Справа № 363/2521/17 Головуючий у І інстанції Баличева М. Б.
Провадження № 33/780/981/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 147 08.12.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 грудня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області ОСОБА_1,

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києвіматеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності на постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 04 вересня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Цією ж постановою вирішено питання щодо процесуальних витрат,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови Вишгородського районного суду Київської області від 04 вересня 2017 року, водій ОСОБА_2 25 червня 2017 року о 03 годині 30 хвилин керував транспортним засобом MERCEDES BENZ 300 Е д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Визволителів в с. Лютіж Вишгородського району Київської області, в стані алкогольного спяніння. Огляду на стан спяніння в встановленому законом порядку зі згоди водія проводився в Вишгородській ЦРЛ. Відповідно до акту медичного огляду № 166 від 25.06.2017 ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного спяніння.

Зазначеними діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із таким рішенням, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову, а провадження щодо нього закрити.

В обґрунтування вимог апелянт вказав на те, що провадження в суді першої інстанції розглянуто не повно та поверхнево, без зясування всіх обставин справи.

ОСОБА_2 зазначає, що він 01.09.2017 подав клопотання до суду першої інстанції про відправлення протоколу про адміністративне правопорушення на доопрацювання та просив перенести розгляд справи, оскільки в протоколі відсутні покази свідків. Проте, суддею залишено поза увагою вказане клопотання, та в порушення вимог ст.268 КУпАП розглянуто провадження за його відсутністю.

Апелянт звертає увагу на положення Інструкції про порядок направлення громадян для огляду на стан спяніння в заклади охорони здоровя від 24.02.1995, відповідно до якої перед направленням особи на освідування в заклад охорони здоровя, особу необхідно було перевірити за допомогою трубки «Контроль тверезості» в присутності двох свідків. Таким чином, на думку апелянта, було порушено порядок проведення огляду відповідно до вказаної інструкції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та його захисника в підтвердження вимог і доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи і вимоги апеляційної скарги, не знаходжу підстав для її задоволення, виходячи із наступного.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та обєктивне зясування обставин справи, підлягають для зясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що судом першої інстанції вказаних вимог закону дотримано в повному обсязі.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

З матеріалів провадження убачається, що вина ОСОБА_2 у порушенні п.2.9. Правил дорожнього руху України, тобто, у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується наступними доказами:

протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №019745 від 25 червня 2017 року, в якому ОСОБА_2 надав пояснення, що випив три чарки горілки;

висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.06.2017 №166, відповідно до якого ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного спяніння;

розпискою ОСОБА_4 про те, що він забирає автомобіль MERCEDES BENZ 300 Е д.н.з. НОМЕР_1 та зобовязується не допускати до керування транспортним засобом ОСОБА_2 до його повного витверезвлення, а автомобіль залишає за місцем зупинки в Київській області, Вишгородського району, в с. Лютіж по вул. Визволителів.

Вказані докази, на думку суду, є належними та допустими. Доводи апелянта про неправомірність дій поліції під час направлення водія до медичного закладу для проведення огляду на стан алкогольного спяніння у зв'язку із порушенням ними Інструкції про порядок направлення громадян для огляду на стан спяніння в закладах охорони здоровя та проведення огляду з використанням технічних засобів №55/591, на думку суду, є безпідставними, оскільки Інструкція, на положення якої посилається апелянт, втратила чинність від 11.05.2009.

Відповідно до абз.6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року N 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

З медичних документів, наданих під час апеляційного розгляду захисником вбачається, що порушень порядку направлення водія ОСОБА_2 до медичного закладу для огляду на стан алкогольного спяніння, працівниками поліції здійснено не було.

Враховуючи викладене, вважаю, що суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обґрунтовано обрав міру покарання відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховуючи особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення, ступінь та доведеність його вини, тому вважаю за необхідне залишити обране судом стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі наведеного, суд не знаходить підстав для зміни чи скасування постанови суду першої інстанції, як законної, обґрунтованої та вмотивованої, та залишає апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 04 вересня 2017 року щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Г. Авраменко