АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/24/17 Справа № 705/7092/16-п Головуючий по 1 інстанції Черниш Т. О.
Категорія:ч. 4 ст. 85 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2017 р. м. Черкаси

Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 85 КУпАП, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 грудня 2016 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Вишнопіль Тальнівського району Черкаської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень, з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення, які є приватною власністю порушника, та незаконно добутих водних живих ресурсів; стягнуто на користь Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Черкаській області збитки в сумі 1 071,00 грн. (одна тисяча сімдесят одна гривня); стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 275 грн. 60 коп.,

в с т а н о в и в :

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 грудня 2016 року ОСОБА_3 визнаний винним за ч. 4 ст. 85 КУпАП, а саме у тому, що він 05 листопада 2016 року о 16 годині 30 хвилин на ставу дачний біля села Ятранівка Уманського району ловив рибу забороненим для любительського та спортивного рибальства сіткоснастевим виробом з мисинового матеріалу сіткою «Корейка» в кількості - 2 штуки. Так, ОСОБА_3 виловив свіжу рибу : «сом»- 1 шт., «короп» - 2 шт., «карась» в кількості - 2 штуки, чим порушив п. 1 п. 315 Правил любительського та спортивного рибальства, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно з ч. 4 ст. 85 КУпАП, та завдав збитків рибному господарству України на суму 1 071 гривня.

Не погодившись з указаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Уманського міськрайонного суду від 01.12.2016 р. та закрити провадження у справі, у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В своїй скарзі апелянт указує, що оскаржувана постанова є незаконною та такою, що ухвалена з чисельними порушенням норм матеріального та процесуального права, а в його діях відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення, оскільки ні оскаржувана постанова, ні матеріали справи не містять об'єктивних, належних та допустимих доказів, якими було б доведено вчинення ним дій та його вина у вчиненні правопорушення.

Зазначає, що місцевим судом в порушення ст. ст. 251, 252 КУпАП не взято до уваги відсутність будь-яких об'єктивних доказів на підтвердження даних, вказаних в протоколі № 036037 від 05.12.2016 р., а саме: його перебування на місці правопорушення в момент, зазначений в протоколі; факт здійснення ним вилову; наявність виловленої риби, яка є збитками; незаконність використання ним знарядь вилову та їх належність саме апелянту.

Крім того, в протоколі міститься відмітка, що на місці правопорушення його ніхто не затримував та не фіксував його присутність, а протокол складено в Уманському РВП, тобто безпосередньо після, нібито, вчиненого ним правопорушення.

Також, вказує апелянт, ні оскаржувана постанова, ні матеріали справи не містять посилання на норму закону, якою визначено, що знаряддя, які вилучені у нього, є незаконними, тому вчинення будь-яких дій по вилову та незаконність засобів не встановлена, що свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, зокрема, відсутня об'єктивна сторона правопорушення.

Крім того, протокол та доданий до нього розрахунок збитків є неналежними та недопустимими доказами в справі, а постанова є незаконною, оскільки ґрунтується на нормативному акті, який втратив чинність, адже Постанова КМУ від 19.01.1998 р. № 32, відповідно до якої судом першої інстанції здійснено розрахунок, втратила чинність з прийняттям Постанови КМУ № 1209 від 21.11.2011 р. «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів, водних біоресурсів», на яку в свою чергу посилався інспектор в розрахунку збитків і який також містить недостовірну інформацію, адже постанова № 1209 від 21.11.2011 р. не містить найменування риб «короп», «карась».

Також в акті виявлення та вилучення від 05.11.2016 р. зазначено прізвище порушника «Доценко», а не «Дульський». При цьому, зазначеним актом встановлено, що риба була відпущена назад у водойму, оскільки була жива, тому висновок суду про спричинення ним певного збитку державі не відповідає обставинам справи.

Крім того, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 29 КУпАП, оскільки не містить в мотивувальній частині посилань на докази, що підтверджують належність апелянту конфіскованих речей, а в резолютивній частині не міститься конкретного переліку речей, які підлягають конфіскації, що може призвести до конфіскації будь-якого належного йому майна.

