Категорія: ч.1 ст.185-8 КУпАПДоповідач: Денісов В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2017 року місто Луцьк

Суддя Апеляційного суду Волинської області Денісов В.П., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1, захисників ОСОБА_2, ОСОБА_3, прокурора Бущака В.В., розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 листопада 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-8 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 30 (тридцять) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п'ятсот десять) гривень.

Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 275 (двісті сімдесят п'ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Згідно з постановою судді, 4 вересня 2016 року прокурором Бущаком В.В. за результатами вивчення кримінального провадження №0002390 встановлено, що в період з 18 липня по 4 серпня 2016 року в м.Луцьк, ОСОБА_1, будучи посадовою особою державного органу влади, за місцем проходження служби, в кабінеті, що в приміщенні Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області, що під №2 по вул.Грибоєдова, безпідставно, умисно до 4 серпня 2016 року, не виконав законні вимоги прокурора, що полягали у вимозі повністю виконати у встановлений прокурором строк, а саме до 4 серпня 2016 року, надані у кримінальному провадженні №0002390 письмові вказівки про проведення слідчих дій та письмово інформувати у вказаний строк Луцьку місцеву прокуратуру про проведення вказаних слідчих дій та про хід досудового розслідування.

Крім того, 4 вересня 2016 року прокурором Бущаком В.В. за результатами вивчення кримінального провадження №0002496 встановлено, що в період з 18 липня по 4 серпня 2016 року, в м.Луцьк, слідчий СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області майор поліції ОСОБА_1, будучи посадовою особою державного органу влади, за місцем проходження служби, в кабінеті, що в приміщенні Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області, що під №2 по вул.Грибоєдова, безпідставно, умисно до 4 серпня 2016 року, не виконав законні вимоги прокурора, що полягали у вимозі повністю виконати у встановлений прокурором строк, а саме до 4 серпня 2016 року, надані у кримінальному провадженні №0002496 письмові вказівки про проведення слідчих дій та письмово інформувати у вказаний строк Луцьку місцеву прокуратуру про проведення вказаних слідчих дій та про хід досудового розслідування.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати та ухвалити нову, якою протокол про адміністративне правопорушення щодо нього за ч.1 ст.185-8 КУпАП направити прокурору на доопрацювання. Посилається на те, що згідно протоколу він не виконав вказівок прокурора у двох різних провадженнях, не пов'язаних між собою та не об'єднаних в одне провадження, що не може становити один склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-8 КУпАП. Тому прокурор повинен був складати протокол за кожним фактом вчинення адміністративного правопорушення, а суддя першої інстанції у постанові конкретно зазначити, за яким саме фактом невиконання вимог прокурора необхідно притягнути до відповідальності. Також з протоколу неможливо зрозуміти часу вчинення правопорушення, а встановлений суддею час 05.10.2016 з моменту відібрання пояснень виходить за межі інкримінованих дій.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 просить постанову судді щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях останнього складу інкримінованого адміністративного правопорушення. Посилається на те, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-8 КУпАП передбачає відповідальність за невиконання вимог прокурора, що може виражатись як у бездіяльності посадової особи, що має наслідком відсутність результату, якого вимагає прокурор, так у триваючому продовженні дій, які прокурор вимагає припинити. Під час винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, суд безпідставно ототожнив такі поняття, як «вказівка» та «вимога», оскільки останнє поняття, передбачене Законом України «Про прокуратуру», стосується в основному кримінальних справ. Вважає, що слідчий не є суб'єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-8 КУпАП. Відповідальність слідчого за бездіяльність можлива в порядку дисциплінарної або кримінальної відповідальності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисників ОСОБА_2, ОСОБА_3, які апеляційну скаргу ОСОБА_1 підтримали частково, а апеляцію захисника ОСОБА_2 підтримали повністю і просили скасувати постанову судді та закрити провадження щодо ОСОБА_1, прокурора, який заперечив апеляційні скарги і просив постанову судді залишити без змін, перевіривши доводи апеляцій та ознайомившись з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, доходжу висновку, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з таких підстав.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-8 КУпАП, а саме у невиконанні ним, як посадовою особою, законних вимог прокурора, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Так, даний висновок стверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, зокрема: змістом протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1-4), письмовими вимогами прокурора Бущака В.В. про виконання в повному обсязі вказівок у кримінальних провадженнях (а.с.6,8), вказівками цього ж прокурора у даних провадженнях (а.с.7,9), поясненнями самого ОСОБА_1 про те, що вимогу прокурора про виконання письмових вказівок про проведення слідчих дій у кримінальних провадженнях він не виконав, бо у нього в провадженні перебуває більше 200 кримінальних проваджень, тому він зосереджував свою роботу на справах, у яких встановлено особу, яка вчинила злочин. Також він упродовж трьох місяців 2016 року 22 рази перебував на чергуванні у складі слідчо-оперативної групи та виконував іншу роботу.

