АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2017 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області Петлюк В.І., при секретарі Васюк А.Ю., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника правопорушниці ОСОБА_2 - адвоката Бобика Й.Б. на постанову Садгірського районного суду м. Чернівців від 25.01.2017 року,

за участю: правопорушниці ОСОБА_2, представника правопорушниці - адвоката Паланійчука В.П., адвоката Бобика Й.Б., представників управління Держпраці у Чернівецькій області Туріча Ю.С. та Бабчука В.І., свідка ОСОБА_7, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, фізичну особу-підприємця, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1, -

визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500,00 грн..

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 320,00 грн..

Згідно постанови суду ОСОБА_2, будучи підприємцем, вчинила адміністративне правопорушення, а саме: в ході перевірки дотримання законодавства про працю впродовж 28-30 листопада 2016 року було виявлено, що під час здійснення підприємницької діяльності продовж січня-листопада 2016 року у барі «ІНФОРМАЦІЯ_2» по АДРЕСА_2, ОСОБА_2 своїми діями чи бездіяльністю допустила не дотримання чинного законодавства про працю, а саме п.п.6 ч. 1 та ч. 3 ст. 24 КЗпП України «Укладення трудового договору» та тим самим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Єдиний унікальний № 726/2187/16-п Головуючий у І інстанції: Мілінчук С.В.

Справа № 33/794/52/17 Доповідач: Петлюк В.І.

Категорія: ч. 3 ст. 41 КУпАП

На вказану постанову суду надійшла апеляційна скарга від представника правопорушниці ОСОБА_2 - адвоката Бобика Й.Б. в якій він просить поновити пропущений строк для подання апеляційної скарги.

Скасувати постанову районного суду та закрити провадження у справі.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що розглядаючи 25 січня 2017 року справу про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до відповідальності, та виносячи судове рішення, суд не переконався в тому чи є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Повістка про виклик до суду була вручена адресату тільки 31 січня 2017 року.

Щодо незаконності винесеної постанови зазначає, що недотримання судом ст. 268 КУпАП потягнуло за собою цілий ряд порушень вимог цього Кодексу, а саме ст.ст. 245, 251, 252, 280. Розгляд справи має формальний характер і не є об'єктивним.

Висновки інспектора, викладені ним у протоколі є такими, що не відповідають дійсності, носять характер його припущень та направлені виключно на притягнення особи до відповідальності.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши думку адвоката Паланійчука В.П., який діє в інтересах правопорушниці та правопорушницю ОСОБА_2, які просили постанову районного суду скасувати, а провадження по справі закрити, з підстав наведених в апеляційній скарзі, міркування представників управління Держпраці у Чернівецькій області Туріча Ю.С. та Бабчука В.І., які просили постанову суду, як законну залишити без зміни, а апеляційну скаргу, як необґрунтовану без задоволення, заслухавши свідка ОСОБА_7, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Приходячи до такого висновку, виходжу із наступного.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що копія постанови районного суду від 25 січня 2017 року була надіслана судом тільки 03.02.2017 року, а отримана ОСОБА_2 06.02.2017 року.

В своїй апеляційній скарзі представник правопорушниці порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, а тому, вважаю, що пропущений ОСОБА_2 строк, який дає їй право на оскарження постанови районного суду від 25.01.2017 року підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя першої інстанції зазначених вимог закону дотримався в повній мірі.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, яке передбачає відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та повністю доведений наявними у справі про адміністративне правопорушення доказами і суд дав її діям вірну юридичну оцінку

Так, будучи допитаною в судовому засіданні апеляційного суду правопорушниця ОСОБА_2 свою вину повністю не визнала та надала суду пояснення зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_8 ніколи не перебувала з нею ні в трудових ні в цивільно-правових відносинах. ОСОБА_8 відома їй, як відвідувач магазину що по вул. Заводська, 7, який належить їй на праві оренди і в якому остання здійснює реалізацію групи підакцизних товарів. ОСОБА_9 зверталася до правопорушниці з проханням працевлаштуватися, однак остання їй відмовила.

Не дивлячись на повне не визнання своєї вини, та наведені в апеляційній скарзі доводи, наявність в діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення відповідальність за яке, передбачено ч. 3 ст. 41 КУпАП підтверджується зібраними у справі про адміністративне правопорушення й розглянутими в судовому засідання доказами, яким дана правильна юридична оцінка.

Із письмових пояснень ОСОБА_8 від 10.02.2017 року, які остання надала апеляційній інстанції, вбачається, що вона працювала у барі «ІНФОРМАЦІЯ_2», що знаходиться по АДРЕСА_2 на посаді бармена з 01 червня по 30 вересня 2016 року, з режимом роботи бару з 08:00 год. до 22:00 год., через тиждень, будучи офіційно не оформленою. Остання неодноразово просила ОСОБА_2, яка є власницею вказаного бару та ОСОБА_10, який виконував функції директора і вів справи бару оформити її офіційно та укласти з нею договір, про що обіцяли на початку трудовлаштування, однак останні постійно відмовляли. Крім того, ОСОБА_2 заборгувала останній 7400 грн. з/п.

Із письмових пояснень свідка ОСОБА_11 від 28.11.2016 року (а.с.15), даних ним при оформленні протоколу про адміністративне, вбачається, що

останній був відвідувачем бару «ІНФОРМАЦІЯ_2», що по АДРЕСА_2, в якому неодноразово бачив ОСОБА_8, яка працювала барменом у вказаному барі.

Із письмових пояснень свідка ОСОБА_12 (а.с.16) вбачається, що остання була клієнтом бару «ІНФОРМАЦІЯ_2» і її неодноразово обслуговувала ОСОБА_8, яка працювала у вказаному барі на посаді бармена.

Аналогічного змісту пояснення надала і свідок ОСОБА_13

Із даних, які містяться в письмових поясненнях свідка ОСОБА_10 від 18.10.2016 року (а.с.19) вбачається, що останній є чоловіком ОСОБА_2, яка здійснює підприємницьку діяльність у барі «ІНФОРМАЦІЯ_2», що по АДРЕСА_2. В трудових відносинах він з ОСОБА_9 не перебував, при цьому, знає, що ОСОБА_8 проходила стажування у його дружини.

Крім зазначених пояснень свідків, вина правопорушниці ОСОБА_2 підтверджується наступними письмовими доказами.

Так, дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення № 24-02-25/313 від 05 грудня 2016 року (а.с.2-3), який складений у відповідності до вимог закону, свідчать про те, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2 під час здійснення підприємницької діяльності впродовж січня-листопада 2016 року у барі «ІНФОРМАЦІЯ_2», вул. Заводська, 7, м. Чернівці своїми діями чи бездіяльністю не забезпечила дотримання чинного законодавства про працю, допустивши до роботи працівницю ОСОБА_8 без укладення трудового договору в письмовій формі, чим вчинила адміністративне правопорушення, а саме порушення пп.6 ч. 1 та ч. 3 ст. 24 КЗпП України «укладення трудового договору», відповідальність за яке передбачено ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Із даних, які містяться у висновках до акту перевірки № 024-02-25/406 (а.с.5-10) встановлено, що працівниця ОСОБА_9 була допущена до роботи без укладення трудового договору в письмовій формі, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого на те органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу.

За таких обставин, ОСОБА_2 була визнана винуватою саме у фактичному допуску до роботи ОСОБА_9 без оформлення трудового договору, яка працювала в барі «ІНФОРМАЦІЯ_2», АДРЕСА_2 на посаді бармена у період з 17.05 по 30.09.2016 року за режимом роботи бару з 08:00 год. до 22:00 год., з чим погоджується і апеляційний суд.

Покази правопорушниці ОСОБА_2 про те, що вона з ОСОБА_8 ніколи не перебувала ані в трудових ні в цивільно-правових відносинах, на думку суду, спростовуються перевіреними апеляційним судом доказами, а тому така позиція правопорушниці може бути розцінена, як обраний нею спосіб захисту з метою уникнення притягнення до адміністративної відповідальності за вчинене.

Також, апеляційний суд критично сприймає покази ОСОБА_10, оскільки останній є чоловіком правопорушниці і зацікавлений в уникненні адміністративної відповідальності ОСОБА_10

Разом з тим, як встановлено апеляційним судом із наданого Садгірським ВП Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області висновком про результати розгляду звернення громадянки ОСОБА_8 від 03.08.2016 року вбачається, що 01.08.2016 року до Садгірського ВП Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області надійшло повідомлення про те, що по АДРЕСА_2, суперечка. Виїздом на місце події було встановлено, що поліцію викликала гр. ОСОБА_9, яка повідомила, що вона викликала працівників поліції, через те, що на даний час вона працює на посаді бармена у барі «ІНФОРМАЦІЯ_2», що по АДРЕСА_2 м. Чернівці.

Так, біля 15:10 год. 01.08.2016 року вона знаходилася на своєму робочому місці де до неї підійшов невідомий чоловік та влаштував із нею короткотривалу словесну суперечку.

Як пояснив гр. ОСОБА_14, що дійсно 01.08.2016 року він перебував у барі «ІНФОРМАЦІЯ_2», що по АДРЕСА_2 де у нього з барменом виникла словесна суперечка, за що останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Допитаний в судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_7 пояснив, що працює водієм-експедитором на ТЗОВ «РОМА», в його обов'язки входило відвантаження замовлень покупців. Ним неодноразово доставлялася замовлена продукція п.п. ОСОБА_15, за адресою АДРЕСА_2, яку отримувала ОСОБА_15 або ОСОБА_16 При цьому, пояснити суду, яким чином на накладних ТОВ «РОМА» є підпис ОСОБА_8, останній не зміг.

Вище встановлене підтверджує висновок суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Будь-яких підстав не довіряти іншим вказаним вище поясненням свідків і наведеним доказам апеляційний суд не вбачає, оскільки вони не викликають сумнівів у їх достовірності і допустимості, а також у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення, об'єктивно узгоджуються між собою, взаємодоповнюють один одного та повністю у своїй сукупності відтворюють картину вчиненого.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, оскільки не було встановлено факту наявності третіх сторін за місцем здійснення торгівельної діяльності ОСОБА_2 є безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, ні в районному, ані в апеляційному суді.

Провівши аналіз зазначеного, вважаю, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП доведена наявними у справі про адміністративне правопорушення доказами, підстав сумніватися у їх правдивості у апеляційного суду немає.

При накладенні адміністративного стягнення суд, у відповідності з діючим законодавством, дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах норм встановлених цим Кодексом.

Враховуючи необґрунтованість апеляційної скарги представника правопорушниці ОСОБА_2 - адвоката Бобика Й.Б. в цілому, вважаю за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову - без зміни.

Порушень законодавства, що є підставами для беззаперечного скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання адвоката Бобика Йосифа Богдановича, який представляє інтереси правопорушниці ОСОБА_2, про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, поновивши строк на апеляційне оскарження постанови Садгірського районного суду м. Чернівців від 25.01.2017 року.

Апеляційну скаргу представника правопорушниці ОСОБА_2 - адвоката Бобика Й.Б. - залишити без задоволення, а постанову судді Садгірського районного суду м. Чернівців від 25.01.2017 року щодо ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Чернівецької області В.І. Петлюк