А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

23.11.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 вересня 2017 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, гр. України, українець, працюючий водієм на підприємстві «Нова Пошта»,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320,00 гривень у дохід держави.

Згідно постанови, 02 липня 2017 року приблизно о 23-й годині 30 хвилин, по вул. Центральній у с. Пацканьово Ужгородського району, ОСОБА_1 керував автомобілем марки "ГАЗ 24-3 НГ", державний номерний знак НОМЕР_1, та вчинив конфлікт із гр. ОСОБА_2, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини), і від проходження медичного огляду відмовився, чим порушив вимоги, передбачені п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - Правил).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною у зв'язку з невідповідністю викладених у ній висновків фактичним обставинам справи та істотним порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що, розглядаючи справу, суд відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду, оскільки не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, у тому числі і його поясненням, а також не допитав усіх свідків у даній справі. Посилається на те, що складений щодо нього протокол є недопустимим доказом з огляду на те, що такий складений безпідставно. В обґрунтування вказаного посилається на те, що 02.07.2017 він не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, а коли до них під'їхали працівники поліції, то автомобіль стояв біля дороги й не рухався, і за кермом був його брат - ОСОБА_3, у зв'язку із чим, у працівників поліції не було підстав пропонувати йому пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння. Крім того, вказує на те, що проходити огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів працівники поліції йому не пропонували, а натомість, його пояснення про те, що він не є водієм автомобіля та не вживав алкоголю, розцінили як відмову від проходження огляду, і при цьому, не залучили будь-яких свідків. Посилається й на те, що в протоколі відсутні відомості про його незгоду на проходження огляду та про те, що йому взагалі пропонувалось пройти огляд, а в матеріалах справи відсутнє направлення на проходження огляду на стан сп'яніння, що у свою чергу спростовує факт того, що йому пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння в закладі охорони здоров'я. Разом із тим, вказує на те, що покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не є належними доказами в справі, оскільки вказані особи не були присутні під час складання протоколу, а він та ОСОБА_2, за заявою якої прибули працівники поліції, перебувають у неприязних відносинах, у зв'язку із чим, остання та її чоловік ОСОБА_4 є зацікавленими в його обмові у вчиненні правопорушення і не могли бути залучені в якості понятих чи свідків у справі. При цьому, вказує на те, що на місці події, окрім нього та працівників поліції, перебували лише його брат із дружиною, а тому, саме вони повинні були бути допитані судом із метою перевірки протоколу про адміністративне правопорушення, однак, судом цього зроблено не було. Крім того, посилається й на те, що, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, судом першої інстанції було порушено вимоги ст. 33 КУпАП і не було враховано всі передбачені цією нормою права аспекти. При цьому, вказує на те, що він працює водієм на підприємстві «Нова Пошта», має на утриманні двох малолітніх дітей, його дружина перебуває у декретній відпустці, а тому він є єдиним годувальником у сім'ї, у зв'язку із чим, позбавлення його права керування транспортними засобами поставить його сім'ю в скрутне становище, оскільки іншого способу заробітку в нього не має, а також накладене на нього стягнення є явно не справедливим. Просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 025609 від 03.07.2017 підтверджено, що 02 липня 2017 року приблизно о 23-й годині 30 хвилин, по вул. Центральній у с. Пацканьово Ужгородського району, ОСОБА_1 керував автомобілем марки "ГАЗ 24-3 НГ", державний номерний знак НОМЕР_1, та вчинив конфлікт із гр. ОСОБА_2, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини), і від проходження медичного огляду відмовився, чим порушив вимоги, передбачені п. 2.5 Правил дорожнього руху України. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами в протоколі підтвердив, що права та обов'язки йому роз'яснені; зі змістом протоколу ознайомлений; його копію отримав; що до протоколу внесені правильні дані (а. с. 1).

