АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа №33/796/555/2017 Постанова винесена суддею Ларіонова Н. М.
Категорія: ч 1 ст. 130 КУпАП Суддя в суді апел. інст.. Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Кепкал Л.І., розглянувши апеляційну скаргу на постанову Подільського районного суду м. Києва від 12.01.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Київ, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше до адміністративної відповідальності не притягався, працює в ПП «Анвальт» на посаді адміністратора системи, проживає за адресою реєстрації: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 12.01.2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 320,0 грн.

Згідно постанови, 26 грудня 2016 р. о 23:40 год. ОСОБА_3, рухаючись по пр.Правди, що у Подільському районі м. Києва, керував автомобілем «SKODA RAPID», державний номерний знак НОМЕР_2, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9 «а» ПДР, тим самим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.130 КпАП України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, просить скасувати постанову Подільського районного суду м. Києва від 12.01.2017 р., як прийняту з порушенням вимог ст.. 268 , 247 і 280 КУпАП, а провадження у справі закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_3 вказує на те, що суд всупереч вимогам ст. 268 КпАП України не роз'яснив право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на користування юридичною допомогою адвоката та внаслідок цього, не будучи обізнаним в галузі права, він не зміг скористатися правом - заявити клопотання про допит свідків та ставити питання про невірність показів технічного приладу «Драгер».

Пояснює, що він дійсно вжив дуже невелику кількість алкогольного напою, яка не могла привести до стану алкогольного сп'яніння. На думку апелянта, свідки по справі - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, не могли взагалі підтвердити той факт, що він був в стані алкогольного сп'яніння так як візуально це ніяким чином не могло бути з'ясовано та підтверджено, а показник технічного приладу «Драгер» не відповідає дійсності тому, що до матеріалів спраи не долучено доказів, що цей прилад був у справному стані, і саме тому пояснення свідків і показник приладу не можуть свідчити про наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_3

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд повно та всебічно дослідив обставини вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, а тому висновок, викладений в постанові суду про винність ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених у постанові обставин, є правильним.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказом у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису та інше.

Доказом вчинення ОСОБА_3 зазначеного адміністративного правопорушення є дані, зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному уповноваженою на те особою (а.с. 2), відповідно до якого, ознайомившись з суттю правопорушення, ОСОБА_3 зробив відмітку про те, що погоджується з вчиненим правопорушенням; актом на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого результат тесту на стан сп'яніння склав 1,43 %, що підтверджується результатом тесту № 172 ( а.с. 1); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.4), які підтвердили свою присутність під час проходження ОСОБА_3 перевірки для визначення стану сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», результат якого показав 1,43 %; та розпискою про тимчасове затримання транспортного засобу (а.с. 5), відповідно до якої ОСОБА_3 було відсторонено від керування транспортним засобом, чим дотримано вимоги ст.266 КУпАП.

У відповідності до ст. 252 КУпАП, вказаним доказам по справі судом першої інстанції надана належна оцінка.

Більш того, судом апеляційної інстанції було витребувано з управління патрульної поліції відеозапис нагрудного реєстратора інспектора роти 7 батальйону №4 УПП у м. Києві лейтенанта поліції КроткіхА.С., при перегляді якого під час апеляційного розгляду справи було встановлено дотримання працівниками поліції на місці зупинки вимог Інструкції про виявлення у водіїв транспортного засобу ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, якими огляд на місці зупинки проводився з використанням спеціальних технічних засобів в присутності свідків.

Цим відеозаписом спростовані доводи апеляційної скарги про сумнівність показань «Драгера», оскільки на місці зупинки ОСОБА_3 йому було запропоновано освідування за допомогою технічного засобу Драгер, повідомлено про справний стан даного приладу, а також про цілісність упакування мундштука, і за результатами проведеного в присутності свідків тесту, повідомлено результат.

Всі наведені докази у справі є належними та допустимими і в своїй сукупності свідчать про доведеність вини ОСОБА_3 у порушенні п. 2.9 а ПДР України та як наслідок вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції порушено право ОСОБА_3, передбачене ст. 268 КУпАП, зокрема, право на правову допомогу та право заявляти клопотання, на думку апеляційного суду є безпідставними, оскільки з долученого під час апеляційного розгляду копії договору про надання правової допомоги, укладеної між ОСОБА_3 та захисником ОСОБА_7 вбачається, що він укладений ще 03 січня 2017 року, тобто до розгляду справи судом першої інстанції, і захисник мав право приймати участь в судовому засіданні. Проте, захисник в судове засідання не з'явився, при цьому будь - яких клопотань до суду про відкладення розгляду справи ні захисник, ні сам ОСОБА_3 не подавали. Більш того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 належним чином були роз'яснені права, адже він самостійно заявляв клопотання про долучення до матеріалів справи характеристики з місця роботи, а відтак, ОСОБА_3 мав можливість заявити і іншого роду клопотання, чого не зробив. А тому, доводи апеляційної скарги про порушення судом вимог ст. 268 КУпАП є такими, що не знайшли свого підтвердження.

Що стосується накладеного на ОСОБА_3 адміністративного стягнення, то у відповідності до ст. 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують стягнення.

Цих вимог закону дотримався суд першої інстанції, а тому адміністративне стягнення на ОСОБА_3 накладене з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням конкретних обставин вчинення останнім правопорушення та особи правопорушника.

Саме з накладенням такого адміністративного стягнення на ОСОБА_3 буде реалізована мета адміністративного стягнення, визначена ст. 23 КУпАП.

Таким чином, постанова судді у справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_3 є законною і обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування немає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 12 січня 2017 року щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанова Апеляційного суду м. Києва набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає

Суддя

Апеляційного суду м. Києва Л.І. Кепкал