АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/597/2017 Суддя у першій інстанції: Педенко А.М.
Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Фрич Т.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, його представника - захисника ОСОБА_4, інших учасників ДТП ОСОБА_5, ОСОБА_6, його представника - захисника ОСОБА_7 розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Солом'янського районного суду міста Києва від 14 грудня 2016 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

встановила:

Постановою судді Солом'янського районного суду міста Києва від 14 грудня 2016 року, закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення стягнення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 14.12.2016 року, прийняти нову постанову, якою визнати часткову вину ОСОБА_3, а саме у пошкодженні автомобілів «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6, «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9

В обґрунтування своїх доводів вказує на те, що постанова суду винесена з грубим порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, неповно з'ясовано усі фактичні обставини справи.

Так, апелянт зазначає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ДТП є частковою, оскільки дана ДТП відбулася у зв'язку з порушенням вимог п. 12.9 г ПДР України водієм автомобіля «Шевроле» ОСОБА_5, який намагався здійснити розворот у забороненому місці, а тому інші водії були вимушені різко зупинити свої автомобілі на перехресті, що створило аварійну ситуацію, внаслідок чого відповідальність за пошкодження автомобілів «Мерседес», та «Фольксваген», ОСОБА_3 та ОСОБА_5 повинні нести спільно.

Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки ОСОБА_3 отримав текст постанови 09 січня 2017 року.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року необхідно задовольнити, оскільки строк пропущено з поважних причин.

Інший учасник ДТП ОСОБА_11 в судове засідання не з'явився про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, у зв'язку з чим суд апеляційної інстанції вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, інших учасників ДТП, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245,280,256 КУпАП України, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_3 14 липня 2016 р. об 11 год. 50 хв., по вулиці Київській, 40 в м. Києві, керуючи автомобілем «Сканіа» д.н.з. НОМЕР_3, порушив п. 13.1 ПДР України, а саме: під час руху не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_6, автомобілем марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2, під керування водія ОСОБА_11, та автомобілем «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_5, які рухались попереду нього в попутному напрямку по тій самій смузі, у результаті чого всі автомобілі отримали механічні пошкодження.

Таке рішення вважаю законним та вмотивованим виходячи з наступного.

Відповідно до п. 13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно з положеннями п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Під час апеляційного розгляду водій ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та пояснив, що ДТП сталося не тільки внаслідок порушенням ним правил дорожнього руху, а й внаслідок порушення правил водієм автомобіля «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_5

Інший учасник ДТП ОСОБА_5 пояснив, що правил дорожнього руху не порушував. Так, 14 липня 2016 року о 11 год. 50 хв. керуючи автомобілем «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_4 рухався по вул. Київській, 40 в м. Києві. Проїхавши перехрестя вирішив розвернутися, та в цей час відчув удар від автомобіля «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2. Вказує, що дорожня розмітка дозволяла здійснювати розворот на перехресті, слідів гальмування в нього так і в інших учасників ДТП не було, а удар в його автомобіль від автомобіля «Мерседес» був лише один раз.

Інший учасник ДТП ОСОБА_6, пояснив, що 14 липня 2016 року об 11 год. 50 хв. по вул. Київській, 40 в м. Києві рухався на автомобілі «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 в лівій смузі руху. Зупинившись на червоний сигнал світлофора, почав рух на дозволяючий сигнал світлофора та побачив, як автомобілі перед ним почали гальмувати і він також почав гальмувати та відчув удар ззаду від автомобіля «Сканіа» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3, та по інерції його автомобіль здійснив зіткнення з автомобілем «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2, який рухався перед ним.

Таким чином, з урахуванням даних схеми наслідків ДТП щодо розташування автомобілів, а також характеру й локалізації пошкоджень, суд вважає, що саме водій автомобіля «Сканіа» д.н.з. НОМЕР_3 не дотримався правил дорожнього руху, внаслідок чого і сталася ДТП.

За таких обставин, висновки суду про порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху та вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є законними та обґрунтованими.

Що стосується доводів апелянта про те, що його вина у вчиненому ДТП є частковою, та інший учасник ДТП ОСОБА_5 також порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого і сталося ДТП не заслуговують на увагу, оскільки вказане належить до компетенції органів поліції, які за результатами перевірки обставин ДТП, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 не складали та на розгляд до суду не направляли. А тому ці обставини не можуть бути предметом апеляційного розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3

Більш того, ст. 280 КУпАП встановлено, що суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу.

Таким чином, питання про притягнення до адміністративної відповідальності іншого учасника ДТП ОСОБА_5 чи встановлення часткової вини водія ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП до компетенції суду, у контексті ст. 280 КУпАП України не відноситься. А відтак, висновки суду про порушення водієм ОСОБА_3 п. 13.1 ПДР України, внаслідок чого сталося ДТП є правильними.

Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її зміни чи скасування, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року -задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову суддіСолом'янського районного суду міста Києва від 14 грудня 2016 року, якою закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення стягнення, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Т.В.Фрич