З наявних у матеріалах справи письмових пояснень свідка ОСОБА_4 вбачається, що 02.07.2017 вони із дружиною ОСОБА_2 повертались із дня народження, і приблизно о половині на дванадцяту повз них на автомобілі по вул. Центральній у с. Пацканьово Ужгородського району проїхав гр. ОСОБА_1, який майже не наїхав на його дружину. На їх зауваження ОСОБА_1 зупинився. Під час розмови побачили, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп'яніння. Останній почав чіплятися до дружини, ображати її нецензурною лайкою. У зв'язку із вчиненими ОСОБА_1 діями він викликав працівників поліції, про що повідомив ОСОБА_1 (а. с. 2). Під час розгляду справи судом першої інстанції свідок ОСОБА_4 свої письмові пояснення підтвердив, зазначивши, що ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції добровільно пройти огляд на стан сп'яніння відмовився.

З наявних у матеріалах справи пояснень свідка ОСОБА_2 вбачається, що 02.07.2017 вони із чоловіком ішли із дня народження, приблизно о половині на дванадцяту повз них на автомобілі вул. Центральній у с. Пацканьово проїхав гр. ОСОБА_1 і майже не наїхав на неї. Після зупинки автомобіля, побачили, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп'яніння. Під час розмови ОСОБА_1 став чіплятися до неї, виражався нецензурною лайкою. З ним у машині був ще один чоловік. Після цього, її чоловік викликав поліцію (а. с. 3). Під час розгляду справи судом першої інстанції свідок ОСОБА_2 підтримала свої письмові пояснення, додавши, що ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції добровільно пройти огляд на стан сп'яніння відмовився.

З наявного в матеріалах справи рапорту інспектора СРПП № 3 Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 вбачається, що 03.07.2017 о 02:46 під час несення служби в ГШР між с. Лінці та с. Пацканьово, було здійснено виїзд за повідомленням гр. ОСОБА_2. Приїхавши на місце події побачили ОСОБА_1. Від свідків довідались, що останній керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння. Ними було встановлено порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.5 Правил й щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 6).

Допитаний під час розгляду справи судом першої інстанції в якості свідка гр. ОСОБА_5 пояснив, що, перебуваючи на патрулюванні до них поступило повідомлення, що до жінки чіпляється чоловік, хотів згвалтувати, побити, намагався затягнути в авто. За наданим описом, його зупинили в с. Пацканьово. Від проходження огляду на стан сп'яніння водій відмовився у встановленому законодавством порядку.

Допитаний під час розгляду справи судом першої інстанції в якості свідка гр. ОСОБА_6 пояснив, що разом із гр. ОСОБА_5 знаходився на патрулюванні. Прийшло повідомлення на лінію 102, що в с. Пацканьово двоє чоловіків на авто приставали до жінки. Приїхавши на місце події, було помічено авто та запрошено заявників. Від проходження огляду на стан сп'яніння водій ОСОБА_1 відмовився.

Під час розгляду справи апеляційним судом ОСОБА_1 пояснив, що відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, оскільки вважав, що у працівників поліції не було підстав пропонувати йому проходити огляд.

Вищенаведені докази у своїй сукупності повністю підтверджують факт керування ОСОБА_1 автомобілем у зазначені в протоколі час та місці, а також факт його відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, у зв'язку із чим, доводи апеляційної скарги про те, що складений щодо нього протокол є недопустимим доказом з огляду на те, що такий складений безпідставно; що 02.07.2017 він не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, а коли до них під'їхали працівники поліції, то автомобіль стояв біля дороги й не рухався, і за кермом був його брат - ОСОБА_3, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи й спростовуються її матеріалами.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор СРПП № 3 Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 був упереджений при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, таких до апеляційної скарги не додано й на такі ОСОБА_1 не вказував під час розгляду справи як місцевим, так і апеляційним судом.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що інспектор СРПП № 3 Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 при виконанні своїх функціональних обов'язків діяв у межах наданих йому повноважень.

