Справа № 755/6533/16-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.03.2017року суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ст.ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 (далі - особа, що притягається до адміністративної відповідальності) 03.03.2016 о 13 годині 16 хвилин керуючи ТЗ «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1, з причіпом ПМЗ 81011, дн.з. НОМЕР_3, по вул. Луначарського в м. Києві, не впевнився у безпеці руху, не витримав безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого сталося зіткнення з ТЗ «Skoda», д.н.з. НОМЕР_2, після чого зник з місця пригоди що призвело до пошкодження транспортних засобів, завдання матеріальних збитків, та порушення вимог п.п. 2.10а), 10.1, 13.3 ПДР.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності у судовому засіданні зазначила, що складений протокол вважає таким, що не відповідає вимогам КУпАП, враховуючи відсутність доказів, які в контексті положень ст. 251 КУпАП, регламентують відомості, що можуть бути належними доказами в ході підтвердження тих чи інших обставин, у зв"язку з чим вина ґрунтується на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України, а тому справа підлягає закриттю на підставі ст. 247 КУпАП.

Так, у цій ситуації, він 29.03.2016 отримав повідомлення про надання пояснень у справі ДТП, яку розглядав капітан поліції Кацан Е.Г. на підставі рапорту Гуріна Ю.А. від 03.03.2016 про звернення о 12.30 год. ОСОБА_4про ДТП по вул. Луначарського 3.

Прибувши 29.03.2016 для надання пояснень Кацан Е.Г., був ознайомлений з цим рапортом і дізнався, що ОСОБА_4 обвинувачує його у скоєнні ДТП по вул. Луначарського 3, яке начеб-то трапилось 03.03.2016.

З пояснень ОСОБА_4 слідувало, що ТЗ Volkswagen їхав у крайній лівій смузі, різко перестроївся у середній ряд і зачепив причепом ліве крило ТЗ Skoda. Зіткнення відбулося о 13.16 год. 03.03.2016.

З пояснення свідка ОСОБА_5 убачалося, що ТЗ Volkswagen їхав у крайній лівій, смузі, різко перестроївся у середній ряд і зачепив причепом ліве крило ТЗ Skoda. Зіткнення відбулося о 13.16 год. 03.03.2016.

Але, насправді, 03.03.2016 він їхав на ТЗ Volkswagen з причепом по вулиці В. Нестайка (вул. Мельчакова). В салоні знаходились двоє пасажирів, і звернув на вул. Челябінську, де його наздогнав білий автомобіль з включеними фарами, в якому знаходились двоє чоловіків. Він поступився їм дорогою, прийняв вправо, але вони не обганяли і їхали за ним декілька кілометрів. Коли він почав заїжджати у своїх справах на цегляний завод і охорона відкрила проїзд, то та біла машина проїхала за ним на територію заводу. Коли зупинився (так сталося, що у великій калюжі), цей автомобіль під'їхав до нього з боку водія. Один з чоловіків, що знаходився в машині, почав без його дозволу знімати його та автомобіль на смартфон. Коли він відкрив вікно, щоб з'ясувати, що їм потрібно, то вони сказали, що їхали за ним тому, що він п'яний. З машини вони не виходили (була велика калюжа) і після спілкування сказали, що впевнилися, що він тверезий, але зачепив якийсь автомобіль та почали наполягати, щоб він їхав за ними і заплатив якомусь водію за пошкодження, які начеб-то зробив і у них є відеозйомка цього ДТП. Він попросив показати відео, вони відмовились і поїхали, щоб впевнитись, він і пасажири, та робітник заводу, до якого він приїхав, оглянули машину і причіп, але не знайшли ніяких ушкоджень.

На підтвердження своєї позиції надав відеозапис із написом «метро Левобережная «ПОДСТАВА».

Проте, при отриманні його пояснень Кацан Е.Г. ухилявся від перевірки наданих фактів, що призводить до підозрювання Кацана Е.Г. в упередженості та спробі фальсифікації матеріалів по справі, а тому він подав скаргу на його дії, однак безрезультатно.

Також вказав на те, що наявна у справі схема ДТП не відповідає реальним обставинам в частині даних про ширину та довжину смуг для руху, тобто не відповідає вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за № 1408/27853), надалі - Інструкції).

Зауважив, що під час до оформлення матеріалів посадові особи УП унесли до письмових пояснень ОСОБА_6 доповнення, які згідно довідки інспектора Слюсаренко Т.А. видали, яка дані, які ніби-то там були, тим самим вчинили службове підроблення документу та зловживання своїм становищем.

