Справа № 161/5054/17
Провадження № 3/161/1439/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 29 травня 2017 року

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Ковальчук В.О., розглянувши в судовому засіданні в залі судових засідань названого суду справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, працюючого фермером у фермерському господарстві, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, не підданого адміністративному стягненню,

на даний час за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Біля 19-ої години 10 хвилин, 27 березня 2017 року по вул. Дубнівська, навпроти буд. №40, що в м. Луцьку, водій ОСОБА_1, всупереч вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом, а саме: автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння.

В судові засідання, призначені на 20 квітня 2017 року, 12 травня 2017 року, 29 травня 2017 року, ОСОБА_1 не прибув, хоча повідомлявся про виклик до суду належним чином, шляхом направлення повідомлень-повісток за місцем проживання, однак причини неявки суд не повідомив.

Окрім того, до Луцького міськрайонного суду Волинської області повернулися поштові повідомлення, направлені на адресу ОСОБА_1, що зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення та підтверджена його підписом у заяві, із відміткою, що зазначені адреси відсутні «немає будинку №63 Б за адресою: м. Луцьк, вул. Балакірєва» (а.с.7,13).

Разом з тим, судом було направлено судову повістку за місцезнаходженням селянсько-фермерського господарства, де працює ОСОБА_1, однак повернулося поштове повідомлення із відміткою не отримання «оскільки за вказаною адресою адресат не проживає» (а.с.14).

Суд вважає, що місце проживання ОСОБА_1 встановлювала особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, та зазначене місце проживання ОСОБА_1 підтвердив у своїх поясненнях, та сам власноручно зазначив своє місце проживання в розписці працівникам поліції (а.с.1).

Згідно ст.19 ЗУ Про поштовий звязок користувачі мають рівні права на користування послугами поштового зв'язку на всій території України, мають право на одержання поштових відправлень на свою домашню, службову адресу, чи з використанням абонементних скриньок, однак ОСОБА_1 таким правом не скористався.

Оскільки у КУпАП не передбачений порядок вручення судових повісток та викликів, суд виявив за можливе застосувати аналогію права.

Зокрема, за частиною пятою статті 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Судовий виклик був здійснений за адресою, вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення та за адресою його роботи місця реєстрації юридичної особи.

За таких обставин суд, встановив, що не було порушено права ОСОБА_1 отримувати повідомлення про час та місце судового засідання, оскільки на його адресу надходило повідомлення про виклик до суду, інші способи повідомлення ОСОБА_1 законом не передбачені, а ухилення останнього від отримання поштової кореспонденції свідчить про намагання затягнути розгляд справи до закінчення передбаченого законом строку накладання адміністративного стягнення.

Відповідно до ст.268 КУпАП суддя розглядає справу про адміністративне правопорушення у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки ОСОБА_1 ухиляється від явки в судові засідання тривалий час.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №150830 від 27 березня 2017 року, встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, огляд на стан спяніння останнього проводився у лікаря-нарколога за адресою: м. Луцьк, вул. Карбишева, 2Б (а.с.1).

Згідно пояснень ОСОБА_1 наданих ним під час складання протоколу про адміністративне правопорушення від 27.03.2017 року встановлено, що він підписавши протокол зазначив, що згідний із ним та зобовязався більше не керувати транспортним засобом в стані алкогольного спяніння (а.с.1).

Відповідно до висновку №928 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння від 27.03.2017 року встановлено, що водій ОСОБА_1 о 19-ій годині 40 хвилин 27 березня 2017 року пройшов медичний огляд на стан спяніння у лікаря-нарколога, і перебував у стані алкогольного спяніння (а.с.3).

Таким чином, на підставі обєктивно проведеного аналізу поданих особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, доказів, суд встановив, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння пройшов огляд на стан спяніння у лікаря-нарколога і його винуватість підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №150830, висновком №928 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння від 27.03.2017 року (а.с.1,3).

Дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП, як керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Обставини, що помякшують чи обтяжують відповідальність судом не встановлені.

При накладенні стягнення суддя враховуючи викладене, а також характер вчиненого правопорушення, особу порушника який притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, відсутність обставин, що помякшують та обтяжують відповідальність, вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, згідно чинної санкції статті за якою притягається до адміністративної відповідальності на час скоєння адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладене таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюється ставка судового збору в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути 320 гривень 00 коп. судового збору.

На підставі вказаного, керуючись ст.ст. 23, 24, 27, 30, 33, 283, 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винним ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот (600) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що у грошовому виразі становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1, в дохід держави судовий збір в розмірі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд, шляхом подачі апеляційної скарги особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником упродовж десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Луцького міськрайонного суду Ковальчук В.О.