Справа № 352/1227/16-п
Провадження № 33/779/1/2017
Категорія ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М. М.
Суддя-доповідач Повзло В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області Повзло В.В., за участю:

прокурора Данилишина В.В.

захисника ОСОБА_2

особи, що притягається до відповідальності ОСОБА_3

розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається за вчинення порушення, пов'язаного з корупцією ОСОБА_3 на постанову судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 13.09.2016 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, який працює вчителем Вільшаницької ЗОШ, депутата Вільшаницької сільської ради, громадянина України,

притягнено до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Цією ж постановою стягнуто судовий збір.

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову судді скасувати, закрити провадження по справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що матеріали провадження містять довідку сільського голови ОСОБА_4, який на 6 скликанні не був депутатом та членом виконкому, тому вона, на думку апелянта, не може прийматись як доказ. Зазначає, що суддя позбавив його можливості скористатись послугами захисника. Вказує на те, що представник поліції прийшов до нього до дому та обманним шляхам змусив його підписати протокол. Вказує, що він пояснення не писав та не перечитував, тому йому не було відомо що саме виклав працівник поліції в них. Вважає, що матеріали провадження не містять доказів, що він мав намір на отримання неправомірної вигоди. Посилається на те, що в його діях не було порушень вимог чинного законодавства щодо корупції. Висловив свою незгоду в частині накладення на нього стягнення у розмірі 3400 грн. Вважає, що ним були дотримані вимоги, передбачені ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування», оскільки він повідомляв сесію сільської ради самостійно і публічно про конфлікт інтересів, коли розглядалось питання відносно його родичів та членів сім'ї, про що свідчать письмові заяви депутатів сільської ради 6 скликання, що містяться в матеріалах провадження. На думку апелянта, зазначені в протоколі про корупцію факти затвердження проектної земельної документації його матері та брата - є продовженням рішень сесій попереднього 5 скликання, які є чинними і не скасованими. Вважає, що 04.07.2015 року та 24.07.2015 року його голос при позитивному голосуванні 10 депутатів, не вплинув на результат прийняття рішення стосовного затвердження земельної документації. Вказує, що твердження про те, що він не попередив сесію і публічно не оголосив про наявність у нього реального конфлікту інтересів є голослівним, оскільки спростовується показаннями свідків депутатів, які були присутніми на сесії. Посилається також на незаконно складений працівниками поліції протоколу на його брата - ОСОБА_5 Вважає постанову судді незаконною.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3, будучи депутатом Вільшаницької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, являючись суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення відповідно до пп. "б" п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про запобігання корупції", достовірно знаючи, що заява його матері ОСОБА_6 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та заява його рідного брата ОСОБА_7 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки будуть розглядатись на 23 сесії Вільшаницької сільської ради 6 демократичного скликання, у якій він братиме участь, всупереч вимогам ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції" не повідомив сесію сільської ради про наявність у нього реального конфлікту інтересів. 04.07.2015 р. та 24.07.2015 р. ОСОБА_3 як депутат сільської ради прийняв участь у проведенні 23 сесії Вільшаницької сільської ради, на якій голосував особисто за позитивний розгляд заяв своєї матері ОСОБА_6 та свого рідного брата ОСОБА_7 Рішенням від 04.07.2015 р. 23 сесії Вільшаницької сільської ради 6 демократичного скликання затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_6 для ведення особистого селянського господарства площею 0,4206 га в урочищі "Рутка". Рішенням від 24.07.2015 р. 23 сесії Вільшаницької сільської ради 6 демократичного скликання затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ОСОБА_7 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га і для ведення особистого селянського господарства площею 0,2808 га. Таким чином, ОСОБА_3 порушив вимоги ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції" щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 роз'яснені права, передбачені ст.268 КУпАП.

Захиснику ОСОБА_2 роз'яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП.

Апелянт заявив наступні клопотання: 1) про зупинення провадження (а.п.52, 123); 2) про виклик свідків (а.п. 58, 99); 3) про долучення до матеріалів провадження документів (а.п. 60); 4) про витребування доказів (а.п. 98); 6) про фіксування судового засідання за допомогою звукозапису (а.п. 127).

Клопотання щодо фіксації судового засідання за допомогою звукозапису не підлягає задоволенню, у зв'язку із тим, що вказане фіксування не передбачене нормами діючого законодавства у справах вказаної категорії.