Доводи в апеляційній скарзі захисника стосовно того, що склад адміністративного правопорушення визначеного ч.1 ст.185-8 КУпАП, передбачає відповідальність за невиконання вимог прокурора, що може виражатись як у бездіяльності посадової особи, що має наслідком відсутність результату, якого вимагає прокурор, так і у триваючому продовженні дії, які прокурор вимагає припинити, а поняття «вказівка» та «вимога» не є тотожними є помилковими.

Відповідно до ч.1 ст.36 КПК України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов'язані виконувати законі вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Згідно вимог п.4 ч.2 ст.36 КПК України, прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, зокрема доручати слідчому, проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення.

Відповідно до ч.4 ст.40 КПК України, слідчий зобов'язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. Невиконання слідчим законних вказівок та доручень прокурора наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Таким чином суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-8 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1, що він не є суб'єктом даного правопорушення, оскільки він є службовою особою, а не посадовою особою, не заслуговують на увагу.

Законодавством України чітко не розмежовуються поняття "посадова особа" та "службова особа". Головним критерієм віднесення особи до кола посадових осіб є наявність в неї організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій. На думку апеляційного суду, поняття "посадова особа" та "службова особа" є рівнозначними.

Апеляційний суд також не вбачає будь-яких порушень при кваліфікації діянь ОСОБА_1 за двома епізодами за ч.1 ст.185-8 КУпАП, на що останній посилається в своїй апеляційній скарзі, оскільки диспозицією вищевказаної частини статті КУпАП зазначено «невиконання посадовою особою законних вимог прокурора», тобто про множинність дій.

Тому, в даному випадку декілька діянь може кваліфікуватись за однієї нормою Закону.

Крім того, прокурор згідно приписів ст.255 КУпАП має право складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185-8 КУпАП

Зміст зазначеного протоколу відповідає вимогам ст.256 КУпАП, тому доводи ОСОБА_1 про протилежне, є безпідставними.

Посилання апелянтів на те, що суд вийшов за межі протоколу про вчинення правопорушення, оскільки встановив час вчинення правопорушення 05.10.2016, чим порушив право ОСОБА_1 на захист, не підтверджується матеріалами справи.

Так, як вбачається із мотивувальної частини оскаржуваного рішення, суддя зазначив, що «04.09.2016 прокурор Бущак В.В. встановив, що в період з 18.07.2016 по 04.08.2016 слідчий не виконав законні вимоги прокурора…»

А адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст.38 КУпАП - 25.11.2016.

Тому порушень вимог ст.ст.279, 280 КУпАП при розгляді справи судом першої інстанції не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене ОСОБА_1 правопорушення.

Порушень норм матеріального права або процесуального права, які б були підставою для скасування оскаржуваної постанови судді, апеляційним судом не встановлено.

Призначаючи адміністративне стягнення, суддя першої інстанції у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, правильно врахував характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, дані про його особу, ступінь вини, відсутність обставин, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, тому обґрунтовано призначив йому адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.185-8 КУпАП у відповідності до ст.23 КУпАП - у вигляді штрафу.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційних скарг без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін.

Постанова судді щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування чи зміни, з мотивів, наведених в апеляційних скаргах, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 -залишити без задоволення.

А постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 листопада 2016 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області В.П. Денісов