Крім цього, постанова не може бути виконана в частині конфіскації добутих водних живих ресурсів, оскільки в ній вказано про конфіскацію незаконно добутих водних живих ресурсів, які не конфісковувались у нього, оскільки в акті вилучення не зазначено ОСОБА_3 як порушника та вказано, що живі водні ресурси були випущені інспектором назад у водойму.

Також, вказує апелянт, оскільки прізвища судді та інспектора збігаються, то в нього були сумніви щодо безстороннього розгляду справи цим суддею, тому він мав намір заявити клопотання про відвід судді, однак був позбавлений цього права, передбаченого ст. 268, п. 5 ст. 278 КУпАП, оскільки місцевим судом не було його заслухано.

Суд першої інстанції, стверджує апелянт, порушив його конституційне право на справедливий і публічний розгляд справи також і в частині допиту зазначених в матеріалах справи свідків, пояснення яких не були предметом дослідження в суді і не заслуховувались безпосередньо судом першої інстанції.

Також судом не встановлено в порушення ст. 280 КУпАП, кому належить майно, якому завдано збитків і не зазначено, чому суд дійшов висновку про завдання збитків саме державі. Також цього не встановлено і в протоколі.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу з посиланням на неправильне застосування судом матеріального та процесуального законодавства, необ'єктивну оцінку досліджених у суді матеріалів справи.

Зокрема, він пояснив, що 05 листопада 2016 року він проходив повз ставок, який він сам разом з іншими членами садового товариства «Ятрань» утримують у чистоті, зариблюють. У воді він побачив ятки для рибної ловлі. Він повідомив про це своєму сусідові, який не знав про походження цих яток. Вечором він узяв човна, поплив до яток і почав їх витягати, щоб перевірити. В цей час на берег вибігли якісь люди, здійняли крик і лайку, почали висловлювати погрози. Він з метою їх уникнення чекав у човні, а потім поплив до іншої сторони ставка. Однак, на березі ці люди його наздогнали, повалили на землю, побили, забрали його речі. В цей час приїхали також і його родичі, яких він викликав телефоном. Оскільки незнайомці відмовилися повертати його речі, він поїхав до лікарні, де були зафіксовані тілесні ушкодження, а потім пішов до поліції, де подав заяву про вчинення відносно нього злочину. Коли він перебував у кабінеті поліції, до нього увійшов інспектор Черкасирибохорони ОСОБА_8, якого як свого знайомого викликали люди, які його побили; узяв у поліцейського ідентифікаційні дані особи, які він вже встиг повідомити поліції, і почав складати протокол про те, що нібито він (ОСОБА_3 ) грубо порушив правила рибальства. Він відмовився підписувати протокол та інші документи, оскільки це була груба фальсифікація.

Як він пізніше довідався, особи, які його побили, були зазначені інспектором у протоколі як свідки, а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Також показав, що в судове засідання в суді першої інстанції його не запросили, хоча він належно чекав в коридорі суду. Секретар винесла йому в коридор рішення, й повідомила, що засідання вже відбулося без нього.

Викликані в судове засіданні інспектор Черкасирибохорони ОСОБА_8 у указані вище свідки, будучи викликаними в суд апеляційної інстанції, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки не повідомили.

Заслухавши учасників розгляду справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю наступне.

Згідно ч. 2 ст. 7 та ст. 245, ст. 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 4 ст. 85 КУпАП передбачає відповідальність за грубе порушення правил рибальства (рибальство із застосуванням вогнепальної зброї, електроструму, вибухових або отруйних речовин, інших заборонених знарядь лову, промислових знарядь лову особами, які не мають дозволу на промисел, вилов водних живих ресурсів у розмірах, що перевищують встановлені ліміти або встановлену правилами любительського і спортивного рибальства добову норму вилову).