В задоволенні клопотання про зупинення провадження належить відмовити, оскільки вказана вимога не ґрунтується на нормах діючого КУпАП.

В задоволенні клопотання про допит свідків необхідно відмовити, оскільки в матеріалах провадження міститься достатня кількість доказів для прийняття рішення по суті.

Клопотання про долучення документів до матеріалів провадження підлягає задоволенню, надані апелянтом документі долучити до матеріалів провадження.

В задоволенні клопотання про виклик в судове засідання секретаря ради необхідно відмовити, оскільки в матеріалах провадження містяться письмові пояснення вказаної особи, та жодних сумнівів або незрозумілостей щодо змісту заяви - немає.

В задоволенні клопотання про витребування регламенту ради та відомостей щодо створення постійних комісій належить відмовити, оскільки справа розглядається в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі про вчинення адміністративного корупційного правопорушення (а.п. 1-5), та зазначені вище документи не впливають на наявність або відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

В суді апеляційної інстанції:

- особа, що притягається до відповідальності ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити;

- прокурор заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив постанову судді залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне корупційне правопорушення, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши доводи апелянта, вважаю, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, постанову судді - скасувати, прийняти нову постанову з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно й об'єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо справ про адміністративне правопорушення, передбачених цим Кодексом.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні вказаних правопорушень повністю, у скоєному щиро розкаявся (а.п.30).

В суді апеляційній інстанції ОСОБА_3 стверджував, що в суді першої інстанції йому не були роз'яснені права, що, в свою чергу, призвело до порушення його права на захист.

Заперечення прокурора про те, що таке роз'яснення не повинно міститься в рішенні суду є неспроможним, оскільки вказані факти, за наявності спору щодо них, неможливо перевірити у будь-який інший спосіб, ніж посилання у рішенні суду на таке роз'яснення або наявності у формі заяви про роз'яснення процесуальних прав, яке б містилось в матеріалах судового провадження. Будь-які сумніви щодо вказаного факту мають трактуватись на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Перевіряючи вказане твердження апелянта щодо порушення його права на захист, доходжу до висновку, що ані з матеріалів провадження, ані з постанови судді не вбачається підтвердження факту роз'яснення судом першої інстанції ОСОБА_3, як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, прав, передбачених діючим законодавством, а саме ст. 268 КУпАП, зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо.

Оцінюючи характер виявлених порушень вважаю, що постанова судді за вказаних вище обставин підлягає скасуванню, з прийняттям, відповідно до ст. 294 КУпАП, нової постанови.

Перевіривши матеріали провадження вважаю, встановленим, що ОСОБА_3, будучи депутатом Вільшаницької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, являючись суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення відповідно до пп. "б" п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про запобігання корупції", достовірно знаючи, що заява його матері ОСОБА_6 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та заява його рідного брата ОСОБА_7 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки будуть розглядатись на 23 сесії Вільшаницької сільської ради 6 демократичного скликання, у якій він братиме участь, всупереч вимогам ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції" не повідомив сесію сільської ради про наявність у нього реального конфлікту інтересів. 04.07.2015 р. та 24.07.2015 р. ОСОБА_3 як депутат сільської ради прийняв участь у проведенні 23 сесії Вільшаницької сільської ради, на якій голосував особисто за позитивний розгляд заяв своєї матері ОСОБА_6 та свого рідного брата ОСОБА_7 Рішенням від 04.07.2015 р. 23 сесії Вільшаницької сільської ради 6 демократичного скликання затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_6 для ведення особистого селянського господарства площею 0,4206 га в урочищі "Рутка". Рішенням від 24.07.2015 р. 23 сесії Вільшаницької сільської ради 6 демократичного скликання затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ОСОБА_7 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га і для ведення особистого селянського господарства площею 0,2808 га. Таким чином, ОСОБА_3 порушив вимоги ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції" щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні вказаних правопорушень повністю доведена наявними в матеріалах провадження доказами.

Так, згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає за умови: 1) неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів; 2) вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14.10.2014 року (зі змінами та доповненнями, далі - Закону) корупційним правопорушенням є діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Так, пунктом «б» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» та приміткою до ст. 172-7 КУпАП передбачено, що суб'єктом відповідальності за вчинення корупційного правопорушення є депутати місцевих рад (що, відповідно до норм діючого законодавства, включають сільські, селищні, міські та районні у місті ради тощо).

Як вбачається з матеріалів провадження, відповідно до рішення І сесії ІУ демократичного скликання Вільшаницької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області №1-1/2010 від 07.11.2010 року ОСОБА_3 обрано депутатом Вільшаницької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області.

Отже, ОСОБА_3, як депутат сільської ради, є суб'єктом, на якого поширюється дія Закону «Про запобігання корупції».

Відповідно до ст. 12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» 07.06.2001 року N 2493-III (із змінами та доповненнями) посадові особи місцевого самоврядування зобов'язані дотримуватися правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачених Законом України "Про запобігання корупції".

Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у п.1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов'язані:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

З наведено вбачається, що особи, на яких поширюється законодавство щодо конфлікту інтересів, повинні вживати заходів щодо недопущення його виникнення та заходів щодо його врегулювання, якщо він все-таки виник.

Статтею 172-7 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.

Визначення змісту поняття «конфлікт інтересів» має значення для правильного застосування положень ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» щодо запобіганню та урегулюванню конфлікту інтересів.

Зміст цього поняття визначають такі дві обов'язкові ознаки: 1) конфлікт інтересів це суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями; 2) наявність такої суперечності може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Таким чином, не будь-яка суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями створює конфлікт інтересів, оскільки особистий інтерес особи та її службові повноваження можуть не суперечити один одному.

Із суб'єктивної сторони, корупційне адміністративне правопорушення за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, що інкримінується ОСОБА_3, характеризується наявністю вини, що виражається у виді: 1) неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів; 2) вчиненні дії в умовах реального конфлікту інтересів.

Пунктом 2 примітки до статті 172-7 КУпАП передбачено, що у цій статті під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їх службових повноважень.

Виходячи зі змісту Закону, конфлікт інтересів - це ситуація, при якій службова особа виконуючи свої обов'язки має приватний інтерес (особисту заінтересованість), який хоча і не обов'язково призводить до прийняття неправомірного рішення або вчинення неправомірного діяння але здатний до цього призвести.

При цьому, приватний інтерес не обмежується фінансовими чи матеріальними інтересами або тими інтересами, які дають службовій особі пряму особисту вигоду, в тому числі неправомірну.

Отже, як вбачається з наведеного поняття - «конфлікт інтересів», особистий інтерес особи може носити як майновий, так і немайновий характер.

В зв'язку з вище викладеним, вважаю твердження апелянта в частині того, що по справі відсутні докази отримання ним неправомірної вигоди при розгляді заяви його родичів на сесії сільської ради, такими що не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки ОСОБА_3 притягнений до адміністративної відповідальності за неповідомлення про наявність у нього реального конфлікту інтересів, та вчинення певних дій - в даному випадку позитивного голосування, в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» неправомірна вигода - це грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.

Отже, поняття неправомірна вигода, охоплює не лише матеріальні предмети, а й немайнові вигоди.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП настає за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Як вбачається з протоколу про вчинення адміністративного корупційного правопорушення від 23.08.2016 року, складеного оперуповноваженим Управління захисту економіки в Івано-Франківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_8, установлено, що 03.07.2015 року у Вільшаницьку сільську раду звернулась ОСОБА_6, яка є матір'ю депутата сільської ради ОСОБА_3, із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,4206 га у урочищі «Рутка». 13.07.2015 року у Вільшаницьку сільську раду звернувся ОСОБА_7, який є рідним братом депутата сільської ради ОСОБА_3, із заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га і для ведення особистого селянського господарства площею 0,2808 га.

Вказані заяви ОСОБА_6 від 03.07.2015 року та ОСОБА_7 від 13.07.2015 року долучені до матеріал провадження (а.п. 11,13).

Згідно додатку №2 до рішення Вільшаницької сільської ради від 07.11.2010 року №1-1/2010, а саме Переліку депутатів Вільшаницької сільської ради, обраних на виборах депутатів місцевих рад та сільських, селищних міських голів 31.10.2010 року (за порядком виборчих округів), під номером 12 міститься прізвище - ОСОБА_3, що є позапартійним, працює у Вільшаницькій ЗОШ вчителем фізкультури, та у графі: «Від якої місцевої організації партії обраний чи шляхом самовисування» міститься запис - самовисування (а.п. 19).

