АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/46/17 Головуючий у І-й інстанції - Тимченко С.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року у справі про адміністративне правопорушення, якою щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який працює ПП «ОСОБА_2», проживає за адресою: АДРЕСА_1,

провадження закрито у зв'язку з відсутністю в діях останнього, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, 07 жовтня 2015 року був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 № 303981, з якого вбачається, що 07 жовтня 2015 року близько о 08 год. 40 хв. водій ОСОБА_2, перебуваючи у м. Мелітополь по вул. 8-го Березня, керуючи автомобілем марки МАЗ 543208, р/н НОМЕР_4, з напівпричепом МАЗ 9758-030 р/н НОМЕР_5, не витримав безпечного бокового інтервалу під час маневрування ліворуч, чим порушив вимоги пунктів 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху України та скоїв зіткнення з автомобілем Даймлер Крайслер, р/н НОМЕР_6, який рухався назустріч. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

В обґрунтування прийнятого рішення про закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_2 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення суд першої інстанції зазначив, що останній у судовому засіданні вину не визнав та суду показав, що 07 жовтня 2015 року за обставин, викладених у протоколі, обидва вищезазначені автомобілі почали рух назустріч, перебуваючи при цьому близько один до одного, внаслідок чого трапилося їх зіткнення. Також суддя послався на схему місця ДТП, на якій зафіксоване розташування транспортних засобів, місце їх зіткнення, напрямок руху вказаного автомобіля марки МАЗ з напівпричепом, та прийшов до висновку, що дії водія ОСОБА_2 не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрив відносно нього провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарженння, постанову суду скасувати та винести нову, якою на ОСОБА_2 накласти стягнення в межах санкції, передбаченої статтею 124 КУпАП.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 зазначає, що розгляд даної справи відбувався без його участі, без його повідомлення про час та місце розгляду. Про оскаржувану постанову він дізнався 08 грудня 2016 року, коли поштою отримав копію ухвали про відкриття провадження по цивільній справі за позовом страхової компанії до нього, в додатках до якої була копія оскаржуваної постанови, у зв'язку з чим вважає причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними і просить їх поновити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, потерпілий зазначає, що постанова суду є незаконною, невмотивованою, винесеною без дослідження всіх обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального закону. Вважає, що дорожньо-транспортна пригода відбулась з вини водія ОСОБА_2, відносно якого і був складений протокол, що підтверджується схемою місця ДТП, довідкою про пошкодження автомобіля, а також поясненнями самого водія ОСОБА_2, який не заперечував факт скоєного ними ДТП. Зазначає, що суд при ухваленні рішення прийняв до уваги тільки показання водія ОСОБА_2 при розгляді справи, що не узгоджуються з іншими доказами, зокрема схемою ДТП та технічними пошкодженнями автомобілів. Зазначає, що постанова суду ґрунтується виключно на припущеннях, є невмотивованою, а висновки суду є помилковими.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_1 не з'явився, надіслав на електронну пошту суду заяву, в якій просить розглянути його апеляційну скаргу без його участі у зв'язку з віддаленістю апеляційного суду від місця його проживання та значними витратами на прибуття до суду. Апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі і просив її задовольнити. Апеляційний суд у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає можливим розглянути справу без участі особи, яка подала апеляційну скаргу.

В судове засідання ОСОБА_2 не з'явився, про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, проте належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про що в матеріалах міститься довідка про отримання ним судового повідомлення, у зв'язку з чим апеляційний суд згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП вважає за можливе розглянути справу без участі правопорушника.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційний суд, враховуючи позицію потерпілого, яка зводиться до його відсутності в суді першої інстанції при розгляді справи, а також відсутність будь-яких фактичних даних у матеріалах справи, які б свідчили про направлення та отримання останнім копії судового рішення, приходить до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, та вважає за необхідне задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з'ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не вмотивовані належним чином, а рішення суду не випливає з мотивувальної частини постанови та не ґрунтується на доказах, що містяться в матеріалах даної справи, та фактичних обставинах ДТП.

Так, закриваючи провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції послався лише на пояснення останнього та схему місця ДТП, без наведення належного аналізу даних доказів.

Висновки суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вказані висновки суду спростовуються доказами, що містяться в матеріалах справи, при цьому за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, в оскаржуваній постанові не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відхилив інші.

Як встановлено апеляційним переглядом, водію ОСОБА_2 інкримінується порушення Правил дорожнього руху України, яке виразилося в тому, що він, керуючи автомобілем, марки МАЗ 543208, р/н НОМЕР_4, з напівпричепом МАЗ 9758-030, р/н НОМЕР_5, не витримав безпечного бокового інтервалу під час маневрування ліворуч, чим порушив вимоги пунктів 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху України та скоїв зіткнення з автомобілем Даймлер Крайслер, р/н НОМЕР_6, який рухався назустріч, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Апеляційний суд, проаналізувавши зміст оскаржуваної постанови, дійшов висновку про те, що суддею суду першої інстанції не було взято до уваги пояснення потерпілого та правопорушника, які були надані одразу після скоєння зіткнення.

Так, відповідно до пунктів 10.1., 13.1. Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

З первинних пояснень водія ОСОБА_2, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, та пояснень, доданих до протоколу, вбачається, що він за вказаних обставин, при маневруванні, а саме здійсненні повороту ліворуч, причепом скоїв зіткнення з автомобілем Даймлер Крайслер, свою вину визнавав в повному обсязі та просив суд призначити мінімальне покарання.

Вищезазначені пояснення водія ОСОБА_2 апеляційний суд розцінює, як достовірні, оскільки вони узгоджуються з поясненнями потерпілого ОСОБА_1 та іншими матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення та схемою ДТП, підписаною уповноваженою особою та учасниками справи без будь-яких зауважень, на якій зафіксовано місце зіткнення та місце розташування вказаних автомобілів, з якою об'єктивно вбачається, що саме водій ОСОБА_2, здійснюючи поворот ліворуч, не врахував габарити, керованого ним автомобіля, та не вибрав безпечний боковий інтервал, в результаті чого сталося зіткнення. Наявність пошкодження автомобіля Даймлер Крайслер д/з НОМЕР_6, під керуванням потерпілого ОСОБА_1, підтверджується копією довідки /а.с. 24/.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення уповноваженою посадовою особою факту порушення водієм ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху України, що став підставою для складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Будь-які докази відсутності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в матеріалах справи відсутні і правопорушником суду апеляційної інстанції не надані.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, подія адміністративного правопорушення мала місце 07 жовтня 2015 року, а тому строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, на момент розгляду даної справи в апеляційному суді закінчилися.

За таких обставин, зважаючи на необґрунтованість викладеного у постанові районного суду висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, з винесенням нової, якою визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 38, п. 7 ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року - задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, - задовольнити.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, закрито у зв'язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, - скасувати.

Винести нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП - у зв'язку із закінченням на момент розгляду даної справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Мазниця