АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 177/814/17Суддя 1 інстанції Коваль Н. В.
Номер провадження 33/774/24/К/17Суддя- доповідач Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні,

за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника - ОСОБА_3, матеріали за їх апеляційною скаргою на постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2017 року, якою

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 10200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

При обставинах, зазначених в постанові, водій ОСОБА_2 07 березня 2017 року о 16-20 годині, керував автомобілем НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4, на 52 км а/д П'ятихатки - Апостолове - Зеленодольськ, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України.

Не погоджуючись з цією постановою, ОСОБА_2 та його захисник подали апеляційну скаргу, в якій ставлять питання про скасування постанови та закриття провадження у справі за відсутністю складу інкримінованого правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги сторона захисту зазначила, що постанова підлягає скасуванню у зв'язку з неповнотою судового розгляду, суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважають, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вина у його вчиненні є недоведеною. При цьому, на їх переконання, протокол про адміністративне правопорушення, не є належним та допустимим доказом на підтвердження вини, тому що огляд на стан алкогольного сп'яніння, ОСОБА_2, результати якого фіксує протокол, проведено працівниками поліції із грубим порушенням вимог діючого законодавства, зокрема: без використання спеціальних технічних засобів для визначення такого стану, надання сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки перед проведенням огляду та інструкції з його експлуатації, у відсутність двох свідків, а також без складення акту огляду на стан сп'яніння та тимчасового затримання автомобіля, яким він керував. Окрім того, судом не враховано письмові пояснення ОСОБА_2 від 07 березня 2017 року, якими, на думку захисту, спростовується факт наявності в нього стану алкогольного сп'яніння та здійснено розгляд справи у його відсутність, чим порушено право на захист.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник, кожний окремо, підтримали доводи апеляційної скарги й наполягали на її задоволенні.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постанови в межах апеляційної скарги, частково дослідивши докази у справі, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим та повністю узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності, які досліджені та оцінені судом, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 274800 від 07 березня 2017 року, яким встановлено, що 07 березня 2017 року ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, знаходячись у стані алкогольного сп'яніння.

Встановлені фактичні обставини підтверджується проведеним у присутності двох свідків оглядом ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу - госаналізатора «Драгер 6810», за показниками якого після проведення тесту у крові ОСОБА_2 виявлений алкоголь у кількості 0,35 проміле, що підтверджується роздруківкою проведеного тесту, який засвідчено підписами поліцейського та ОСОБА_2 з зазначенням згоди останнього з його результатами.

Окрім того, вина ОСОБА_2 у вчиненому підтверджується й його письмовими поясненнями, наданими працівникам поліції, згідно яких він підтвердив, що до моменту зупинення його працівниками поліції він випив одну банку напою «Рево» та надав свою згоду на проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки з застосуванням госаналізатора.

Отже, даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, на переконання суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за ознаками керування автомобіля в стані алкогольного сп'яніння.

Підстави ставити під сумнів достовірність викладених доказів по справі, у відповідності до доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 та його захисника, у суду апеляційної інстанції відсутні, оскільки ці докази повністю узгоджуються між собою, та доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Цей висновок не спростовано допитаним, за клопотанням сторони захисту, в суді апеляційної інстанції, показаннями свідка ОСОБА_5, який пояснив, що 07 березня 2017 року він разом з ОСОБА_2 на автомобілі під керуванням останнього перевозили металолом й були зупинені працівниками поліції на автодорозі поблизу смт. Софіївка для перевірки документів. Також свідок пояснив, що під час подорожі він пив напій «Рево», та на пропозицію працівника поліції проходив тестування на стан алкогольного сп'яніння.

Оцінюючи показання цього свідка, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вони не можуть бути визнані доказом на підтвердження відсутності в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_5 не був присутнім при складенні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 й жодних пояснень з приводу фактичних обставин справи - проходження огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння, не надав, так як знаходився в автомобілі.

Інших доказів на спростування доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, стороною захисту не надано, тоді як наявні в матеріалах справи письмові докази не спростовано.

Окрім того, колегія суддів враховує й той факт, що в суді першої інстанції ОСОБА_2, не визнаючи свою провину, не заперечував факт вживання напою «Рево».

Щодо доводів апеляційної скарги сторони захисту про відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження його вини, окрім складеного протоколу про адміністративне правопорушення, який на їх думку, не може бути визнаний допустимим доказом з підстав проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння з порушенням діючого законодавства, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки такий огляд був проведений працівниками поліції у відповідності до законодавчих вимог, регламентуючих порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, а докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, та всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_2, інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

У контексті вищенаведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відповідність судового рішення вимогам закону та відсутність підстав для його зміни або скасування за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, у зв'язку з чим постанову залишає без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3- залишити без задоволення.

Постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2017 року, якою ОСОБА_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 10200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік -залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області: Н.В. Коваленко