Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 322/1193/16 Суддя в 1-й інстанції Гасанбеков С.С.
Провадж. № 33/778/214/17 Суддя в 2-й інстанції Тютюник М.С.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя апеляційного суду Запорізької області Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1, розглянувши в залі апеляційного суду Запорізької області у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 23 грудня 2016 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з оскаржуваною постановою, 12.11.2016 року о 08 год. 25 хв. по вул. Соборності в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області ОСОБА_1 керував автомобілем ІЖ 27175 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини), та відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров'я в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що адміністративне стягнення, яке застосовано відносно нього, не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. Вказує на розгляд справи про адміністративне правопорушення у його відсутність, та неналежне повідомлення про час та місце судового розгляду. Вважає, що був позбавлений права дати пояснення, заявити клопотання, зокрема про допит свідків, тому просить оскаржувану постанову скасувати, а справу про адміністративне правопорушення стосовно нього закрити у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Одночасно ОСОБА_1, звернувся з клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді, оскільки у судовому засіданні під час розгляду справи він не брав участі, про існування постанови дізнався 14.02.2017 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку апелянта, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, приходжу до наступних висновків.

Згідно ст. 289 КУпАП постанову про адміністративне правопорушення може бути оскаржено протягом 10-днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи її розгляд відбувся за відсутності ОСОБА_1, апеляційна скарга останнім подана 21.02.2017 року, тобто з пропуском встановленого законом 10-денного строку на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення. Оскаржувану постанову ОСОБА_1 отримав 13.02.2017 р. (а.с. 24).

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, у ОСОБА_1 не було об'єктивної можливості оскаржити постанову у встановлені законом строки, а тому доводи, наведені у клопотанні про поновлення пропущеного з поважних підстав строку на апеляційне оскарження, заслуговують на увагу, є достатніми та відповідають фактичним обставинам справи,в зв'язку з чим клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 316387 від 12.11.2016 року (а.с. 1), поясненнями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 в матеріалах справи (а.с. 4, 5), рапортом працівника поліції (а.с. 6).

Отже, суд дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надав їм належну оцінку, та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно оскаржуваній постанови ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Тому твердження ОСОБА_1 в апеляційний скарзі щодо невідповідності адміністративного стягнення вимогам законодавства є таким, що не заслуговує на увагу.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції ст. 268 КУпАП є безпідставними, з огляду на наступне.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 12.11.2016 року, ОСОБА_1 своїм особистим підписом засвідчив факт обізнаності щодо складання відносно нього протоколу, ознайомлення з його змістом та повідомлення про місце та час розгляду справи, та підтвердив правильність зазначеної в протоколі адреси його проживання.

Суд першої інстанції, не дивлячись на наявність в протоколі відомостей щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про дату судового розгляду, додатково використав усі процесуальні можливості щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про розгляд справи - матеріали справи містять дві судові повістки, направлені на зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення адресу ОСОБА_1, які повернулися до суду за закінченням терміну зберігання.

Таким чином, всупереч доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1, знаючи про наявність стосовно нього в суді справи про адміністративне правопорушення, не з'являвся на поштове відділення для отримання поштової кореспонденції суду, рівно як і особисто не доклав зусиль для дізнання про дату судового розгляду.

Присутністю в суді апеляційної інстанції поновлені передбачені ст. 268 КУпАП права ОСОБА_1, який мав змогу їх реалізувати.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах доводів апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 23 грудня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 23 грудня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Запорізької області М.С. Тютюник