Крім того, під час апеляційного розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних про те, що в громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які були залучені інспектором СРПП № 3 Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 в якості свідків відмови ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп'яніння, були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема, у відмові від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, - у підтвердження таких даних ОСОБА_1 не додано до апеляційної скарги яких-небудь належних та допустимих доказів, у зв'язку з чим, викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не є належними доказами в справі, оскільки вказані особи не були присутні під час складання протоколу, а він та ОСОБА_2, за заявою якої прибули працівники поліції, перебувають у неприязних відносинах, у зв'язку з чим, остання та її чоловік ОСОБА_4 є зацікавленими в його обмові у вчиненні правопорушення і не могли бути залучені в якості понятих чи свідків у даній справі, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені жодними доказами й спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує наявні в протоколі підписи свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які свідчать про те, що останні були присутні при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу, а їх письмові пояснення та пояснення, надані ними під час розгляду справи місцевим судом, свідчать і про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем у зазначені в протоколі час та місці з явними ознаками алкогольного сп'яніння, і в їх присутності відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння.

З урахуванням вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що на місці події, окрім нього та працівників поліції, перебували лише його брат із дружиною, а тому, саме вони повинні були бути допитані судом із метою перевірки протоколу про адміністративне правопорушення, однак, судом цього зроблено не було, - апеляційний суд також відхиляє як такі, що спростовуються вищенаведеними доказами. При цьому, апеляційний суд враховує те, що суд може допитати осіб, в якості свідків по справі, лише за вмотивованим клопотанням учасників процесу, однак, як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не заявляв будь-яких клопотань про виклик та допит свідків, зокрема, його брата та дружини останнього, ні під час розгляду справи місцевим судом, ні під час апеляційного розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що проходити огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів працівники поліції ОСОБА_1 не пропонували, а натомість, його пояснення про те, що він не є водієм автомобіля та не вживав алкоголю, розцінили як відмову від проходження огляду, і при цьому, не залучивши будь-яких свідків, - апеляційний суд, враховуючи вищенаведені обставини та докази, також до уваги не приймає, оскільки такі повністю спростовуються наведеним вище.

Разом із тим, доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі відсутні відомості про його незгоду на проведення огляду та про те, що йому взагалі пропонувалось пройти огляд, а в матеріалах справи відсутнє направлення на проходження огляду на стан сп'яніння, - апеляційний суд, відхиляє як такі, що не спростовують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння та висновок суду про доведеність його вини у порушенні вимог передбачених п. 2. 5 Правил і скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, а відтак, і викладені в апеляційній скарзі твердження про те, що йому не пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння в закладі охорони здоров'я, визнаються такими, що спростовуються як матеріалами справи й вищенаведеними доказами, так і поясненнями ОСОБА_1 про те, що він відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, оскільки вважав, що у працівників поліції не було підстав пропонувати йому проходити такий огляд.

При оцінці доводів про те, що у матеріалах справи відсутнє направлення для проходження огляду на стан сп'яніння враховуються наведені вище докази, які достовірно підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду в медичному закладі, і що за таких обставин складання відповідного направлення не вимагається.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог передбачених пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення, а тому, доводи апеляційної скарги про те, що, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, судом першої інстанції було порушено вимоги ст. 33 КУпАП і не було враховано всі передбачені цією нормою права аспекти, зокрема, те, що він працює водієм на підприємстві «Нова Пошта», має на утриманні двох малолітніх дітей, його дружина перебуває у декретній відпустці, і він є єдиним годувальником у сім'ї, у зв'язку із чим, позбавлення його права керування транспортними засобами поставить його сім'ю в скрутне становище, оскільки іншого способу заробітку в нього не має, а також є явно не справедливим, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не впливають на вид та розмір накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, яке є мінімальним за розміром відповідно до санкції вказаної вище норми матеріального права.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду про порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 Правил дорожнього руху України, та, відповідно, вчинення ним передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, стороною захисту надано не було.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1, залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 вересня 2017 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та постановлено стягнути судовий збір у розмірі 320,00 грн., -

залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Стан