АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/242/17 Головуючий у І-й інстанції - Скиба С.А.
Справа № 207/3498/16-п Суддя-доповідач - Джерелейко О.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Джерелейко О.Є., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальностіОСОБА_2., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 лютого 2017 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого директором ТОВ «Віват Груп», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 а мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаного винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, справу про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП закрито та стягнуто з останнього на користь держави судовий збір у розмірі 320 гривень,

В С Т А Н О В И В:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 27 листопада 2016 року о 02 годині 30 хвилин ОСОБА_2 керував автомобілем Шкода Октавія, державний номерний знак НОМЕР_1, по пр. Свободи у м. Кам`янське Дніпропетровської області, не виконав вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, був з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах з порожнини рота), від проходження медичного огляду для встановлення стану сп»ягніння в присутності двох свідків відмовився, а також штовхав працівників поліції, хапав за формений одяг та намагався втекти.

Постановою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 лютого 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, справу про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП закрито.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в який просить постанову судді першої інстанції скасувати, та закрити провадження про адміністративні правопорушення щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122-2, ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що суд однобічно розглянув справу та безпідставно прийняв докази обвинувачення і відхилив усі докази захисту, оскільки матеріалами справи доведена відсутність об'єктивної та суб'єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП.

Вважає, що у рапорті свідка ОСОБА_4 зазначено, що його автомобіль було зупинено, оскільки на ньому були пошкодження як після дорожньо-транспортної пригоди, що було спростовано доданими до матеріалів справи фотографіями, на яких чітко видно відсутність будь-яких пошкоджень, крім того, під час допиту, ОСОБА_4 змінив свої показання та зазначив, що причиною зупинки його автомобіля було не ввімкнення сигналу повороту під час здійснення маневру.

Також посилається на те, що в його діях також відсутня об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки на місці зупинки йому ніхто не пропонував пройти огляд та не було свідків, лише силоміць схопили його та доставили у райвідділ поліції, пройти огляд за допомогою прибору «Драгер» йому запропонували вже зі спливом більше двох годин, а пройти огляд у закладі охорони здоров'я ніхто не пропонував.

Крім того, суд безпідставно не прийняв до уваги покази свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які під час допиту зазначили, що ознак алкогольного сп'яніння він не мав, та особисто пропонував працівникам поліції на місці зупинки доставити його для огляду у лікарню.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтримав в повному обсязі доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши пояснення ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване та законне рішення.

Так, визнаючи ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції прийняв за основу лише пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_10, які підтвердили невиконання ОСОБА_2 вимог поліцейських про зупинку транспортного засобу, а також пояснення зазначених свідків і свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6,ОСОБА_8, ОСОБА_7 про відмову правопорушника від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, а також рапорти працівників поліції, та відмову самого ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння через відсутність адвоката.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що судом першої інстанції, з недотриманням вищезазначених вимог закону, належним чином не з'ясовано обставини щодо вчинення ОСОБА_2 інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, а викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Як вбачається з пояснень самого ОСОБА_2 та з відеозапису вищезазначеної події від 27 листопада 2016 року, що переглядався в суді апеляційної інстанції, працівники поліції зупинили транспортний засіб ОСОБА_2, який вийшов з автомобілю і одразу ж взяли його під руки, посадили до поліцейського автомобілю і повезли до райвідділу поліції.

Крім того, під час зупинки автомобіля ОСОБА_2 працівниками поліції безпосередньо на місці події поняті не залучалися, а як слідує з пояснень ОСОБА_8 та ОСОБА_7, наданих в суді першої інстанції, їх було запрошено вже до райвідділу поліції після затримання ОСОБА_2

Отже, як вбачається з матеріалів справи, вищевказані свідки безпосередньо на місці події не були присутні, будь-яких пояснень щодо невиконання вимог про зупинку ОСОБА_2 ні в своїх письмових поясненнях, ні в суді першої інстанції, не повідомляли, інші свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_10, які працюють інспекторами ДПС, підтвердили невиконання вимог про зупинку, а свідки ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_6 таких обставин у своїх поясненнях - не зазначали, а тому враховуючи викладене, висновок суду щодо вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, ґрунтується на суперечливих доказах, які не можуть бути покладені в основу рішення як докази вини. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 122-2 КУпАП вказано про порушення водієм п.3.2, 2.4 ПДР, а в копії протоколу зазначено лише п.3.2 ПДР, до того ж копія протоколу не була вручена ОСОБА_2

У зв'язку із зазначеним, не можна стверджувати, що в діях останнього є склад правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_11 та ОСОБА_7 були свідками при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 503264 від 27 листопада 2016 року щодо відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння, який вже складали у райвідділі поліції о 04 годині 50 хвилин, тобто зі спливом більше двох годин з моменту встановлення підстав для здійснення огляду водія.

Відомості про перебування ОСОБА_2 з ознаками алкогольного сп'яніння в письмових поясненнях свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_7 відсутні, не зазначені ці ознаки ними і під час надання пояснень в суді першої інстанції.

У ст. 266 КУпАП зазначено, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, а огляд особи на сп'яніння, проведений із порушенням чинного порядку, визнається недійсним.

Тобто засвідчення факту відмови особи від проходження медичного огляду за закінченням визначених чинним законодавством часових меж для його проведення, незважаючи на мотиви відмови особи від проходження огляду, не може бути підставою для притягнення особи до відповідальності, оскільки будь-який результат такого огляду має визнаватися недійсним.

Судом першої інстанції при винесенні рішення не взяті вказані обставини до уваги, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не враховано, що при ухиленні водія від огляду, відповідні ознаки сп'яніння не підтвердженні свідками, що підписали протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, положеннями ч. 1 ст. 266 КУпАП на поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України покладено обов'язок по відстороненню від керування транспортним засобом осіб, які ними керують і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість руху.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази виконання поліцейськими уповноваженого підрозділу Національної поліції України вимог зазначеної норми закону при складанні щодо ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, незважаючи на те, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення в вину останнього ставиться відмова у проходженні медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Також копія протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_2 не була йому вручена.

Враховуючи вищевикладені обставини, приходжу до висновку про недоведеність матеріалами справи об'єктивної сторони інкримінованих ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу даних адміністративних правопорушень, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, вважаю необхідним постанову судді в частині визнання винним ОСОБА_2 скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даних адміністративних правопорушень. В частині закриття провадження за ст. 185 КУпАП постанова є обґрунтована, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 лютого 2017 року - задовольнити.

Постанову Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 лютого 2017 року щодо ОСОБА_2, в частині визнання винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, - скасувати, провадження закрити на підставі ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2, складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В частині закриття провадження за ст. 185 КУпАП постанову Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 лютого 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.Є.Джерелейко