Протоколом про вчинення адміністративного корупційного правопорушення від 23.08.2016 року також встановлено, що ОСОБА_3, будучи депутатом Вільшаницької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, являючись суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення відповідно до пп. "б" п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про запобігання корупції", достовірно знаючи, що заява його матері ОСОБА_6 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та заява його рідного брата ОСОБА_7 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки будуть розглядатись на 23 сесії Вільшаницької сільської ради 6 демократичного скликання, у якій він братиме участь, всупереч вимогам ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції" не повідомив сесію сільської ради про наявність у нього реального конфлікту інтересів. 04.07.2015 р. та 24.07.2015 р. ОСОБА_3 як депутат сільської ради прийняв участь у проведенні 23 сесії Вільшаницької сільської ради, на якій голосував особисто за позитивний розгляд заяв своєї матері ОСОБА_6 та свого рідного брата ОСОБА_7 Рішенням від 04.07.2015 р. 23 сесії Вільшаницької сільської ради 6 демократичного скликання затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_6 для ведення особистого селянського господарства площею 0,4206 га в урочищі "Рутка". Рішенням від 24.07.2015 р. 23 сесії Вільшаницької сільської ради 6 демократичного скликання затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ОСОБА_7 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га і для ведення особистого селянського господарства площею 0,2808 га. (а.п. 1-4).

Отже, твердження апелянта в частині того, що йому не був відомий ані зміст протоколу, ані наявні в матеріалах провадження його пояснення, які він не писав та не перечитував, є безпідставними, оскільки в протоколі містяться власноручні пояснення ОСОБА_3 наступного змісту: «Вину визнаю повністю. Пояснення від 10.08.2016 року до протоколу додається на одному аркуші. Написано мною власноручно. В чому розкаююсь», які підписані особисто ОСОБА_3 (а.п. 4).

Зі змісту пояснень ОСОБА_3, наданих оперуповноваженому Управління захисту економіки в Івано-Франківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_8 10.08.2016 року, та долучені до протоколу вбачається, що ОСОБА_3 не заперечував факту, що на сесії 04.07.2015 року та 24.07.2015 року були розглянуті заяви з питання землеустрою земельних ділянок його родичів, зокрема матері - ОСОБА_6, та рідного брата - ОСОБА_7 Крім того, у вказаних поясненнях ОСОБА_3 вказано про те, що він не повідомляв про наявність у нього реального конфлікту інтересів і приймав участь у голосуванні, - голосував позитивно за розгляд цих заяв (а.п. 7).

Вказані пояснення написані оперуповноваженим Управління захисту економіки в Івано-Франківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_8, як стверджував в апеляційній скарзі апелянт, проте, як вбачається з власноручно написаного ОСОБА_3 тексту під ними, пояснення були ним прочитані, та написані з його слів вірно.

Пояснення підписані як ОСОБА_3 так й оперуповноваженим ОСОБА_8 (а.п. 7).

До протоколу також долученні пояснення ОСОБА_9 від 04.08.2016 року, яка була секретарем 5, 6 та 7 демократичних скликань Вільшаницької сільської ради, та підтвердила факт розгляду на сесії сільської ради 04.07.2015 року та 24.07.2015 року заяв ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Вказала, що на даних сесіях був присутній депутат ОСОБА_7, що приходився родичем вказаних вище осіб. Наголосила, що на вказаних сесіях депутат ОСОБА_3 не повідомляв про наявність у нього реального конфлікту інтересів і приймав участь у голосуванні, та голосував позитивно за розгляд заяв його матері та рідного брата (а.п. 6).

Вказані пояснення підписані як особисто ОСОБА_9, так й оперуповноваженим ОСОБА_8 (а.п. 6 зворіт).

Пояснення ОСОБА_9 є послідовними та такими, що узгоджуються з іншими матеріалами провадження. Сумніви щодо їх достовірності та правдивості відсутні.

Так, як вбачається з протоколу 23 сесії VI демократичного скликання Вільшаницької сільської ради Тисменецького району Івано-Франківської області від 04.07.2015 року, та списку присутніх депутатів, підписаних сільським головою ОСОБА_5, на засіданні вказаної сесії був присутній депутат ОСОБА_3 (а.п. 8-12).

