АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ященко М.А., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ,ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнено з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 275 грн. 60 коп.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 06 вересня 2016 року, о 23 год. 50 хв., по вул. Воскресенська, 16-б в м. Києві керував автомобілем марки «ВАЗ» державнийномерний знак НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме : нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, не чітка мова. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк на оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2016 року, скасувати вищевказану постанову та закрити провадження у справі.

На думку апелянта, постанова суду першої інстанції є незаконною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв'язку з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, що потягло за собою однобічне та неповне з'ясування судом усіх обставин справи. Зокрема вказує, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння, а тільки висловив незгоду щодо проведення перевірки з використанням спеціальних технічних засобів за допомогою алкотестера «Драгер» та просив поліцейських провести огляд в закладіохорони здоров'я, проте йому було відмовлено та складено на нього протокол про адміністративне правопорушення.

Крім цього, зазначає, що суд першої інстанції не повідомив його належним чином про дату та час судового засідання та позбавив можливості надати особисто пояснення щодо обставин справи, скористатись правовою допомогою, заявити клопотання про виклик свідків та допитати їх в судовому засіданні, копія рішення направлена йому не булла, в зв'язку з чим подати апеляційну скаргу у передбачений ст. 294 КУпАП України строк не мав можливості, а тому просить суд апеляційної інстанції поновити йому строк на оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2016 року, так як він пропущений з поважних причин.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, котрі підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, а саме супровідних листів (а.с. 8-10), судом першої інстанції повідомлення про виклик в судове засідання на 30 вересня 2016 року, 01 листопада 2016 року, 14 листопада 2016 року ОСОБА_2 направлялись за адресою : м. Прилуки, вул. Червоноармійська, 2-а, проте матеріали справи не містять зворотних повідомлень про вручення чи повернення повідомлень.

Виходячи з викладеного, суддя суду апеляційної інстанції вважає за можливе поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2016 року.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова судді суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, за наведених у постанові суду обставин, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений представленими в матеріалах справи даними протоколу про адміністративне правопорушення серії АП 2 № 364288 від 06 вересня 2016 року (а.с. 1), згідно якого ОСОБА_2 06 вересня 2016 року, о 23 год. 50 хв., по вул. Воскресенська, 16-б в м. Києві керував автомобілем марки «ВАЗ» державний номерний знак НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме : нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, не чітка мова. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, який складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, підписаний особою, яка його склала та свідками огляду ОСОБА_4, ОСОБА_5, які підтвердили відмову від огляду на стан сп'яніння.

Крім цього, винуватість ОСОБА_2 підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, згідно яких 06 вересня 2016 року, приблизно о 23 год. 50 хв., в м. Києві по вул. Воскресенська, буд. 16-б, вони були запрошені співробітниками патрульної поліції в якості свідка при складанні адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАп України відносно водія ОСОБА_2, і в їх присутності даний водій відмовився у встановленому законом порядку пройти перевірку для визначення стану сп'яніння за допомогою приладу «Драгер»; поясненнями ОСОБА_6, який пояснив, що він з ОСОБА_7 поливали газон біля свого будинку, приблизно о 22 год. 50 хв. побачили автомобіль «Лада» держаний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 котрий рухався ривками, що викликало підозру, що водій не тверезий. Раптом автомобіль поїхав далі та було видно, що кермо кружить пасажир автомобіля, машина зупинилась та припаркувалась неподалік. З неї вийшов ОСОБА_2 з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Після чого ним було викликано патрульну поліцію для складання протоколу; поясненнями ОСОБА_7. згідно яких, близько 23 год. 00 хв. він з ОСОБА_8 поливали зелені насадження під будинком 14-е по вул. Воскресенській в м. Києві, і він побачив, як на території ЖК «Паркові озера» проїхав автомобіль «Лада» держаний номерний знак НОМЕР_2, при цьому пасажир допомагав водію крутити рулеве колесо та автомобіль рухався ривками, проїхавши два кола навколо будинку, автомобіль зупинився лише тоді, коли інший автомобіль перегородив йому дорогу, після чого вони попросили водія автомобіля «Лада», держаний номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_2 припаркуватись, та викликали поліцію (а.с.3-7).

Під час апеляційного розгляду для повного та об'єктивного дослідження обставин події було переглянуто відеозапис з нагрудної камери інспектора патрульної поліції від 06 вересня 2016 року, яким спростовуються доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння, а тільки висловив незгоду щодо проведення перевірки з використанням спеціальних технічних засобів за допомогою алкотестера «Драгер» та просив поліцейських провести огляд в закладіохорони здоров'я. Зокрема, з даного відеозапису убачається, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в присутності двох свідків, про проведення огляду в закладіохорони здоров'я ним не говорилось,при цьому в розмові з працівником поліції ОСОБА_2 зазначив, що керував транспортним засобом «Лада» держаний номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп'яніння.

Таким чином, суддя апеляційного суду, перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 приходить до висновку, що вони є необґрунтованими та не заслуговують на увагу, а накладене на нього адміністративне стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Інших підстав, які б свідчили про грубе порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи в суді першої інстанції, апелянтом не наведено.

Враховуючи вище викладене, суддя суду апеляційної інстанції не знаходить підстав для зміни або скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України, якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.А. Ященко