Безпідставно склали у справі ще одну схему ДТП, як наслідок у справі 2 схеми, які не кореспондуються, на його переконання, між собою.

Вказав, що 29.03.2016 ним було надано пояснення щодо обставин ДТП на 5 аркушах, але до справи долучені їх витяг на 3 аркушах.

Звернув увагу на той факт, що, на цей час, подав заяву до ГПУ щодо вчинення злочину інспекторами УП в цій справі.

Інший учасник ДТП ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що у цій ситуації під час руху дотримувалася ПДР, враховуючи інтенсивність руху, стан проїзної частини, та обстановку, що склалася на дорозі, по всяк час переконуючись, що це буде безпечним і не створить перешкод та небезпеки іншим учасникам руху.

Тобто, ДТП сталося через не дотримання водієм ТЗ «Volkswagen» вимог п.п. 2.10а), 10.1, 13.3 ПДР.

А саме, водій керуючи ТЗ «Volkswagen» по вул. Луначарського в м. Києві не впевнився у безпеці руху, не витримав безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого сталося зіткнення з її ТЗ після чого зник з місця пригоди.

Зі свого боку вона не мала змоги уникнути ДТП з об'єктивних причин.

На підтвердження своєї позиції ОСОБА_4 надано відеозапис.

У письмових поясненнях від 22.11.2016 остання вказала, що у цій ситуації вона їхала в 2 смузі, а ТЗ «Volkswagen» їхав зліва від неї й порушив вимог п.п. 2.10а), 10.1, 13.3 ПДР, а тому сталася ця пригода.

В свою чергу, будучи допитаним у судовому засіданні інспектор Кацан Є.Г. пояснив, що ним 05.04.2016 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 327596 за фактом ДТП від 03.03.2016.

Також ним було проведено 29.03.2016 огляд ТЗ «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1, з причіпом, встановлено візуально видимі на них механічні пошкодження.

Схему ДТП він не складав, тож відображені у ній відомості в частині даних про дорожню розмітку повідомити не зміг.

Тож, суд, заслухавши думку осіб, що беруть участь у справі про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306, правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

З п. 1.9 ПДР України слідує, що дорожні умови - сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан; дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Пунктами 2.10а), 10.1, 13.3 ПДР регламентовано відповідно, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; під час обгону, випередження, об'їзду перешкоди чи зустрічного роз'їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАПорган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАПвисновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і обєктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП,доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, беручи до уваги рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року про те, що визнаватися допустимими і використовуватися як докази в справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства, а перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі, вважає за необхідне вказати на таке.

Системний аналіз змісту положень КУпАП в поєданні з вказаною позицією КСУ та ЄСПЛ свідчить, що у такого роду провадженнях належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі передбачені ст. 280, та інших обставин, які мають значення для неї, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні рішення.

А, у цій справі судом двічі приймалися судові рішення про направлення справи на до оформлення, однак УПП вказані недоліки не усунуто, а навпаки допустило низку інших, як наслідок скопроментувавши усі докази у справі своїми діями.

Так, Розділом VIII - особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 124 КУпАПІнструкції передбачено, що у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого, зокрема, додаються: 1) схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський; 2) пояснення учасників пригоди та свідків.

На схемі місця ДТП графічно зображуються та фіксуються такі об'єкти: 1) ділянка дороги, на якій сталась ДТП; 2) сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив'язка об'єктів та слідів; 3) транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів; 4) сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям; 5) інші сліди та предмети, що стосуються пригоди: розміщення частин та об'єктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини), що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїжджої частини, транспортних засобів; площа розсіювання уламків скла, осипання ґрунту; 6) координати місця зіткнення, наїзду відносно сталих орієнтирів; 7) ширина проїжджої частини разом з роздільними смугами; 8) ширина тротуарів, узбіччя; 9) розміри ділянок з різним станом дорожнього покриття; 10) розміри та розміщення дефектів дорожнього покриття; 11) розташування дорожньої розмітки; 12) розташування світлофорів, дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху; 13) розташування шлагбаума, засобів сигналізації, дорожніх знаків на підході до залізничного переїзду.

В обов'язковому порядку на схемі місця ДТП заповнюється таблиця дорожніх умов та зазначаються назви об'єктів, зображених на схемі.

