АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/118/17Суддя 1 інстанції Клименко І. В.
Номер провадження 33/774/14/К/17Суддя- доповідач Чумак Н. О.
П О С Т А Н О В А

13 червня 2017 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області Чумак Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_2 на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянку України, не працюючу, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, -

визнано виною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 40 (сорок) гривень в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_2на користь держави судовий збір у сумі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок, -

за участю:

правопорушника ОСОБА_2

представник ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_2 28 листопада 2016 року о 16-10 годин, знаходячись у приміщенні дитячого садка №47 по вул. Шевченка, 109-а у м. Нікополь, ухилилась від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та навчанню свого малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що виразилось в тому, що вона прийшла до дошкільного закладу в нетверезому стані, вела себе агресивно, провокувала бійку, внаслідок чого адміністрація закладу вимушена була викликати поліцію.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить поновити їй строк апеляційного оскарження постанови суду від 11 січня 2017 року, а вказану постанову скасувати та провадження по справі закрити в зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування необхідності поновлення строку оскарження рішення ОСОБА_2 зазначає, що в судове засідання 11 січня 2017 року вона не була викликана належним чином. Копію оскаржуваного рішення вона отримала лише 27 квітня 2017 року. Вважає, що судом першої інстанції було порушено її право на апеляційне оскарження постанови.

Апеляційні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що в зв'язку з тим, що справа була розглянута за її відсутності, вона була позбавлена права приймати участь в судовому засіданні, позбавлена права на захист, не мала можливості надати пояснення та надати докази в підтвердження своєї невинності. ОСОБА_2 не згодна з правовою кваліфікацією інкримінованого їй правопорушення, оскільки ч.1 ст.184 КУпАП передбачає відповідальність зовсім за інші дії. Таким чином, вважає не доведеним, що вона ухилилась від виконання своїх батьківських обов'язків, оскільки не встановлено, в чому саме полягає суть її ухилення від виховання дитини, які саме умови для нормального розвитку дитини вона не створила. Крім того, медичного обстеження на предмет вживання нею алкогольних напоїв відносно неї не проводилось, а тому факт її алкогольного сп'яніння також вважає недоведеним.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили задовольнити її, постанову суду першої інстанції скасувати, та закрити провадження відносно ОСОБА_2 .

Крім того, ОСОБА_2 при апеляційному розгляді матеріалів справи пояснила, що 28 листопада 2016 року, коли забирала дитину з дитячого садочка, вона була у тверезому стані, не поводила себе агресивно та не провокувала бійок.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, суд приходить до наступних висновків.

Вирішуючи клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки доводи останньої про те, вона при ухваленні зазначеної постанови вона не була присутньою та отримала її копію лише 27 квітня 2017 року, підтверджуються матеріалами справи. Крім того, як видно протоколу про адміністративне правопорушення, його було складено 01 грудня 2016 року, а про розгляд адміністративної справи у суді першої інстанції ОСОБА_2 була на листопад 2016 року, без зазначення точної дати - «11.2016». Протокол надійшов до Нікопольського міськрайонного суду 10 січня 2017 року, а справа була розглянута 11 січня 2017 року, без виклику ОСОБА_2 Отже є підстави для висновку, що строк апеляційного оскарження був пропущений ОСОБА_2 з поважної причини, тому вважаю за необхідне задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

У відповідності до ст. 294 КУпАП перегляд постанов судді проводиться виключно у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з'ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, не вмотивовані належним чином, а рішення суду не випливає з мотивувальної частини постанови та не ґрунтується на доказах, що містяться в матеріалах даної справи.

Так, визнаючи винною ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, суд першої інстанції послався лише на наявні письмові матеріали справи без наведення належного аналізу даних доказів, обмежившись лише їх переліченням, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення № 109104 від 01.12.2016 року, карткою обліку інформації, що надійшла до ЧЧ ВП, висновком інспектора СЮП про наслідки перевірки звернення, інформаційним листом КДНЗ №47, повідомленням служби у справах дітей, письмовими поясненнями свідків (а.с.12).

Висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вказані висновки суду спростовуються доказами, що містяться в матеріалах справи.

Апеляційний суд, проаналізувавши зміст оскаржуваної постанови, дійшов висновку про те, що судом першої інстанції не було належним чином проаналізовано складений відносно ОСОБА_2 протокол на предмет правильності кваліфікації її дій.

Так, диспозицією ч.1 ст.184 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ухилення батьків або, осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_2 інкримінується те, що 28 листопада 2016 року о 16 годині 10 хвилин, знаходячись у приміщенні дитячого садка №47 по вул. Шевченка, 109-а у м. Нікополь, вона ухилилась від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та навчанню свого малолітнього сина - ОСОБА_4, що виразилось в тому, що вона прийшла до дошкільного закладу в нетверезому стані, вела себе агресивно, провокувала бійку, внаслідок чого адміністрація закладу вимушена була викликати поліцію.

З матеріалів справи видно, що співробітниками Нікопольського ВП будь-яких пояснень від ОСОБА_2 не відбиралось, що підтверджується описом документів, що були направлені до суду, хоча про це зазначено у самому протоколі (а.с.1).

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 та вважає, що в її діях присутній склад іншого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 КУпАП, тобто розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п'яному вигляді, але тільки у разі доведеності її вини.

Таким чином, на переконання суду апеляційної інстанції, на підставі наявних в матеріалах справи доказів неможливо встановити наявність або відсутність в діях ОСОБА_2, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

При цьому, відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням вищенаведеного, постанова місцевого суду є необґрунтованою і підлягає скасуванню, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП - закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, закривши провадження у справі.

Керуючись ст.ст.7, 247 252, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року - задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.О. Чумак