Номер провадження: 33/785/969/17
Номер справи місцевого суду: 520/4450/17
Головуючий у першій інстанції Тонконоженко М. М.
Доповідач Котелевський Р. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., розглянувши апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 Лещенко А.В. на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 12.05.2017 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ч.2 ст.172-6 КУпАП, -

встановив:

Оскарженою постановою судді районного суду ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Одеси, громадянина України, начальника управління податків та зборів з юридичних осіб ДПІ у Київському районі, проживаючого в АДРЕСА_1 був визнаний винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та звільнено його від адміністративної відповідальності, відповідно до ст.22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Прокурор Одеської місцевої прокуратури №1 Лещенко А.В. звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій стверджує, що постанова судді районного суду є необґрунтованою, оскільки суддя неповно та не всебічно з'ясував обставини адміністративної справи. Просить постанову судді районного суду скасувати та прийняти нову постанову, якою накласти на ОСОБА_4 адміністративне стягнення в межах санкції ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає розгляду з таких підстав.

Положення ч. 2 ст. 7, ч. 3 ст. 8 КУпАП регламентують, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності та ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 287 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Такий порядок встановлений ч. 2 ст. 294 КУпАП (підпунктом 2 пункту 5 розділу XII Закону України №1697-УІІ від 14.10.2014 року, який набрав чинності 26.10.2014 року), яка є спеціальною нормою і згідно з якою, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена: особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності; її законним представником; захисником; потерпілим та його представником. При цьому, прокурора, як суб'єкта оскарження, було виключено із зазначеної норми закону (Закон України №1697-УП від 14.10.2014 року).

Наведений перелік осіб, яким надано право на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним та розширюваному тлумаченню не підлягає.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП.

Згідно з ч. 5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287 КУпАП (із змінами, внесеними Законом України №1697-УІІ від 14.10.2014 року) кореспондуються з положенням Закону України «Про прокуратуру» (в редакції цього ж Закону України № 1697-УІІ від 14.10.2014 року), згідно з якими, однією з функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян (п.4 ч.1 ст.2 цього Закону).

Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст. 26 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону України «Про прокуратуру» №1697-VIІ від 14.10.2014 року) та спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Звертаю увагу прокурора, що ухвалою Конституційного Суду України №49-у/2015 від 08 грудня 2015 року, якою відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.250 КУпАП у взаємозв'язку з положеннями ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287, ч. 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями Кодексу, які не узгоджуються між собою. Усунення таких неузгодженостей, може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Разом з цим, виходячи з принципу верховенства права, враховуючи існуючу неузгодженість діючого законодавства, на переконання апеляційного суду, суди при розгляді справ повинні керуватися положеннями ст. 129 Конституції України, якою визначені основні засади судочинства, оскільки норми Конституції - є нормами прямої дії, а також практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи (див. Рішення ЄСПЛ «Щокін проти України»).

З урахуванням наведеного, доводи прокурора про прийняття до розгляду апеляційної скарги, в якій фактично ставиться питання про погіршення становища особи з вимогою щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності із застосуванням стягнення у вигляді штрафу, що передбачено санкціями ч.ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП, не відповідають наведеним вище нормам Конституції України та практиці Європейського суду з прав людини.

Статтею 7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» закріплено право на справедливий суд, яким кожному гарантовано право на захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

Положеннями ст. 126 Конституції України гарантовано незалежність і недоторканність суддів та вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

Статтею 129 Конституції України гарантовано, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

З урахуванням наведених норм Конституції України, вимог Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та положень діючого Кодексу України про адміністративні правопорушення, доводи прокурора про наявність у нього повноважень на оскарження ним постанови районного суду, є безпідставними.

Таким чином, враховуючі діючі норми Конституції України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, прокурор Одеської місцевої прокуратури №1 Лещенко А.В. - не є особою, яка відповідно до положень ст.ст. 287, 294 КУпАП, має право подати апеляційну скаргу на оскаржувану постанову судді районного суду.

За таких обставин, з урахуванням положень ч.2 ст.7 та ч.3 ст.8 КУпАП, апеляційний суд позбавлений законних підстав прийняти до розгляду апеляційну скаргу прокурора, а тому скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ч.2 ст.7, ч.3 ст.8, ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

Повернути апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 Лещенко А.В. на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 12.05.2017 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області Р.І. Котелевський