На зворотному боці схеми місця ДТП зазначаються: 1) марка (модель) пошкодженого транспортного засобу; 2) номерний знак транспортного засобу; 3) власник (співвласник) транспортного засобу; 4) серія та номер полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та назва страхової організації, яка його видала, а у разі його відсутності - посвідчення відповідної категорії осіб, для яких наявність полісу не є обов'язковою; 5) перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які сталися внаслідок ДТП; 6) вид пригоди; 7) кількість учасників ДТП; 8) порушення пункту Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306; 9) результати огляду на стан сп'яніння (у випадку його проведення); 10) тип транспортного засобу.

Зазначена інформація підтверджується підписами водіїв транспортних засобів.

Однак, у даному випадку, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності посилається на те, що вказані у наявній у справі схеми параметри щодо довжити та ширини смуг не відповідають дійсності в частині реальних їх розмірів.

Дані обставини підтвердилися в ході судового розгляду так як у справі наявні 2 схеми з різними параметрами щодо довжити та ширини смуг.

При цьому УПП склало 2 схеми, що не передбачено Інструкцією та КУпАП.

Апріорі, склавши 2 схеми, УПП не звернуло уваги на те, що жодна із них елементарно не оформлено навіть процесуально вірно не те, що не містить об'єктивні протиріччя між собою.

Як наслідок, суд сприймає ці докази, як недопустимі.

Також до УПП поверталася справа для встанлення адреси свідка ОСОБА_6, оскільки було встановлено, що інспектор відібрав у нього пояснення, але адресу його проживання не вказав, що позбавляло суд можливості викликати його до суду та допитати щодо обставин ДТП.

Але, у процесі дооформлення УПП замість того, аби встановити ці обставини у передбачений законодавством спосіб, посадові особи даного відомства просто вказали цю інформацію у іншій графі, і сформували довідку, що це суд це помітив, що, ніби-то насправді адреса, є наявною, але з копії протоколу наданої ОСОБА_1 та з постанови суду від 17.06.2016 слідує, що ці відомості були відсутні.

Як наслідок, враховуючи такі обставини суд вимушений визнати цей доказ недопустимим.

Крім того, при направленні справи на дооформлення суд вказав на те, що з рапорту Гурим Ю.А. убачається, що ДТП сталося о 12:30 год., однак у протоколі вказано 13:16 год., тож ця обставина також підлягає уточненню, оскільки в силу ст.. 256 КУпАП, у протоколі вказується суть правопорушення, яка включає у себе і відомості про час настання пригоди, яка у цій ситуації однозначно не встановлена, тож є доречним з цього питання відібрати пояснення у особи, яка склала рапорт з відомостями, які не кореспондуються з даними протоколу.

Дані обставини підтвердилися під час до оформлення.

Як наслідок встановлено, що протокол вимогам ст. 256 КУпАП дійсно не відповідає.

Статтею 17Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівав, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

А тому, враховуючи той факт, що протокол ґрунтується на сумнівних даних суд визнає цей доказ неналежним та недопустимим через порушення процедури його формування.

Недопустимим доказом через суперечливість даних, які у них містяться, на переконання суду є і фотознімки огляду на а.с. 10 та сам акт такого огляду на а.с. 11, так як акт датований 30.03.2016, а протокол до нього 29.03.2016.

Таким же чином суд сприймає і копію постанови у справі серії ПС3 №003624 так, як вона ,як копія, не завірена у спосіб передбачений законом УПП.

Усі інші матеріали справи, зокрема відеозаписи надані учасниками, на переконання суду у своїй сукупності не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, які б дали змогу прийти до висновку про наявність складу адміністративного правопорушення у діях тієї чи іншої особи, апріорі, наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом»

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду, які б вказували «поза розумним сумнівом» про порушення особою ПДР здобуто не було та суду не надано.

Стаття ж 62 Конституції Українизазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов'язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Підстав для направлення справи на дооформлення утретє суд не убачає з огляду на без результативність попердніх двох дооформлень.

За таких обставин, враховуючи вище викладене суд вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ст. 124 КУпАП, так як його вину УПП не доведено належним чином, а обґрунтовано на припущеннях, що є неприйнятим та суперечить, як нормам національного законодавства, так і міжнароджного.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністі події і складу адміністративного правопорушення.

У зв'язку з чим, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв'язку з встановленням обставин визначених п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 6, 33-35, 124, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 Кодексу України про адміністративне правопорушення, судlя

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 даного Кодексу.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені КодексомУкраїни про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтею 287-291 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

С у д д я : О.В. Бірса