Справа № 152/663/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 червня 2017 року Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області

ОСОБА_1,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

розглянувши матеріали, які надійшли від Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та жительки с. Пеньківка Шаргородського району Вінницької області, вул. Гагаріна, 36, зареєстроване місце проживання вул. Леніна, 10, с. Пеньківка Шаргородського району Вінницької області, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одруженої, працюючої соціальним робітником територіального центру УСЗН Шаргородської РДА, ідентифікаційний номер не встановлювався,

- за ст.173 КпАП України,

встановив:

ОСОБА_2, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №730886 від 29.03.2017 року, обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України дрібного хуліганства, а саме в тому, що 17.03.2017 року приблизно о 17 годині в с. Пеньківка Шаргородського Вінницької області, на вул. Казьмірова, безпричинно висловлювалася нецензурними словами, на зауваження не реагувала, чим порушила громадський порядок.

В суді ОСОБА_2 винуватою себе у вчиненні адміністративного правопорушення при вище наведених обставинах не визнала. Пояснила, що не 17.03.2017 року, а 13.03.2017 року приблизно о 17 годині, забравши дочку з дитячого садочка, йшла додому. В цей час з приміщення дитячого садочка вибігла ОСОБА_3, яка працює нянею, і почала її обвинувачувати в тому, що вона має інтимні стосунки з її зятем, обзиваючи, при цьому, нецензурними словами її та дитину, погрожуючи. Вона при цьому зробила зауваження ОСОБА_3 з приводу того, що своїм криком вона злякає дитину і скільки ще безпідставно обвинувачуватиме її, проте нецензурних слів вона не вживала та в суперечку не вступала, щоб не злякати дитину. Крім того, пояснила, що суперечка відбулася не 17.03.2017 року, а 13.03.2017 року, а також не на вулиці Казьмірова, як зазначено у протоколі, а на іншій вулиці в с. Пеньківка. При цьому вона та ОСОБА_3 були на вулиці лише двоє, а також її малолітня донька, інших людей не було. Просить провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Допитана в суді в якості свідка ОСОБА_3 пояснила, що дійсно, саме 13.03.2017 року, а не 17.03.2017 року, коли вона поверталася з роботи додому, приблизно 17 годині між нею та ОСОБА_2, яка ішла з дитиною, виникла сварка. ОСОБА_2 почала висловлювалася до неї нецензурними словами. При цьому, сварка відбулася не на вулиці Казьмірова, як зазначено у протоколі і при цьому більше ніхто присутнім не був. Була лише вона, ОСОБА_2 та дитина останньої.

Проаналізувавши протокол про адміністративне правопорушення та пояснення ОСОБА_2 і свідка ОСОБА_3, вважаю, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адмінправопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України, виходячи з наступного.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КпАП України вбачається, що він складений щодо ОСОБА_4.

Натомість, до суду зявилася ОСОБА_2, особу якої встановлено за паспортом серії АВ №999039, що виданий 02.07.2012 року Шаргородським РВ УМВС України у Вінницькій області. Зазначене свідчить про те, що особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення ДОП СП Шаргородського ВП ОСОБА_5, не встановлено особу правопорушника, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП в с. Пеньківка Шаргородського району.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він складений про подію адміністративного правопорушення, що мала місце 17.03.2017 року, тоді як в суді особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та свідок ОСОБА_3 пояснили, що суперечка між ними мала місце 13.03.2017 року, а не 17.03.2017 року.

Обєктом правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України, є суспільні відносини у сфері громадського порядку. Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ, організацій.

Обовязковою ознакою обєктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України, є місце його скоєння: громадське місце.

Нормами КпАП України не передбачено визначення поняття «громадське місце».

Статтею 1 ЗУ «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоровя населення» передбачено, що громадське місце це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі підїзди, а також підземні переходи, стадіони.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №730886, складеного щодо ОСОБА_2 інспектором Шаргородського ВП Григою О.С., вбачається, що не розкрито склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України, зокрема, який обєкт правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2, в чому полягають обєктивна та субєктивна сторони адміністративного правопорушення.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які суспільні відносини у сфері громадського порядку порушені ОСОБА_2, оскільки з протоколу не вбачається, в якому місці вулиці Казьмірова в с. Пеньківка вчинено адміністративне правопорушення, у звязку із чим суд позбавлений можливості визначити, чи є це місце громадським, а також спокій яких конкретно громадян порушено в результаті адміністративного правопорушення. Крім того, як вбачається з пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суперечка між ними відбулася не на вулиці Казьмірова, як зазначено інспектором у протоколі, тобто останнім не вірно вказано місце вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено доказів та не додано їх до протоколу на підтвердження того, що ОСОБА_2 висловлювалася нецензурною лайкою 17.03.2017 року приблизно о 17 годині в певному громадському місці в присутності певних осіб.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано пояснення від 29.03.2017 року ОСОБА_3, проте, невідомо у якому статусі остання надавала пояснення, оскільки їй розяснено ст.63 Конституції України, проте, права та обовязки, встановлені ст.272 КпАП України, як свідка, чи встановлені ст.269 КпАП України, як потерпілого не розяснені.

Таким чином, висловлювання ОСОБА_2 в ході сварки не призвели до наслідку, який полягає в тому, що було порушений громадський порядок чи спокій громадян.

З пояснення ОСОБА_2 в протоколі про адміністративне правопорушення не вбачається, що вона висловлювалася нецензурною лайкою, оскільки пояснення: «ОСОБА_3 мені влаштувала конфлікт» не дає суду підстав для ствердження, що в ході сварки хтось із субєктів сварки висловлювався нецензурними словами один до одного, тобто відсутні докази у підтвердження факту неповаги до суспільства.

Таким чином, висловлювання ОСОБА_2 в ході сварки не призвели до наслідку, який полягає в тому, що було порушений громадський порядок чи спокій громадян.

До того ж, з протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів не вбачається, з яких підстав складався означений протокол, хто з потерпілих осіб чи свідків здійснював виклик працівників поліції та у звязку із якими обставинами.

При цьому, зазначені вище пояснення ОСОБА_3, додані до протоколу про адміністративне правопорушення, з яких неможливо встановити, в якому статусі означена особа надавала пояснення, не можуть братися до уваги як доказ винуватості ОСОБА_2 внаслідок процесуальних порушень вказівки на те, у якості кого відібрані пояснення у ОСОБА_3 потерпілого чи свідка.

До вказаного висновку приходжу, виходячи також із правових висновків Європейського суду з прав людини у рішенні в справі «Яременко проти України (№2)» від 30.04.2015 року, з п.66 якого вбачається, що судове рішення має ґрунтуватися на доказах, що отримані без порушення процесуальних прав осіб, інакше докази, отримані з процесуальними порушеннями є «плодом отруйного дерева» і рішення суду, яке ґрунтується на таких доказах, є таким, що порушує права особи на справедливий суд.

Виходячи з наведеного, вважаю, що в протоколі про адміністративне правопорушення не доведено винуватість ОСОБА_2 у вчиненні нею 17.03.2017 року адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України, оскільки відсутні склад та подія адміністративного правопорушення.

Відтак, на підставі п.1 ст.247 КпАП України, провадження у даній справі підлягає закриттю у звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ст.247, ст.ст.283, 284 КпАП України,

постановив:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_2 по обвинуваченню у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України, закрити.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Суддя: