АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/1196/17 Справа № 206/4185/17Головуючий у 1 й інстанції - Кушнірчук Р. О. Доповідач - Калініч Н.І.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2017 року м. Дніпро

Суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Калініч Н. І., за участю ОСОБА_2 та її захисника ОСОБА_3,потерпілої- Кураженко Л.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 та правопорушниці ОСОБА_2 на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, не працюючої, що зареєстрована та проживаючої за адресою АДРЕСА_1

-визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 гривня.

-

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до постанови суду, 24 липня 2017 року приблизно о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_2 намагалась самовільно проникнути до квартири № 234, погрожувала фізичної розправою, лізла в бійку до ОСОБА_4, висловлювалась нецензурною лайкою, чим порушила громадський порядок та спокій громадян.

В апеляційній скарзі особа яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та її захисник - ОСОБА_3 просять скасувати постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська та ухвалити нову постанову, якою закрити провадження по справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, захисник ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вказують що судом першої інстанції не було зазначено мотивів відхилення доводів ОСОБА_2, яка судовому засіданні заявляла, що потерпіла ОСОБА_4 не була присутня під час подій, зазначених у протоколі. Разом з тим, в апеляційній скарзі зазначено, що ОСОБА_2 нецензурною лайкою ніколи не висловлювалась та нікому фізичною розправою не погрожувала.

На думку захисника та особи що притягається до адміністративної відповідальності, в діях ОСОБА_2 не було мети руйнування спокою та обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій, адже дії були направлені виключно в бік ОСОБА_5.

В апеляційних доводах зазначається, що судом першої інстанції було допущено однобічність судового розгляду та не повно з'ясовано обставини справи що призвело до невірного висновку. На думку апелянтів суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що працівників поліції двічі викликала рідна донька ОСОБА_2, внаслідок неправомірних дій громадянина ОСОБА_5, який вдарив в обличчя ОСОБА_2, що було досліджено судом першої інстанції але не надано належну оцінку.

Крім того, апелянти вказують на те що, суд першої інстанції безпідставно критично віднісся до пояснень свідка ОСОБА_6, оскільки вона є онучкою особи, яка притягається до відповідальності та такою, що не була безпосереднім свідком подій. Разом з тим, захисник та особа що притягається до адміністративної відповідальності вказують, що працівник поліції лейтенантом поліції ОСОБА_7, під час проведення перевірки за фактом скоєння вищевказаного правопорушення та складання протоколу помилкового прийшов висновку про винність ОСОБА_2 та факти які виклав у протоколі, нічим не підтверджуються і не відповідають дійсності.

Заслухавши апелянта ОСОБА_2 та її захисника ОСОБА_3 які просили скасувати постанову суду першої інстанції та провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю події адміністративного правопорушення, думку потерпілої та її захисника-Лазарєвої К.В. які заперечувала проти апеляційної скарги, просили постанову суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали адміністративного провадження, додатково допитавши свідків та перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення та іншими документами.

Таким чином, суддя розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен оцінити докази, одним із яких є протокол та висловити думку з приводу, чому спростовує даний доказ і які наводить докази щодо відсутності адміністративного правопорушення.

Не можна погодитися з доводами апеляційної скарги про порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 було вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення та роз'яснено її права, про що наявна підпис особи яка притягається до адміністративної відповідальності, тобто працівником поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення з дотриманням вимог закону.

Як, вбачається з постанови суду першої інстанції, особа яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 не визнала своєї вини у скоєнні адміністративного правопорушення, та надала до суду апеляційну скаргу в якій наводить доводи своєї невинуватості, разом з тим належно не обґрунтовує та не надає суду апеляційної інстанції належних доказів , які спростовують наведені судом першої інстанції докази.

Протокол про адміністративне правопорушення, як доказ ніким не спростовувався, та він не суперечить поясненням у апеляційному суді самої правопорушниці про наявність самої події та поясненням потерпілої ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які як у суді першої інстанції, так і у апеляційному суді пояснювали, що саме ОСОБА_2 почала кричати та ображати потерпілу та свідків нецензурною лайкою, висипала на них сміття, стукала на протязі 20 хвилин до їхньої квартири та вони вважають, що саме ОСОБА_2 порушила громадський порядок та спокій сім'ї ОСОБА_9.

Дослідивши матеріали адміністративного провадження, суддя апеляційного суду не вбачає підстав для визнання показів вказаних свідків та потерпілої недопустимими, оскільки вказані свідчення нічим не спростовані, та вони є належними, однак суд першої інстанції припустився помилки, оскільки при допиті не з'ясував в повному обсязі, у чому полягає порушення громадського порядку та спокою громадян.

Так, при апеляційному розгляді було встановлено, що потерпіла та свідки вказували на висловлювання ОСОБА_2 нецензурною лайкою та висипання сміття на потерпілу ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_8 та вказані особи спростовують факт погрози фізичної розправи та щодо намагання ОСОБА_2 лізти в бійку до ОСОБА_4, тому вказані обставини слід виключити з мотивувальної частини постанови суду.

Враховуючи, що об'єктом дрібного хуліганства є громадський порядок, честь та гідність громадян та об'єктивна сторона цього правопорушення полягає в активних діях, тобто у тому числі - нецензурна лайка в громадських місцях та інші дії , що порушують спокій громадян та громадянський порядок, не можна не погодитися з висновком суду щодо наявності порушення саме громадського порядку та спокою громадян.

Судом першої інстанції з достатньою повнотою було встановлено, що саме ОСОБА_2, не будучи раніш знайомою та не маючи неприязнених стосунків, ображала ОСОБА_4 нецензурною лайкою, висипала смітті на вказаних осіб,намагалася самовільно проникнути до квартири №234, чим порушила спокій вказаний громадян та громадський порядок у під'їзді, тобто скоїла правопорушення, яке передбачене ст. 173 КУпАП.

Не можна погодитися з доводами ОСОБА_2 про те, що судом першої інстанції не враховано покази свідка ОСОБА_10, оскільки суд зазначив, чому не приймає вказані свідчення як належні, оскільки як було встановлено у апеляційній інстанції при допиті всіх учасників події 24 липня 2017 року , вказаний свідок не бачила події та прийшла вже , почувши галас у під'їзді.

Істотних порушень судом першої інстанції вимог КУпАП, які б були підставою для скасування постанови суду не встановлено, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 та правопорушниці ОСОБА_2 задовольнити частково.

Виключити з постанови суду вказівку про погрози фізичної розправи та щодо намагання ОСОБА_2 лізти в бійку до ОСОБА_11

В решті постанову Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 23 жовтня 2017року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.І. Калініч