справа № 415/2755 /17-п
провадження № 3/415/765/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.06.17 м. Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Старікова М.М., розглянувши матеріали справи, що надійшли від Лисичанського МВ ГУМВС України в Луганській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, пенсіонерки, зареєстрованої та проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_3 (Куйбишева), будинок 1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП , -

ВСТАНОВИЛА:

25 квітня 2017 року, о 19 годині 00 хвилин, собака, яка належить ОСОБА_1, породи «німецька вівчарка» на прізвисько «Малюк», перебуваючи без повідка та намордника, потрапила на подвіря будинку №5 провулка Степовий міста Привілля, де мешкає ОСОБА_2 та задушила курку, спричинивши останньому матеріальну шкоду на суму 150 гривень.

ОСОБА_1 у судовому засіданні винною себе у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, не визнала та пояснила, що 25 квітня 2017 року, о 19 годині 00 хвилин, собака породи «німецька вівчарка» на прізвисько «Малюк», потрапила на подвіря будинку № 5 провулка Степовий міста Привілля, де мешкає ОСОБА_2 та задушила курку. Вину свою не визнала, пояснила, що дана собака, їй не належить, у неї у дворі не живе, знаходиться на вулиці, а вона її тільки підгодовує. Вищезазначену ситуацію ОСОБА_2 сам спровокував.

Не дивлячись на невизнання своєї провини її вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 154 ч. 2 КУпАП підтверджується встановленими та безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами у їх сукупності, які не викликають у суду сумнівів у їх достовірності.

Так, потерпілий ОСОБА_2 з приводу того, що сталося, в судовому засіданні пояснив, що 25 квітня 2017 року, він знаходився за місцем свого мешкання за адресою: місто Привілля, провулок Степовий, будинок № 5, приблизно о 19 годині 00 хвилин, побачив на подвірї собаку яка належить ОСОБА_1, породи «німецька вівчарка» на прізвисько «Малюк», яка задушила його курицю, після чого, він пішов до ОСОБА_1, і повідомив їй про даний факт, а остання у відповідь на нього накричала. ОСОБА_1 дану собаку годує, і він бачив її у дворі ОСОБА_1. Вуличний також робив ОСОБА_1 зауваження. Також собака кинулася на дитину.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 25 квітня 2017 року, о 19 годині 00 хвилин, собака, яка належить ОСОБА_1, породи «німецька вівчарка» на прізвисько «Малюк», забігла на подвіря будинку № 5 провулка Степовий міста Привілля, яке належить ОСОБА_2 та задушила його курицю, дитина хотіла відігнати собаку від куриці, а та кинулась і на дитину. Такі випадки не перший раз траплялись, до нього вже звертались мешканці вулиці та скаржились на ОСОБА_1, при зустрічі він сказал ОСОБА_1 про це, вона не заперечувала, що дана собака її, але в неї немає грошей, щоб побудувати вольєр.

Крім вищевикладеного, вина ОСОБА_1 доведена змістом досліджених у судовому засіданні доказів, а саме: письмовими поясненнями ОСОБА_2 (а.с.5), ОСОБА_3 (а.с. 6), висновком за фактом повідомлення громадянина ОСОБА_2 (а.с.2).

Доводи правопорушниці про те, що дана собака породи «німецька вівчарка» на прізвисько «Малюк» їй не належить, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та повністю спростовуються поясненнями потерпілого ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3, в достовірності та правдивості яких у суду не має підстав сумніватися, оскільки вони послідовні, не суперечливі, узгоджуються між собою та з іншими доказами, здобутими в судовому засіданні.

Невизнання ОСОБА_1 своєї провини у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2ст.154 КУпАП суд розцінює як спосіб уникнути від відповідальності за вчинене правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що дії ОСОБА_1 за ознаками ч.2 ст.154 КУпАП кваліфіковані правильно, оскільки вона порушила правила тримання собак, що спричинило заподіяння шкоди майну.

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушниці, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність: ОСОБА_1 пенсіонерка, інвалідом не являється, вперше притягується до адміністративної відповідальності.

Обставин, що помякшують відповідальність правопорушниці згідно зі ст. 34 КУпАП або обтяжують відповідальність згідно зі ст. 35 КУпАП, суд не вбачає.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу та майновий стан правопорушниці, відсутність обставин, що помякшують або обтяжують її відповідальність, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення у вигляді штрафу, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 154 КУпАП, з конфіскацією тварини, що є достатньою мірою відповідальності з метою її виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

На підставі вимог ст.ст. 4, 9 Закону України «Про судовий збір», ст. 40-1 КУпАП, судовий збір підлягає стягненню з правопорушниці у розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

Керуючись ст.ст. 33, 221, 284, ч. 2 ст.154, 289, 294 КУпАП ,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Піддати ОСОБА_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, адміністративному стягненню у вигляді штрафу у сумі 119 (сто девятнадцять) гривень з конфіскацією собаки породи «німецька вівчарка» на прізвисько «Малюк», яка належить ОСОБА_1 та знаходиться за адресою: місто Привілля, провулок Степовий (Куйбишева), будинок 1.

Стягнути з ОСОБА_1, судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) гривень (отримувач коштів ГУК у місті Київ/м. Київ/2203106, код за , банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, рахунок отримувача 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд.

Суддя: М.М. Старікова