Отже, ОСОБА_3 було відомо про порядок денний 23 сесії VI демократичного скликання Вільшаницької сільської ради Тисменецького району Івано-Франківської області як від 04.07.2015 року, так і від 24.07.2015 року, на яких вирішувалось питання щодо розгляду заяв його матері - ОСОБА_6, та рідного брата - ОСОБА_7

На сесії від 04.07.2015 року було прийнято рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_6 (а.п. 10).

Дійсно, на вказаному рішенні є виправлення щодо року його складання з 2014 року на 2015 рік, проте, вказане виправлення оговорене, скріплено печаткою сільської ради та підписом сільського голови.

Будь-яких сумнівів щодо дати прийняття вказаного рішення саме у 2015 році не виникає, крім того, апелянт погоджується з тим, що рішення було прийняте саме у 2015 році.

За наведених вище обставин, вважаю, що оговорена помилка у вказаному вище документі, так само як й відсутність підпису секретаря, не може бути підставами як для скасування протоколу, так й визнання недійсним вказаного рішення що, в свою чергу, не може свідчити про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_6, та є допустимим доказом по справі.

Також підписання копії вказаного рішення діючим сільським головою ОСОБА_4, не свідчить про його недійсність, оскільки останній лише завірив вказану копію рішення сільської ради.

Матеріали провадження містять аналогічні відомості щодо присутності депутата ОСОБА_3 на засіданні сесії сільської ради від 24.07.2015 року (а.п. 13, 16), під час якої прийнято рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_7 (а.п. 14).

Сукупність досліджених доказів по справі поза всяким розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_3 достеменно було відомо про прийнятті 04.07.21015 року та 24.07.2015 року рішення сільської ради.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги, а також свої пояснення, надані ним в суді першої інстанції, вважав, що в його діях відсутній склад адміністративного корупційного правопорушення.

Між тим, твердження апелянта про те, що в його діях відсутній склад інкримінованих йому адміністративних корупційних правопорушень, вважаю такими, що не відповідають зібраним по справі доказам та розцінюю їх як спосіб захисту з метою ухилення від адміністративної відповідальності.

Доводи апелянта в частині того, що він повідомляв сесію і публічно оголосив про наявність у нього реального конфлікту інтересів спростовуються довідкою №187/02-30 від 02.08.2016 року, підписаною сільським головою ОСОБА_4, згідно якої, ОСОБА_3 не повідомляв на сесії про наявність у нього конфлікту інтересів (а.п. 17).

Доводи апелянта про те, що вказана довідка є недопустимим доказом по справі, оскільки дата складання довідки 02.08.2016 року, в свою чергу, як дата складання протоколу 23.08.2016 року, не є слушними, оскільки жодним приписом закону не встановлені обмеження щодо дат складання документів та їх послідовності. Крім того, сама по собі дата документа не може насамперед свідчити про недопустимість доказу, без повного та всебічного вивчення її змісту у сукупності з іншими обставинами справи.

Жодних сумнівів щодо змісту вказаної довідки, так само як і сумнівів щодо права сільського голови ОСОБА_4 на її підписання, немає, а тому вважаю вказану довідку допустимим доказом по справі.

Щодо доводів апелянта про те, що вказана довідка є неналежним доказом по справі, оскільки ОСОБА_4 не був депутатом 6 скликання та членом виконкому, то вони спростовується показами свідка ОСОБА_9, яка була секретарем на сесії ради як 04.07.2015 року, так і 24.07.2015 року, та у своїх письмових поясненнях наголошувала на тому, що на вказаних сесіях депутат ОСОБА_3 не повідомляв про наявність у нього реального конфлікту інтересів і приймав участь у голосуванні, та голосував позитивно за розгляд заяв його матері та рідного брата (а.п. 6).

Крім того, під час надання своїх первинних пояснень 23.08.2016 року, ОСОБА_3 власноручно не виклав свою позицію, вказану ним в апеляційній скарзі, зокрема щодо повідомлення публічно депутатів на сесії Вільшаницької сільської ради про наявність у нього конфлікту інтересів (а.п. 4).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Отже, для реального конфлікту інтересів характерна наявність трьох об'єктивних компонентів: 1) приватний інтерес; 2) службове повноваження, представницьке повноваження; 3) протиріччя між ними, що впливає на об'єктивність або неупередженість рішення, діяння службової особи.

Під час притягнення особи за порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів враховую відповідну оцінку приватних інтересів через призму можливого їх негативного впливу на об'єктивність прийняття рішень чи діянь службовця при реалізації своїх службових повноважень.

