Справа №150/751/17
Провадження по справі №3/150/285/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 року с. Мазурівка

Суддя Чернівецького районного суду Вінницької області Цимбалюк Л.П., за участю секретаря судового засідання Володовської А.О., прокурора Притуляка С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Чернівецького районного суду Вінницької області матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління захисту економіки у Вінницькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, , вул. Шевченкка, буд. 4 б, кв.14 Чернівецького району Вінницької області, українця, громадянина України, непрацюючого

за вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ст.172-6 ч.1 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №64, складеного 20.12.2017 року старшим оперуповноваженим МВ №4 УЗЕ у Вінницькій області ДЗЕ НП України ОСОБА_2, ОСОБА_3, 08,04,1992р.н., як радіотелефоніст караулу 32 державної пожежно-рятувальної частини (смт. Чернівці Чернівецького району) 2 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України, яка розташована за адресою: вул. Незалежності, 182, с. Мазурівка, Чернівецького району, Вінницької області, будучи особою, яка припинила діяльність пов'язану із виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції" несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію за 2016 до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме 28.11.2017 о 10 год. 28 хв.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до наказу №154 від 28.04.2016 припинив діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, тобто ОСОБА_1 звільнено з органів ДСНС України за станом здоров'я.

В протоколі зазначено, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-6 ч.1 КпАП України.

Прокурор в судовому засіданні підтримав обвинувачення ОСОБА_1 у вказаному адміністративному правопорушенні, повязаного з корупцією, зокрема, зазначив, що матеріалами адміністративного протоколу підтверджується вчинення ОСОБА_1 як особою, яка припинила діяльність пов'язану із виконання функцій держави або місцевого самоврядування, правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КпАП України, яке вчинено шляхомнесвоєчасного подання декларації про доходи та майновий стан за 2016 рік до Єдиного державного реєстру декларацій осіб.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину визнає частково, зазначив при цьому, що після звільнення із посади радіотелефоніста караулу 32 державної пожежно-рятувальної частини (смт. Чернівці Чернівецького району) 2 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України, в паперовому вигляді заповнював декларацію про доходи та майновий стан за 2016 рік. Однак, у квітні 2016 року виїхав за кордон на заробітки, тому не мав реальної можливості подати декларацію до Єдиного державного реєстру декларацій осіб.

Заслухавши доводи прокурора, особи, яка притягується до аміністартивної відповідальності ОСОБА_1, дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до положень ч.2 ст.268 КпАП України при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 172-2-172-9 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обовязковою.

Відповідно до ч.1 ст.277 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом (ст.245 КпАП України).

Відповідно до вимог ст. 280 КпАП України, суддя під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а в даному випадку про адміністративне корупційне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» або, з огляду на час вчинення правопорушення чи розгляду в суді, Законом України «Про запобігання корупції»; чи є особа винною в його вчиненні, отже чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Суддя також повинен з'ясувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв'язку між діянням і виконанням останньою службових (посадових) повноважень, а у відповідних випадках - мети правопорушення.

Суд при розгляді справи повинен виконувати функції незалежного та неупередженого органу правосуддя, процесуальна функція якого відділена від функції «обвинувачення» та не вправі проявляти ініціативу і активність у зборі додаткових доказів, якими можуть бути підтверджені підстави притягнення особи до адміністративної відповідальності, якщо орган, який склав протокол не ініціює це питання.

Статтею 7 КпАП України встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, ОСОБА_1 відповідно до наказу №154 від 28.04.2016 року припинив діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, тобто ОСОБА_1 звільнено з органів ДСНС України за станом здоров'я (а.с.17).

ОСОБА_1 був обізнаним про необхідність оприлюднення своєї декларації за період, не охоплений раніше поданими деклараціями на Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що підтверджується пам'яткою при звільнені зі служби цивільного захисту ДСНС України (а.с. 18).

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "д" пункту 2, пункті 5 частини першої статті З цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством. Згідно ч. 2 цієї ж статті особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Особи, які припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов'язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Однак, ОСОБА_1, будучи особою, яка припинила діяльність, пов'язану із виконанням функцій держави в порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи за період неохоплений раніше поданими деклараціями, а саме 28.11.2017 року.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов'язкові для виконання нормативно-правові акти; ч. 5 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції» нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів. Нормативно-правові акти Національного агентства після включення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів опубліковуються державною мовою в офіційних друкованих виданнях. Нормативно-правові акти Національного агентства, які пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування.

