АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/1223/17
Категорія: ч. 1 ст. 130КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.12.2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.08.2017 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Дзержинського районного суду м. Харків від 29.08.2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: м. Харків, вул. Червонозірська, 29/21, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 05.08.2017 року приблизно о 00:21 ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ 21061 номерний знак Я9553ХА по Григорівському Шосе, в м. Харкові в стані алкогольного спяніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.08.2017 року № 2082, проводився в медичному закладі зі згоди водія. Такими діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову від 29.08.2017 року, та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що йому не було запропоновано відповідно до порядку, передбаченого ст. 266 КУпАП пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки за допомогою технічного засобу, та не було забезпечено проведення такого огляду, оскільки працівник поліції повідомив, що такий засіб у них був відсутній, що на його думку свідчило про відсутність підстав для направлення до медичного закладу на огляд.

Також вказав, що в протоколі не вказані свідки, а лише посилання щодо приєднання до протоколу їх пояснень, матеріали справи не містять доказів відсторонення його від керування транспортним засобом, що не узгоджується з формулюванням правопорушення, викладеного в протоколі.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апеляційним судом не встановлено порушень суддею суду першої інстанції вимог вказаної правової норми.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Як вбачається з матеріалів справи, вина ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом від 05.08.2017 року серії БР №205772, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного та іншого спяніння № 2082, згідно якого ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного спяніння, поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які засвідчили відмову ОСОБА_2 від проходження огляду за допомогою спеціального засобу, та його згоду на проходження огляду у медичному закладі, розпискою ОСОБА_5 Вказаним доказам суддею суду першої інстанції була надана повна та належна оцінка, підстав для сумніву в її обєктивності у апеляційного суду немає, а апелянт, не реалізувавши своє право прибути у судове засідання не спростував правильність такого висновку.

Що стосується долучених ОСОБА_2 додатків разом з заявою від 06.12.2017 року, апеляційний суд вважає необхідним відмітити, що надані документи самі по собі не спростовують правильність висновків щодо доведеності вини останнього, оскільки ОСОБА_2 не повідомив апеляційному суду даних щодо обєктивності інформації, яка міститься в наданих ним документах.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, врахувавши особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, що дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоровю, тяжкість ймовірних наслідків, та призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.08.2017 року у відношенні ОСОБА_2 - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_1