Справа № 740/917/17 Головуючий у 1 інстанції Пантелієнко В. Г.
Провадження № 33/795/265/2017
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 травня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працює,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 320 грн.

Місцевим судом встановлено, що 26 лютого 2017 року, о 07.15 год., по вул. Василівська у м. Ніжині, ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння; від продування приладу «Драгер» та проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі, у звязку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, посилаючись на порушення місцевим судом норм закону. Зазначив, що працівники поліції не мали повноважень для складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, так як п.2.5 ПДР України був не діючим, оскільки був приведений у відповідність до Закону України «Про національну поліцію» лише 22.03.2017 року. Крім того, під час запропонування йому працівником поліції «продути» прилад «Драгер», був присутній лише один свідок ОСОБА_2, який, будучи допитаним у місцевому суді, підтвердив те, що іншого свідка не було. Також, не заперечуючи факту відмови «продути» прилад «Драгер», через недовіру до даного приладу, апелянт зазначив, що в порушення вимог закону, працівник поліції не запропонував йому проїхати до лікарні для огляду на стан спяніння лікарем-наркологом.

Дослідивши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктом 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" передбачено, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №278124, 26 лютого 2017 року, о 07.15 год., ОСОБА_1, в м. Ніжині по вул. Василівська, керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння; від продування приладу «Драгер» та проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України (а.с.3).

Згідно вищевказаного протоколу, в присутності двох свідків, ОСОБА_1 відмовився від підпису та надання пояснень у протоколі, а також від отримання його копії.

За таких підстав, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Факт відмови ОСОБА_1 від огляду на виявлення стану алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» не заперечується і самим ОСОБА_1, а також підтверджується показами допитаного у судовому засіданні місцевого суду свідка ОСОБА_2, який пояснив, що водій ОСОБА_1, за його присутності, відмовився продувати прилад «Драгер».

Доводи ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції йому було запропоновано пройти огляд на стан спяніння саме на місці зупинки, без пропозиції проїхати до медичного закладу, не ґрунтуються на законі, оскільки дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Зокрема вищенаведений пункт 6 розділу І даної Інструкції передбачає альтернативний порядок проведення огляду на стан спяніння, або на місці зупинки, або у закладі охорони здоровя.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведена, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, а постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

З огляду на зазначене, слід визнати, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі з приводу відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу. Таку позицію ОСОБА_1 слід розцінювати, як намагання уникнути встановленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ст.130 ч.1 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності. При цьому місцевим судом було враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 травня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_3