Справа № 127/2736/17
Провадження № 33/772/326/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач: Бурденюк С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2017 р. м. Вінниця

Суддя Апеляційного суду Вінницької області Бурденюк С.І. з участю адміністративного порушника ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці апеляційну скаргу останнього на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14.03.2017 року

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 05.02.2017, о 03 год. 00 хв., водій ОСОБА_2, в м. Вінниця, по вулиці Юності, керував транспортним засобом марки «ОСОБА_3 Віто», р/н НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного спяніння. Від проходження медичного огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку ОСОБА_2 відмовився в КЗ ВОНД «Соціотерапія», відповідно до висновку № 312.

Своїми навмисними діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.03.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 320 грн. (триста двадцять гривень) в дохід держави.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 14.03.2017 року щодо нього та просить закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим. що тест у КЗ ВОНД "Соціотерапія" проводився о 3.25 год. і 3.45 год. того ж дня, результати тесту склали 0,00%. Огляд автомобіля проводився у відсутності понятих. У протоколі зазначено, що правопорушник відмовся від проходження огляду, проте у матеріалах наявний акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та шввидіківсть реакції від 05.02.2017 року № 312, яким підтверджується факт проходження медичного огляду. Судом не враховано, що протокол склдадений після надання висновку. Здані аналізи длч проведення експертихзи не були досліджені працівником медичного закладу, тільки була підозра на їх підміну.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає до задоволення.

Стаття 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність водіїв за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган

( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

В судовому засіданні безспірно встановлено, що 05.02.2017, о 03 год. 00 хв., водій ОСОБА_2, в м. Вінниця, по вулиці Юності, керував транспортним засобом марки «ОСОБА_3 Віто», р/н НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного спяніння. Від проходження медичного огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку ОСОБА_2 відмовився в КЗ ВОНД «Соціотерапія», відповідно до висновку № 312.

Своїми навмисними діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Лікар ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердив факт відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду у КЗ ВОНД "Соціотерапія", про що було зазначено у висновку щодо результатів медичного огляду №312 від 05.02.2017 року.

Працівника поліції ОСОБА_5 у судовому засіданні не вдалось допитати, оскільки останній не з"явився до суду.

Доводи апелянта про те, що він не перебував у стані алкогольного спяніння, не знайшли свого підтвердження, оскільки останній відмовивмся від проходження медичного огляду у присутності свідків, які надали письмові пояснення.Кррім того беспосередньо допитаний в судовому засіданні лікар ОСОБА_4 суду повідомив,що були створені ОСОБА_2 всі умови для здачі та відбору дослідницького матеріалу.

Апеляційний суд зважає на ту обставину ,що відмова особи від проходження медичного огляду на стан сп'яніння утворює самостійний склад адмінправопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та підтверджуються належними доказами, які суд приймає до уваги, а саме даними протоколу про адмінправопорушення серії БР № 247984, висновком КЗ ВОНД «Соціотерапія» № 312, показаннями свідка ОСОБА_2, рапортом працівника поліції.

Суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП він підлягає адміністративній відповідальності з призначенням йому адміністративного стягнення, а невизнання вини ,апеляційни суд , розцінює як правомірним способом зихисту правопорушника за вчинене.

Крім того, на суд покладається обовязок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обовязок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Суд, застосовуючи до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, врахував ті обставини, що останній вину не визнав,не розкаявся, а також те, що санкція ст. 130 ч. 1 КУпАП передбачає стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.55 Конституції України ст. ст. 293, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14.03.2017 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: