П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2017 Справа №607/11627/17

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Братасюк В.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у місті Тернополі Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, 29.04.1989р.н., жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення БД № 402417 від 10.09.2017 року, ОСОБА_1 10.09.2017 року о 21год. 17хв. керував автомобілем BMW 316, д.н.з. DL 2463A з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора "Drager Alkotest 6810" повірка дійсна до 13.12.2017 року та огляду в КУТОР Тернопільському ОНД ОСОБА_1 категорично відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не зявився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Разом з тим зявився захисник ОСОБА_1. котрий заперечив вину підзахисного, повідомивши, що останній не перебував за кермом на час вчинення ДТП, і заявив клопотання про виклик свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Будучи належним чином викликаним, свідок ОСОБА_2 не зявився для надання показів.

Свідок ОСОБА_3 показав суду, що він особисто не бачив як ОСОБА_1 10.09.2017 року о 21год. 17хв. керував автомобілем BMW 316, д.н.з. DL 2463A з явними ознаками алкогольного спяніння; на обставину керування ОСОБА_1 автомобілем свідку вказав працівник поліції.

Також судом дослідженні матеріали справи: протокол про адміністративне правопорушення БД № 402417 від 10.09.2017 року, пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 від 10.09.2017 року, схема місця ДТП від 10.09.2017 року, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №507434 від 10.09.2017 року, протоколи про адміністративні правопорушення від 10.09.2017 року, відеозйомка з місця вчинення правопорушення, яке оглянуте та досліджене у судовому засіданні.

Вимогами ч.1 ст.9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна, необережна) дія чи бездіяльність, яку посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, пов'язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21цього Кодексу.

Дане адміністративне правопорушення було вчинено 10.09.2017 року, отже на момент розгляду справи пройшло більше трьох місяців з дня вчинення правопорушення.

Згідно п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов:

-вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення;

-закінчення встановленого законом строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення правопорушення (при триваючому правопорушенні з дня виявлення правопорушення).

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо повязано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку субєктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у звязку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Отже, суди при здійсненні правосуддя повинні діяти у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, не втручаючись у діяльність інших гілок державної влади, зокрема діяльність адміністративних органів.

Пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Закриття провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності у звязку з закінченням строків є формою вираження відмови держави від притягнення особи до адміністративної відповідальності, а, в свою чергу, метою останньої є доведення вини.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є саме постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Керуючись ст.ст. 38, п.7 ч.1 ст.247, ст.ст.284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником,захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя В.М. Братасюк