Справа № 163/2817/17 Провадження №33/773/1024/17 Суддя в 1 інстанції: Гайдук А. Л.
Категорія: ст. 471 МК УкраїниДоповідач: Денісов В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2017 року місто ОСОБА_1

Суддя Апеляційного суду Волинської області Денісов В.П.,

з участю представника митниці ОСОБА_2,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3,

розглянувши апеляційні скарги заступника начальника Волинської митниці ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 17 листопада 2017 року щодо ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.471 МК України з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн..

Крім того, провадження у справі відносно ОСОБА_3 за ст.472 МК України закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь держави 320 (триста двадцять) гривень судового збору.

Вилучений згідно з протоколом про порушення митних правил №3797/20500/17 від 18.10.2017, товар: «сонячні батареї», постановлено повернути ОСОБА_3 після відповідного митного оформлення та сплати митних платежів.

ОСОБА_3 визнаний винним у тому, що він 18.10.2017, слідуючи з ОСОБА_4 в Україну через митний пост «Устилуг» Волинської митниці ДФС, в якості водія автомобіля марки «Фольксваген», р.н.НОМЕР_1, порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, переміщуючи понад неоподатковану норму товар «сонячні батареї» загальною вартістю 80479,3 грн., чим вчинив правопорушення, передбачене ст.471 МК України.

Крім цього, ОСОБА_3 ставилось у провину те, що він, за вищевикладених обставин, не задекларував за встановленою формою вказаний товар, який, згідно ст.374 МК України, підлягав обовязковому письмовому декларуванню, використавши, всупереч вимог ст.ст.366, 374 МК України, смугу руху «зелений коридор», як форму декларування, шляхом вчинення дій, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.472 МК України.

В апеляційній скарзі заступник начальника Волинської митниці ДФС просить скасувати постанову судді та ухвалити нове судове рішення, яким визнати ОСОБА_3 винним у порушенні митних правил за ст.ст.471, 472 МК України, наклавши на нього стягнення в межах санкцій даних норм Закону. Посилається на те, що суддя безпідставно дійшов висновку про відсутність в діях правопорушника складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України. Так, він своїми діями обрав спрощену форму митного контролю «зелений коридор», отримавши відповідний талон для проходження даним коридором, тим самим порушив вимоги ст.366 МК України.

На думку апелянта, в матеріалах справи наявні достатні докази того, що ОСОБА_3 вчинив також правопорушення, передбачене ст.472 МК України.

ОСОБА_3 в своїй апеляційній скарзі, поданій 22.12.2017, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді, оскільки копія постанови з повним текстом йому не надсилалась, а копію оскаржуваного рішення він отримав лише 20.12.2017 безпосередньо в місцевому суді. Також просить постанову в частині вирішення долі вилученого товару змінити, повернувши йому товар для проведення митного оформлення. Посилається на те, що через брак коштів він не має змоги сплатити митні платежі за товар, а тому має намір вивезти його за межі митної території України.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника митниці ОСОБА_2, який підтримував апеляційну скаргу заступника начальника митниці і просив її задовольнити, заперечивши апеляцію ОСОБА_3, ОСОБА_3, який підтримав свою апеляційну скаргу і заперечив апеляційну скаргу заступника начальника митниці, перевіривши доводи скарг та вивчивши матеріали справи, доходжу висновку, що клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційна скарга заступника начальника Волинської митниці до задоволення не підлягають з таких підстав.

Згідно ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається із протоколу судового засідання (а.с.22) дану справу було розглянуто 17.11.2017 в присутності ОСОБА_3. Згідно даного протоколу учасникам судового розгляду було розяснено зміст постанови, строк та порядок оскарження.

А тому прохання апелянта ОСОБА_3 про поновлення строку апеляційного оскарження, оскільки він був пропущений через те, що копію рішення суду він отримав лише 20.12.2017, не ґрунтується на вимогах ч.2 ст.294 КУпАП.

За таких обставин приходжу до висновку, що слід відмовити в поновленні ОСОБА_3 строку на апеляційне оскарження постанову судді Любомльського районного суду щодо нього і повернути апеляційну скаргу апелянту.

Згідно з ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до вимог ст.489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги Закону суддею дотримано в повному обсязі.

Висновки судді про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Факт вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, не оспорюється і в апеляційній скарзі заступника начальника митниці.

Також суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку і про відсутність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України.

У відповідності до вимог ст.472 МК України адміністративним правопорушенням є недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Об'єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується дією (недостовірне декларування), або ж бездіяльністю (недекларування). Тобто, це незаявлення за встановленою письмовою, усною, або будь-якою іншою формою відомостей або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму і інших відомостей для митної мети.

В суді першої інстанції встановлено, що під час проходження митного контролю ОСОБА_3 повідомив інспектору митниці про переміщуваний ним товар, предявив його для огляду та надав дві фактури на нього, вчинив нивши тим самим усне декларування свого товару.

З матеріалів справи вбачається, що під час проходження митного контролю ОСОБА_3 митна декларація не надавалась для заповнення, про що свідчить відсутність її в матеріалах справи, а також відсутність протоколу (акту) відмови від подання письмової декларації.

Отже, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що переміщення через митний кордон України товарів, які підлягають обовязковому письмовому декларуванню та оподаткуванню, ОСОБА_3, який за формою проходження митного контролю обрав смугу спрощеного митного контролю «зелений коридор» та під час проходження митного контролю усно заявив про переміщення товару, вказує лише на порушення останнім порядку проходження спрощеного митного контролю, що в повному обсязі охоплюється складом правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та додаткової кваліфікації за ознаками правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, не потребує.

Постанова судді є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційних скаргах, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити ОСОБА_3 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 17 листопада 2017 року щодо нього.

Повернути апеляційну скаргу ОСОБА_3.

Апеляційну скаргу заступника начальника Волинської митниці ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду від 17 листопада 2017 року щодо ОСОБА_3 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області ОСОБА_5