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову. Місцевий суд протягом трьох днів надсилає апеляційну скаргу разом із справою у відповідний апеляційний суд. Апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду. Апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не пізніше ніж за три дні до початку судового засідання. Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб. Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Суд апеляційної інстанції вбачає, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад і подія поставленого йому у вину правопорушення з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується виключно на даних протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалах. Проте в тексті рішення відсутні навіть дані про аналіз й цих доказів. Такий спрощений підхід до розгляду справи про адміністративне правопорушення, як справи, де особі висувається публічне обвинувачення, є недопустимим з боку суду першої інстанції.

В рішенні немає вказівки на позицію самого ОСОБА_3 щодо власної винуватості, чим непрямо підтверджуються його покази про те, що в судовому засіданні він присутнім не був. В матеріалах справи відсутні дані про належне і своєчасне вручення ОСОБА_3 виклику в судове засідання, що призвело до порушення його права на захист в контексті положень ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, а саме права бути особисто присутнім в суді та дати пояснення щодо висунутого проти нього обвинувачення.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню.

Щодо суті висунутого особі обвинувачення суд апеляційної інстанції вбачає наступне.

З довідки № 812 від 29 грудня 2016 року, виданої сільським головою с. Ятранівка Уманського району Черкаської області ОСОБА_7, слідує, що в межах села знаходяться три ставки, які знаходяться на території дачних кооперативів «Ятрань» і «Журбинка». На вищевказані ставки договори оренди не зареєстровані.

В довідці № 203 від 10 січня 2017 року, виданою головою садового товариства «Ятрань», вказано, що ОСОБА_3 як член садового товариства брав участь у догляді і зарибленні ставка разом з іншими членами товариства. ОСОБА_4 участі у таких заходах не брав.

Таким чином, ставок, де згідно з протоколом ОСОБА_3 нібито ловив рибу забороненими знаряддями лову, належить до власності територіальної громади села Ятранівка, й в оренду не наданий. Члени садового товариства, на безпосередній території якого в адмінмежах села Ятранівка й перебуває цей ставок, зорганізувалися для його утримання у належному стані, з метою чого доглядали за ним, очищували, відновлювали дамбу, зариблювали. Одним з них є обвинувачений ОСОБА_3

З огляду на це, вбачається вкрай малоймовірним і нелогічним той факт, щоб особа, яка піклується про стан ставка, чинила описані в протоколі дії.

З наданих слідчим Уманського РВ ГУНП в Черкаській області копії витягу з ЄРДР № 0000738, 05 листопада 2016 року ОСОБА_3 з вернувся до поліції із заявою про те, що цього ж дня близько 19 години на місцевому ставку с. Ятранівка Уманського району під час конфлікту з чоловіком на ім'я ОСОБА_3 останній спричинив йому тілесні ушкодження.

Цим підтверджуються покази ОСОБА_3 про те, що він дійсно звертався до поліції з приводу його побиття в зазначений день і час, перебував в приміщенні відділу поліції.

Співставляючи цей факт з тим, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, як це вказано в змісті самого протоколу, був складений в кабінеті № 27 районного відділу поліції, суд апеляційної інстанції не вбачає істотних підстав для того, щоб ставити під сумнів покази ОСОБА_3 про обставини конфлікту та обставини складання протоколу, про які він дав покази в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Суд вбачає, що зміст протоколу та доданих до нього документів не є і не може бути достатньою підставою для притягнення особи до відповідальності, якщо особа заперечує свою винуватість, що має бути з'ясовано судом.

В такому разі суд має детально дослідити всі наведені у таких документах докази, зокрема, безпосередньо допитати інспектора, який складав протокол, а також свідків, які в протоколі зазначені. Суд першої інстанції не повважав необхідним зробити це, підійшовши до розгляду справи формально.

Інспектор та свідки до апеляційного суду не з'явилися, тому суд не має достатніх підстав вважати, що подія поставленого у вину ОСОБА_3 правопорушення взагалі мала місце, й повинен виходити із закріпленого в Конституції України принципу презумпції невинуватості.

Тому, керуючись, ст. ст. 247, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 грудня 2016 року щодо ОСОБА_3 ч. 4 ст. 85 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу правопорушення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко