АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/3089/17Суддя 1 інстанції Биканов І. Р.
Номер провадження 33/774/111/К/17Суддя- доповідач ОСОБА_1.
П О С Т А Н О В А

28 серпня 2017 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в с. Гурівка Долинського району Кіровоградської області, громадянина України, працюючого хліборобом на фермерському господарстві, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_2на користь держави судовий збір у сумі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок, -

за участю:

правопорушника ОСОБА_2

захисник ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно постанови суду першої інстанції, 27.06.2017 року о 07.15 год. водій ОСОБА_4 керував автомобілем «PENAULT DUSTER», державний номер НОМЕР_1 по вул. Миколаївське шосе, поблизу буд.2 в м. Кривому Розі з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці), на вимогу працівника поліції у присутності двох свідків відмовився від проходження у встановленому порядку медичного огляду для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 постанову суду скасувати та провадження по справі закрити.

Апеляційні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що 27.06.2017 року о 07-15 хвилин він знаходився біля свого автомобіля, коли до нього підійшли працівники поліції з запропонували перевірити його на стан алкогольного спяніння за допомогою алкотестера. Від такої перевірки ОСОБА_2 відмовився та запропонував проїхати на медогляд до Криворізького ПНД, на що працівники поліції відмовились. Щоб примусити його пройти огляд на алкотестері, працівники поліції побили його та завдали йому легких тілесних ушкоджень. А після цього, вже самі запропонували йому проїхати до ПНД. В цей час підїхав його знайомий ОСОБА_5, який був свідком того, як працівники поліції відмовлялись надавати йому копію протоколу. Після складання протоколу він одразу поїхав до Криворізького ПНД, де пройшов медогляд на стан спяніння, і ознак спяніння в нього виявлено не було. Окрім цього, працівники поліції надали до суду змонтований відеозапис, на якому відсутні деякі події. Також, згідно оскаржуваної постанови, до адміністративної відповідальності була притягнута не та особа ОСОБА_4, тоді як вірно ОСОБА_2

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили задовольнити її, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження відносно ОСОБА_2. закрити.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст.294 КУпАП перегляд постанови судді проводиться виключно у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не зясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не вмотивовані належним чином, а рішення суду не випливає з мотивувальної частини постанови та не ґрунтується на доказах, що містяться в матеріалах даної справи.

Висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вказані висновки суду спростовуються доказами, що містяться в матеріалах справи.

Апеляційний суд, проаналізувавши зміст оскаржуваної постанови, дійшов висновку про те, що судом першої інстанції не було належним чином проаналізовано складений відносно ОСОБА_2 протокол на предмет правильності його складання та дотримання норм чинного законодавства при його складанні.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному 27 червня 2017 року відносно ОСОБА_2зазначено, що він керував автомобілем НОМЕР_2 з ознаками алкогольного спяніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків (а.с.1).

Разом з тим, з письмових пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 слідує лише те, що в їх присутності водій ОСОБА_2 відмовився від проходження у встановленому порядку огляду стан спяніння (а.с.2).

Але в даних поясненнях не вказано про те, що ОСОБА_2 перебував за кермом автомобіля з будь-якими ознаками алкогольного спяніння, про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Що стосується долучених до матеріалів справи відеозаписів з нагрудних камер відеоспостереження, то суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно з п.3.5 Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 03.02.2016 року №100, після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно. Однак, відеозаписи з нагрудних камер не відповідають зазначеній Інструкції, у зв'язку з чим доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в цій частині є обґрунтованими.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_2, він відмовився від проходження у встановленому порядку огляду стан спяніння в присутності двох свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ОСОБА_5, при вивченні відеозапису з нагрудних камер поліцейських, було встановлено, що співробітниками поліції було складено протокол без залучення вказаних свідків.

Також, при перегляді відеозапису, судом апеляційної інстанції було встановлено, що працівники поліції, всупереч вимогам чинного законодавства, відмовлялися вручати ОСОБА_2 копію протоколу про адміністративне правопорушення, що був складений відносно нього.

Вказаний факт також підтвердив свідок ОСОБА_5, що був допитаний як в суді першої інстанції, так і апеляційним судом.

Окрім того, згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння від 27 червня 2017 року, у громадянина ОСОБА_2 ознак спяніння не виявлено. Вказаний огляд був пройдений ним у встановлені законом строки 27 червня 2017 року о 10-10 годин, адже часом складання протоколу відносно нього є 08-16 годин.

Отже, встановлені судом апеляційної інстанції фактичні дані в своїй сукупності свідчать про обґрунтованість доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 та відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, на переконання суду апеляційної інстанції, на підставі наявних в матеріалах справи доказів неможливо встановити наявність або відсутність в діях ОСОБА_2, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З урахуванням вищенаведеного, постанова суду першої інстанції є необґрунтованою і підлягає скасуванню, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, закривши провадження у справі.

Керуючись ст.ст.7, 247 252, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1