Відповідно до п. 10 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов'язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч.1 ст.3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно із статтею 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "б" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно Рішення НАЗК № 2 від 10.06.2016 року "Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування" вирішено: визначити, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочинає свою роботу в два етапи:

- перший етап - з 00 годин 00 хвилин 15 серпня 2016 року для таких типів декларацій (повідомлень) та суб'єктів декларування: щорічні декларації за 2015 рік службових осіб, які станом на 15 серпня 2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище. Зазначені у цьому абзаці декларації подаються протягом 60 календарних днів з дати, визначеної у цьому абзаці; декларації, передбачені абзацом першим частини другої статті 45 Закону (декларації осіб, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування), службових осіб, які з 15 серпня 2016 року чи пізніше цієї дати припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та станом на день такого припинення займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище; повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб'єкта декларування, передбачені частиною другою статті 52 Закону, службових осіб, які станом на 15 серпня 2016 року чи пізніше цієї дати займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище;

- другий етап - з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших суб'єктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб» № 1975- VIII від 23.03.2017 року (який набрав чинності 30.03.2017 року), строк подання щорічної декларації для осіб, які відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» подають таку декларацію вперше продовжено до 1 травня 2017 року.

Вище наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 зобов'язаний був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування до 00:00 год. 01.05.2017 року.

Згідно відповіді НАЗК від 23.05.2017 року № 93-05/16382/17 встановлено некоректну роботу програмного забезпечення системи «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» в період з 01.01.2017 року по 04.01.2017 року та з 24.03.2017 року по 28.03.2017 року. Вжиття невідкладних заходів дозволило забезпечити функціонування Реєстру та реалізувати суб'єктами декларування обов'язок щодо подання електронних декларацій відповідно до законодавства (а.с. 49).

Згідно з відомостями, які вказані у публічній частині інформаційно- телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», ОСОБА_1 було подано щорічну декларацію за 2016 рік до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування лише 28.11.2017 о 10 год. 28 хв., тобто несвоєчасно.

Згідно з ч. 1 ст. 172-6 КпАП України відповідальність за вказаною статтею настає за умови несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Місцем вчинення адміністративного правопорушення, корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КпАП України, є місце роботи ОСОБА_4, а саме: вул. Незалежності, 182, Чернівецького району, Вінницької області, датою вчинення адміністративного правопорушення є дата несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, тобто 28.11.2017 року.

Крім часткового визнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч.1 КпАП України, його вину підтверджено також матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення №64, складеним 20.12.2017 року старшим оперуповноваженим МВ №4 УЗЕ у Вінницькій області ДЗЕ НП України ОСОБА_2; витягом із Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо внесення 11.10.2017 року відомостей про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-1 КК України; постановою начальника СВ Чернівецького ВП Могилів Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 від 30.11.2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000070 від 11.10.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-1 КК України, у звязку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення.

При цьому суд критично ставиться до тверджень ОСОБА_1 про те, що перебуваючи на заробітках за кордоном, не мав реальної можливості подати декларацію до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, оскільки, вказана обставина не є поважною причиною пропущення встановлених законом термінів подачі декларації, такого роду бездіяльність з боку ОСОБА_1 не виправдовує його та не звільняє від обовязку, встановленого статтею 45 Закону України «Про запобігання корупції» щодо щорічного подання шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларації як особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, а отже не можуть бути визнані як малозначимі.

Відповідно до статті 23 КпАП України адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тому, ґрунтуючись на засадах справедливості та виваженості, задля досягнення мети адміністративного стягнення, керуючись законом та правосвідомістю, приходжу висновку, що єдино вірним та правильним буде застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, №3674-VI встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч.2 ст.4 вище зазначеного Закону у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлена - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня в розмірі 1600 гривень.

Виходячи із положень Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, №3674-VI, приходжу до висновку про стягнення із ОСОБА_1, на якого накладається адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, судового збору.

На підставі Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, №3674-VI та керуючись ст., ст. 172-6 ч.1, 280, 283, 284 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч.1 КпАП України та застосувати відносно нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот пятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 320 (трьохсот двадцяти) гривень.

Дана постанова може бути оскаржена згідно статей 287-289 КпАП України особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня її винесення.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати дану справу.

Відповідно до ст.307 КпАП України штраф повинен бути сплачений правопорушником не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

У разі несплати штрафу у визначений законодавством термін в порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до ст.308 ч.2 КпАП України.

Платіжні документи, що свідчать про сплату штрафу, подаються до суду до набрання постанови законної сили.

Суддя: Л.П. Цимбалюк