Справа № 459/2925/16-п Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 33/783/225/17 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на постанову судді Червоноградського міського суду Львівської областівід 05 січня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави 320 (триста двадцять) гривень судового збору.

Згідно з постановою, ОСОБА_2 визнаний винним за те, що він 10 жовтня 2016 року близько 17.20 год. по вул.Івасюка у м.Червонограді Львівської області керував автомобілем марки «Мерседес Бенс» з номерним знаком ВС 2956 ЕА у стані алкогольного спяніння, чим порушив п.2.9 (а) ПДР України.

Не погоджуючись із рішенням судді місцевого судді, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строки апеляційного оскарження постанови судді Червоноградського міського суду Львівської області від 05 січня 2017 року, таку скасувати та закрити провадження у справі у звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_2 покликається на те, що наявний в матеріалах справи висновок медичного огляду складений із порушенням та на підставі Інструкції, яка втратила чинність.

Окрім цього, у Червоноградській міській лікарні було встановлено у нього стан алкогольного спяніння із застосуванням алкотесту «Алконт 01 СУ», однак такий відсутній у «Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху», який затверджений від 01.03.2010 року №33.

Як вважає ОСОБА_2, суд першої інстанції незаконно притягнув його до адміністративної відповідальності за керування автомобілем в стані алкогольного спяніння, оскільки 10.10.2016 року протягом усієї доби він алкоголю не вживав взагалі, а медичний огляд проведено не на підставі чинних нормативно-правових актів.

Також апелянт звертає увагу на те, що розгляд справи відбувся за його відсутності у звязку із неповідомленням його про дату та час розгляду справи, а копію постанови ним отримано лише 21.01.2017 року.

Апеляційний розгляд проводиться у відсутності ОСОБА_2 та його захисника, які належним чином були повідомлені про час й місце судового засідання, що підтверджується телефонограмами та повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.45, 48-50), та вдруге не зявилися у судове засідання, про причини неявки не повідомили.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що така підлягає до часткового задоволення.

З огляду на те, що оскаржувана постанова були прийнята суддею місцевого суду за відсутності особи, відносно якої був складений протокол, копію рішення останній отримав 21.01.2017 року, відтак строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та такий підлягає поновленню.

Згідно зі ст.ст. 245, 252 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне і об'єктивне з'ясуванняобставин кожної справи, на підставі досліджених та перевірених судом доказів.

На переконання апеляційного суду, суддя районного суду дотримався вимог закону, всебічно й повно дослідив усі обставини справи та зробив обґрунтований висновок про наявність вини у вчиненні ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується сукупністю зібраних та перевірених судом доказів.

Зокрема, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 10 жовтня 2016 року АП2№519302 (а.с.2), 10.10.2016 року близько 17 год. 20 хв. ОСОБА_2 на вул.Івасюка в м.Червонограді керував своїм автомобілем в стані алкогольного спяніння.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.10.2016 року № 246 (а.с.3) та акта медичного огляду (а.с.19), ОСОБА_2, який був скерований до закладу охорони здоровя сержантом поліції ОСОБА_3, 10.10.2016 року перебував у стані алкогольного спяніння, зокрема за результатами проведеного огляду із застосуванням алкотесту «Алконт 01СУ» в організмі останнього виявлено 1,7 ‰ алкоголю.

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_3, допитаного у суді першої інстанції, 10.10.2016 року приблизно о 17 год., патрулюючи вулиці міста, працівники поліції помітили автомобіль ОСОБА_2, який рухався підозріло. Даний автомобіль вони зупинили на вул. Івасюка у м.Червонограді, від водія було чути запах алкоголю з ротової порожнини, відтак вони запропонували пройти освідування в лікарні, так як у них відсутній спеціальний прилад, на що останній погодився. У лікарні тест показав позитивний результат щодо наявності стану алкогольного спяніння, як наслідок був складений протокол.

Дослідивши та перевіривши усі наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд приходить до переконання, що такі складені у відповідності до вимог чинного законодавства, ними стверджується вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а отже доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Апеляційний суд оцінює критично доводи ОСОБА_2, з огляду на те, що такі спростовуються наявними матеріалами та розцінюються судом як такі, що направлені на уникнення відповідальності порушником.

Розділом 3 пунктом 9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, передбачено, що використання в закладах охорони здоров'я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Згідно з матеріалами справи, прилад, яким проводився огляд на стан алкогольного спяніння, а саме «Алконт 01СУ», відповідно до свідоцтва від 02.09.2016 року № 1985 (а.с.25) пройшов перевірку, відповідає вимогам експлуатаційної документації ТФАГ 413422.001-02ФО та такий внесений до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, (свідоцтво №9085/2009), відтак доводи в цій частині є безпідставними.

Не заслуговують на увагу покликання апелянта на те, що огляд на стан алкогольного спяніння проводився у відповідності до нечинної Інструкції, з огляду на те, що хоч результати освідування зафіксовані на бланках до Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України від 09.09.2009 року № 400/666, яка втратила чинність, однак сама процедура проведення огляду водія транспортного засобу на стан алкогольного спяніння проводилася згідно з вимогами Інструкціїпро порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, акт та висновок медичного огляду (а.с.3, 26) містять усі необхідні відомості щодо результатів проведеного огляду, відтак такі не вплинули на правильність висновків щодо перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного спяніння.

Щодо тверджень ОСОБА_2 про спрощений підхід розгляду справи за його відсутності як на підставу скасування оскаржуваної постанови судді, то такі не підлягають до задоволення, оскільки як вбачається з матеріалів справи №459/2925/16-п, ОСОБА_2 та його захисник адвокат ОСОБА_4 брали участь у судових засіданнях, зокрема й 14.12.2016 року, на якому особа, відносно якої складено протокол, надавала пояснення, а про судове засідання 29.12.2016 року ОСОБА_2 було відомо, що вбачається зі змісту його клопотання (а.с.27). З огляду на те, що суддею місцевого суду було дотримано розумність строків розгляду справи, а також забезпечено ОСОБА_2 можливість реалізовувати свої права, зокрема, шляхом надання пояснень суду та користування юридичною допомогою адвоката, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення.

Адміністративне стягнення ОСОБА_2 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування або зміни постанови судді не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково, поновити йому строк на апеляційне оскарження.

Постанову судді Червоноградського міського суду Львівської областівід 05 січня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, в решті апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_1