П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2017 Справа №607/14503/17

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Вийванко О.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління держпраці у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого директором Тернопільської спеціальної ЗОШ-інтернат І-ІІІ ступенів Тернопільської обласної ради,

за ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Управлінням держпраці у Тернопільській області направлено в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення № 19-01-49/266 від 07.11.2017 р., - ОСОБА_1, працюючи на посаді директора Тернопільської спеціальної ЗОШ-інтернат І-ІІІ ступенів Тернопільської обласної ради, в порушення вимог п.4 Постанови КМУ від 01.08.1992 р. № 442 «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці», не провів атестацію робочого місця кухаря, шеф-кухаря, підсобного робітника, машиніста із прання та ремонту спецодягу (білизни), робітника з комплексного обслуговування й ремонту будівель за умовами праці у Тернопільській спеціальній ЗОШ-інтернат І-ІІІ ступенів Тернопільської обласної ради, внаслідок чого працівники школи безпідставно позбавлені права на підвищену оплату праці, пільг та компенсацій за роботу у несприятливих умовах праці.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що повністю розуміє зміст розяснених йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, винним себе у вчиненому адміністративному правопорушенні визнав повністю та щиро розкаявся.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх повній сукупності, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1, працюючи на посаді директора Тернопільської спеціальної ЗОШ-інтернат І-ІІІ ступенів Тернопільської обласної ради, в порушення вимог п.4 Постанови КМУ від 01.08.1992 р. № 442 «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці», не провів атестацію робочого місця кухаря, шеф-кухаря, підсобного робітника, машиніста із прання та ремонту спецодягу (білизни), робітника з комплексного обслуговування й ремонту будівель за умовами праці у Тернопільській спеціальній ЗОШ-інтернат І-ІІІ ступенів Тернопільської обласної ради, внаслідок чого працівники школи безпідставно позбавлені права на підвищену оплату праці, пільг та компенсацій за роботу у несприятливих умовах праці.

Крім власного визнання вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення № 19-01-49/266 від 07.11.2017 р. та Витягом з акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 19-01-49/485 Тернопільської спеціальної ЗОШ-інтернат І-ІІІ ступенів Тернопільської обласної ради.

За даних обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, тобто, порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю, а тому, його слід притягнути до адміністративної відповідальності.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставину, яка помякшує відповідальність за адміністративне правопорушення це щире розкаяння винного, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, а тому, суд приходить до переконання, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення у вигляді штрафу, передбаченого санкцією статті, за якою він притягується до відповідальності.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

Керуючись статтями 33, 40-1, 41, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 (пятсот десять) гривень в доход держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 320 (триста двадцять) гривень в доход держави.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяОСОБА_2