Справа № 360/2271/16-п Головуючий у І інстанції Гумбатов В. А.
Провадження № 33/780/131/17 Доповідач у 2 інстанції Орел
Категорія 147 20.03.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 березня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Орел А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, на постанову Бородянського районного суду Київської області від 19.12.2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на 6 місяців, на підставі ст.36 КУпАП призначено ОСОБА_2 остаточне адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Бородянського районного суду Київської області від 19.12.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на 6 місяців, на підставі ст.36 КУпАП призначено ОСОБА_2 остаточне адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Як зазначено в постанові суду, 01.10.2016 року о 08-й годині, на 59 км.+200 метрів автодороги «Київ-Ковель» ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем "ВАЗ-21093", реєстраційний номер «НОМЕР_1», не впорався з керуванням,в результаті чого виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Audi-А6», реєстраційний номер «НОМЕР_2», під керуванням ОСОБА_1, який рухався в зустрічному напрямі, що призвело до пошкоджень транспортних засобів, чим порушив п.2.9 «а», п.11.3 Правил дорожнього руху України.

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою передати справу про адміністративні правопорушення щодо нього за місцем його постійного проживання. Обґрунтовуючи скаргу, зазначає, що судом не взято до уваги його заяву про відкладення розгляду справи та розглянуто справу у його відсутність, вважає, що поліцейські неправильно кваліфікували його дії та склали протокол, суд формально підійшов до розгляду справи та не врахував всіх обставин, не перевірив взаємний зв'язок всіх доказів у їх сукупності. Крім того, ОСОБА_2 подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка мотивована тим, що копію постанови він отримав 31.12.2016 року і за період вихідний та святкових днів підготувати та направити скаргу не мав можливості.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та його захисника, які просили поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а в подальшому змінив свої вимоги та просив направити справу на розгляд за місцем його фактичного проживання, приходжу до наступних висновків.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 не був присутній під час розгляду справи щодо нього в суді першої інстанції, копію постанови від 19.12.2016 року, за інформацією сайту Укрпошти отримав лише 29.12.2016 року, тому строк апеляційного оскарження постанови йому слід поновити, так як він пропущений із поважних причин.

Згідно ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що суд повідомив ОСОБА_2 07.12.2016 року належним чином про час та місце розгляду справи. Однак, ОСОБА_2 в судове засідання не прибув та направив телеграму до суду про неможливість прибути в судове засідання в зв'язку з проживанням в Житомирській області. Натомість, зазначена телеграма була направлена з м. Києва та отримана судом 19.12.2016 року, в день розгляду справи.

Враховуючи ці обставини, вважаю, що ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та на власний розсуд скористався своїм правом захищати свої інтереси. В зв'язку з цим вважаю доводи апеляційної скарги про те, що судом порушено його право внаслідок розгляду справи у його відсутність, безпідставними.

Крім того, безпідставними є також доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 направлено до суду клопотання про передачу справи на розгляд до Любарського районного суду, за місцем його проживання, яке надійшло до суду 17.12.2016 року та судом взагалі не розглянуто.

Згідно відомостей з сайту відстеження поштових відправлень Укрпошти, зазначене клопотання направлено ОСОБА_2 з м. Києва 15.12.2016 року о 19 годині 15 хвилин. Вказане поштове відправлення було доставлено адресату ( суду ) 17.12.2016 року о 19 годині. Однак, 17.12.2016 року це вихідний день - субота, крім того, час доставки ( 19 година ) це неробочий час. Згідно штампу суду, вказане відправлення надійшло до суду 19.12.2016 року ( понеділок ). В цей же день судом о 10 годині було прийнято рішення по справі. До того ж, діючим КУпАП не передбачено можливість суду направляти справу про адміністративне правопорушення за клопотанням сторін до суду іншої області.

Не обґрунтованими знаходжу і доводи апеляційної скарги про те, що судом прийнято рішення без врахування всіх обставин справи . Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини та обґрунтовано прийшов до висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2016 року, о 08-й годині, на 59 км.+200 метрів автодороги «Київ-Ковель» ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем "ВАЗ-21093", реєстраційний номер «НОМЕР_1», не впорався з керуванням,в результаті чого виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Audi-А6», реєстраційний номер «НОМЕР_2», під керуванням ОСОБА_1, який рухався в зустрічному напрямі, що призвело до пошкоджень транспортних засобів, чим порушив п.2.9 «а», п.11.3 Правил дорожнього руху України.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених 124, ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення серія АП2 № 489378, серія АП2 № 489379, протоколом огляду місця ДТП зі схемою ДТП від 01.10.2016 року, актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням технічних засобів, згідно якого зафіксовано, що ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп'яніння, результат - 2,13 ‰, поясненнями працівників поліції, потерпілого та особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. Крім того, допитаний під час розгляду апеляційної скарги працівник поліції Фурманюк О.В., який складав протоколи про адміністративні правопорушення, пояснив, що виїздив на місце ДТП та оформляв відповідні документи. З допомогою приладу Драгер, перевірив стан водіїв на предмет перебування їх в стані алкогольного сп'яніння. Навіть по зовнішньому стану було видно, що водій автомобіля ВАЗ ( ОСОБА_2 ) перебував в стані алкогольного сп'яніння, що і підтвердили висновки проведеного обстеження з допомогою приладу Драгер - 2,13 проміле. ДТП сталося на полосі руху автомобіля Ауді, що не заперечували обидва водії, а також про це свідчили осип скла та бруду на полосі руху автомобіля Ауді.

Вказані докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

З огляду на викладене, вважаю, що фактичні обставини справи суддею районного суду з'ясовані повно та об'єктивно. Вина ОСОБА_2 доведена повністю, а його дії за ч ст.ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП кваліфіковані вірно. Тому твердження апелянта про відсутність в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставним.

Стягнення накладене на ОСОБА_2 в межах санкцій статей, за якими його визнано винним та з дотриманням ст.ст. 33, 36 КУпАП.

За таких обставин вважаю постанову суду законною та обґрунтованою та не знаходжу підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2.

На підставі наведеного, керуючись ст.294, 38 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Бородянського районного суду Київської області від 19.12.2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Бородянського районного суду Київської області від 19.12.2016 року щодо нього, без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

С У Д Д Я :