Так, приватний інтерес ОСОБА_7 полягав у прийнятті рішення про задоволення заяв його родичів: матері та брата, використовуючи при цьому своє службове становище, а саме - посаду депутата Вільшаницької сільської ради Тисменецького району Івано-Франківської області, що, в свою чергу, могло призвести до неупередженості в прийнятті рішення з цього питання, у зв'язку із наявним конфліктом інтересів.

Правопорушення щодо неповідомлення особою про наявність у неї реального конфлікту інтересів, характеризується наявністю вини у формі прямого та непрямого умислу.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 11 названого Кодексу передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ч. 5 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції» у разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту інтересів вона зобов'язана звернутися за роз'ясненнями до територіального органу Національного агентства. У разі якщо особа не отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона діє відповідно до вимог, передбачених у розділі 5 вказаного Закону.

Саме по собі приховування особою наявного приватного інтересу вже розцінюється як порушення службової дисципліни і потребує вжиття відповідних заходів щодо запобігання корупції.

Конфлікт інтересів існуватиме у всіх випадках, коли у особи є приватний інтерес, здатний вплинути на об'єктивність рішення. Навіть тоді, коли прийняті нею рішення за наявності приватного інтересу є неупередженими і відповідають закону. У цьому випадку буде мати місце втрата суспільної довіри до службової особи та органу влади, в якому вона працює. Крім того, коли приватний інтерес «не спровокував» прийняття незаконного рішення, окремому розгляду підлягатиме питання наявності/відсутності в рішеннях, діяннях службової особи фактів зловживання службовими повноваженнями, одержання неправомірної вигоди чи інших корупційних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону «Про запобігання корупції», у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом. Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу.

Таким чином, для недопущення виникнення реального конфлікту інтересів ОСОБА_3, як депутат Вільшаницької сільської ради Тисменецького району Івано-Франківської області, що приймає безпосередню участь у пленарних засіданнях ради та у процесі голосуванні, мав би заявити про наявність у нього реального конфлікту інтересів та утриматись від будь-яких дій або рішень, що стосуються поданих заяв його родичів.

Проте, ОСОБА_3, як депутат Вільшаницької сільської ради Тисменецького району Івано-Франківської області, знехтував вказаними вимогами Закону, та не повідомив про можливе існування в нього конфлікту інтересів.

Таким чином, ОСОБА_3 не повідомив у встановленому законом випадках та порядку, про наявність у нього реального конфлікту інтересів та вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів.

Доводи апелянта в частині того, що факти затвердження проектної земельної документації його матері та брата - є продовженням рішень сесій попереднього 5 скликання, які є чинними і не скасованими, а також твердження про те, що 04.07.2016 року та 24.07.2016 року його голос при позитивному голосуванні 10 депутатів, не вплинув на результат прийняття рішення стосовного затвердження земельної документації, є неспроможними, у зв'язку із тим, що ОСОБА_3 притягається до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного корупційного правопорушення стосовно порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів в частині, пов'язаній з неповідомленням про наявність у нього реального конфлікту інтересів, тому жодного значення не має кількість засідань сесії, оскільки при притягненні до адміністративної відповідальності не перевіряється законність прийнятого сесією рішення.

Отже, для наявності в діях ОСОБА_3 складу інкримінованого йому адміністративного корупційного правопорушення за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП достатньо самого факту неповідомлення на сесії Вільшаницької сільської ради Тисменецького району Івано-Франківської області, на якій розглядалась заяви його родичів, про наявність суперечностей між його особистими інтересами та його службовими повноваженнями, що може впливати на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих йому повноважень.

Що стосується наявності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, то адміністративна відповідальність за вказаним обвинуваченням, настає за вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів, що в даному випадку полягло у тому, що ОСОБА_3, як депутату, що приймав участь у засіданнях сесії 04.07.2015 року та 24.07.2015 року достеменно було відомо про порядок денний, на яких відбувалось слухання питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок по заяві ОСОБА_6 та про затвердження технічної документації із землеустрою по заяві ОСОБА_7, та незважаючи на це, він особисто приймав участь у голосуванні по заявам його родичів.

