Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/426/17 Головуючий у 1-й інст. Замега О. В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Зав'язун С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Завязуна С.М.,

секретаря Скородинської Г.В., Отрох А.В.,

за участю: особи притягнутої

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 квітня 2017 року, -

ВСТАНОВИВ :

зазначеною постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно постанови суду, 24.01.2017 року о 23 год. 40 хв. ОСОБА_1 в м.Бердичеві по вул.Шевченка керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, чим порушив п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

На постанову суду від ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга в якій він просить постанову скасувати як незаконну, та закрити провадження по справі. В підтримку своїх апеляційних вимог, зазначає, що приблизно о 23 год 30 хв. на прохання ОСОБА_3 він прийшов у кафе «Золотий лев» що у м.Бердичіві на пл.Соборна для того, щоб на належному останній автомобілі НОМЕР_2 завезти її додому, оскільки вона вжила спиртні напої, а її автомобіль стояв біля кафе «Золотий лев». Коли вони вийшли із кафе, то вона проявила каприз і сказала що за кермом поїде сама, він не міг їй перечити - оскільки вона власник. Таким чином, ОСОБА_3 сіла за кермо автомобіля і вони поїхали по вул.Шевченка, при цьому, він сидів на пасажирському сидінні з правої сторони. Через декілька хвилин їх наздогнав автомобіль поліції і було наказано зупинитися, ОСОБА_3 прийняла вправо для зупинки, сказавши, що в неї проблеми, і вийшовши із машини попросила щоб він сів за кермо, він миттєво пересів на місце водія і виходив із машини вже з водійського місця, чого працівники поліції бачити не могли, оскільки були попереду. Тобто, працівники поліції вважали, що за кермом був він. Його освідування на місті зупинки не проводили, свідків зупинки для підтвердження місця зупинки і того хто і у якому стані керував транспортним засобом - працівники поліції на місці зупинки не залучили, пояснень у ОСОБА_3 та у нього з цього приводу не відбирали. Наголошує на тому, що адміністративний протокол складено із порушенням вимог ст.ст. 251, 256. 266 КУпАП, Спільного наказу МВС та МОЗ України № 400/666 від 9.09.2009 р. Крім того, вважає, що суд першої інстанції, залишивши поза увагою порушення вимог КУпАП з боку поліцейських, на підставі неповно досліджених матеріалів справи, без допиту у суді свідка ОСОБА_3, за невідповідності обставинам, які існували 24.01.2017 р. під час зупинки автомобіля НОМЕР_3, прийняв рішення про те що за кермом автомобіля був він. Наголошує, що не вживав спиртних напоїв та не керував транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_4 24.01.2017 року о 23 годині 40 хв. на вул.Шевченка у м.Бердичіві.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_4, в підтримку апеляційних вимог, вивчивши матеріали справи, доводи апеляції та перевіривши постанову суду в межах поданої апеляції, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як убачається з диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає в разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та за відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №183062 від 24.01.2017 р. (а.с.3), згідно до змісту якого ОСОБА_1 власноручно письмово засвідчив, що вжив 0,5 пива та керував автомобілем, повертаючись додому; поясненнями працівників поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили, що за кермом автомобіля НОМЕР_4 24.01.2017 року о 23 годині 40 хв. на час зупинки перебував ОСОБА_1; висновком та актом щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння від 24.01.2017 року, згідно яких за результатами обстеження ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного спяніння (ступінь - 1,13%).

Вище наведені докази на переконання апеляційного суду є належними, допустимими та достовірними.

Аналізуючи апеляційні доводи ОСОБА_1, апеляційний суд звертає увагу, що всі ці доводи були предметом ретельного дослідження в суді першої інстанції з послідуючою їх належною оцінкою в оскарженій постанові суду.

Апеляційний суд, вважає, що суд першої інстанції з достатньою повнотою провів судовий розгляд, викладені в постанові суду висновки, відповідають встановленим фактичним обставинам справи.

Істотних порушень вимог ст.ст.256, 266 КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, на що звернута увага в апеляції, апеляційним судом встановлено не було.

Аналізуючи наявні в справі докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у співставленні з його апеляційними твердженнями і поясненнями в судовому засіданні про відсутність в діях складу адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає такі апеляційні доводи останнього, його пояснення та пояснення свідка ОСОБА_3 (дані в судовому засіданні апеляційного су) суперечливими, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а тому визнає їх неправдивими, спрямованими на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції правильно кваліфікував дії за ч.1 ст.130 КУпАП, дотримався меж санкції ч.1 ст.130 КУпАП та вимог ст.33 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи справу, врахував вимоги ст.ст.9, 251, 279, 280, 283 КУпАП, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 квітня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Житомирської області ОСОБА_7