Долучені апелянтом заяви ряду депутатів Вільшаницької сільської ради шостого демократичного скликання про те, що протягом 2010-2015 р.р. на засіданнях сесії, коли вирішувалось питання їхніх близьких і рідних, депутати повідомляли публічно про конфлікт інтересів та участі в голосуванні за дані рішення не брали (а.с. 61-67), вважаю такими, що не відповідають дійсності, оскільки вони спростовуються протоколами зазначеної сесії, в яких відомості щодо повідомлення ОСОБА_3 про конфлікт інтересів не містяться, вказані протоколи підписані на той час діючим головою вказаної сільської ради-рідним братом апелянта - ОСОБА_5, який підписуючи такі рішення, своїм підписом підтвердив достовірність вказаних документів та, відповідно, і достовірність їх змісту.

Отже, ОСОБА_3 будучи особою, зобов'язаною не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів, достовірно знаючи про те, що на сесіях 04.07.2015 року та 24.07.2015 року Вільшаницької сільської ради Тисменецького району Івано-Франківської області, буде прийматись рішення по заявах його родичів, прийняв особисто участь у голосуванні, де проголосував разом з іншими депутатами заради позитивного вирішення вказаних питань.

Твердження апелянта про порушення уповноваженими посадовими особами вимог норм КУпАП під час складання протоколу, що, на його думку, свідчать про недійсність протоколу, не є слушними, оскільки при апеляційному перегляді справи не встановлено таких порушень, що є істотними.

Крім того, при прийнятті рішення враховую, що посадовою особою, яка склала протокол, були враховані приписи ст.ст. 255, 256 КУпАП, також ОСОБА_3 були роз'яснені процесуальні права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, про що є відповідні вказівки в протоколі (а.п. 4), та власноручно написані пояснення ОСОБА_3 про визнання ним вини, а тому вважаю, що під час складання протоколу, процесуальні права не порушені.

Крім того, факт подання стороною захисту адміністративного позову про визнання неправомірними дій та невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення від 23.08.2016 року (а.п. 117 - 122) не може бути підставою для закриття провадження по справі, оскільки вказані порушення у формі відсутності всіх реквізитів протоколу під час його складання, не є суттєвими та такими, що порушують права ОСОБА_3

Крім того, зазначені вище порушення не є такими, що унеможливлюють прийняття рішення за вказаним протокол судом апеляційної інстанції під час перегляду рішення суду першої інстанції за наслідками розгляду цього протоколу.

Доводи апелянта про те, що оперуповноваженим Управління захисту економіки в Івано-Франківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_8 також складений незаконний протокол на його брата - ОСОБА_5, не є предметом розгляду вказаного провадження, оскільки знаходиться за межами об'єктивної сторони складу адміністративного корупційного правопорушення в частині, що стосується вчинення ОСОБА_3 адміністративного корупційного правопорушення про порушення ним вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.

Крім того, зайнятий під час апеляційного розгляду ОСОБА_3 спосіб захисту, при якому він стверджує, що у нього не було реального конфлікту інтересів під час досліджуваної ситуації та він не вчиняв дій в умовах реального конфлікту інтересів, одночасно з його твердженням про те, що він повідомляв депутатів під час голосування про наявність у нього конфлікту інтересів, є суперечливим та взаємовиключним, оскільки повідомлення про реальний конфлікт інтересів має бути виключно за його наявністю.

Тому, вказані твердження апелянта вважаю такими, що надані з метою ухилення від адміністративної відповідальності, а вказані доводи такими, що повністю спростовуються вищевикладеною сукупністю доказів.

Таким чином, цією постановою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-7 КУпАП, ч.2 ст.172-7 КУпАП, оскільки він, являючись суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення відповідно до пп. "б" п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції", не повідомив сесію сільської ради про наявність у нього реального конфлікту інтересів та вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, чим порушив вимоги ст.28 Закону України "Про запобігання корупції".

Відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Дата виявлення адміністративного правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнано винуватим - 23.08.2016 року (а.с. 4).

Проте, на час прийняття рішення апеляційним судом, строк накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 3 ст. 38 КУпАП, сплинув, що відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття справи, у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись Законом України "Про запобігання корупції», ст.ст. 38, 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 13.09.2016 року, якою ОСОБА_3 притягнено адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, з накладенням штрафу у розмірі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП закрити, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Судової палати з кримінальних справ

апеляційного суду Івано-Франківської області В.В. Повзло

З оригіналом згідно

Суддя: В.В. Повзло