АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№33/796/2331/2017 Постанова винесена суддею Куровою О.І.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю особи, щодо якої провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито -ОСОБА_2 та другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3,розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 16 червня 2017 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Києва, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, працюючої провідним фахівцем на Об'єкті № 1 Кабінету міністрів України, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 16 червня 2017 року провадження у справі відносно ОСОБА_2 закрито у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно постанови, суд розглянув протокол про адміністративне правопорушення, за яким 07 квітня 2017року о 12 год. 45 хв. по вул. Ф. Ернста в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_1, під час обгону або випередження, не дотрималася безпечного інтервалу, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем «Богдан А09202», державний номерний знак НОМЕР_2, що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим порушила п.п. 13.1, 13.3 ПДР України, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Проте, посилаючись на встановлені при судовому розгляді обставини та матеріали справи, суддя дійшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 порушень вимог Правил дорожнього руху, які призвели до виникнення ДТП і, відповідно, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить її скасувати та постановити нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд неповно з'ясував фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам і обставинам, формально підійшов до вивчення обставин справи, оскільки жодне із зазначених судом у постанові положень не було перевірено, встановлено та доведено, про що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази наявності таких обставин, які повинні впливати в дійсності на закриття справи відносно ОСОБА_2, у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. При цьому, приймаючи рішення по справі, суд ґрунтувався лише на поясненнях ОСОБА_2, чим порушив вимоги ст. 251 КУпАП.

Крім того, що під час розгляду справи та винесення постанови, судом не було дотримано вимог ст. 269 КУпАП, оскільки справу було розглянуто за його відсутності, при цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б свідчили про повідомлення судом його, як потерпілого, про день та час розгляду справи, внаслідок чого він був позбавлений права взяти участь у розгляді справи, знайомитись з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, скористатися юридичною допомогою адвоката та оскаржити постанову суду.

Між тим, щодо обставин справи, то апелянт зазначає, що 07.04.2017 року, керуючи автобусом «Богдан», він рухався по вул. Ф. Ернста зі швидкістю 35-40 км/год. в лівій полосі та не змінював напрямок руху, несподівано з лівої сторони від нього, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Toyota», почала здійснювати обгін та не дотрималась безпечного інтервалу, в результаті чого здійснила зіткнення з його автобусом, чим порушила вимоги п.п. 13.1, 13.3 ПДР України.

Проте, згідно змісту постанови та висновку суду, саме з його боку не були виконані вимоги п. 13.1 ПДР, однак на думку апелянта, це не відповідає дійсності, оскільки, аналізуючи дорожню обставину, яка склалась на момент ДТП та технічні пошкодження транспортних засобів, що підтверджується фотознімками зробленими на місці ДТП, можна дійти висновку, що з його боку були виконані всі можливі заходи для уникнення ДТП.

Також ОСОБА_3 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, як пропущений з поважних причин. В обґрунтування поважності причин пропуску строку посилається на те, що розгляд справи та винесення оскаржуваної постанови відбулося без його участі і повідомлення, та всупереч вимогам ст. 285 КУпАП, йому не було направлено постанову протягом трьох днів після її винесення та оголошення. Більш того, постанова суду не була направлена йому і по день звернення з апеляційною скаргою, а про винесення оскаржуваної постанови йому стало відомо лише 15.08.2017 року у апараті поліції м. Києва.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції ОСОБА_3 пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_3 на підтримку доводів апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги з підстав відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, а також спеціаліста (судового експерта) Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об'єктивного дослідження доказів по справі та з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, ці вимоги закону судом першої інстанції належним чином не виконані.

Як вбачається з матеріалів справи, розглядаючи справу по суті та дійшовши висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 порушень Правил дорожнього руху та скоєння нею правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суддя послався на матеріали справи та пояснення ОСОБА_2 в суді.

При цьому, надавши перевагу саме цим доказам, суд залишив не спростованими та належним чином неоціненими пояснення другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3

За таких обставин, прийняте суддею рішення по даній справі не можна визнати законним і обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню.

За результатами розгляду апеляційної скарги та перевірки матеріалів справи слід прийняти нову постанову, якою встановити такі обставини вчинення адміністративного правопорушення, а саме, 07 квітня 2017року о 12 год. 45 хв. по вул. Ф. Ернста в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ToyotaCorolla», державний номерний знак НОМЕР_1, під час обгону або випередження, не дотрималася безпечного інтервалу, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем «Богдан А09202», державний номерний знак НОМЕР_2, що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим порушила п.п. 13.1, 13.3 ПДР України.

Вказані обставини підтверджуються даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, схемі дорожньо-транспортної пригоди та поясненнях учасників дорожньо-транспортної пригоди, що містяться в матеріалах справи.

Так, з наявних в матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_2, наданих нею одразу після дорожньо-транспортної пригоди, які вона підтвердила і в суді першої та апеляційної інстанції, вбачається, що 07.04.2017 року вона, керуючи автомобілем «Тойота», рухалася по вул. Ф. Ернста зі сторони вул. Народного Ополчення в сторону вул. ОСОБА_5 у другій смузі руху прямо, не змінюючи напрямок руху, нікуди не перестроюючись та не пересікаючи суцільну лінію дорожньої розмітки. На цій ділянці дороги наявна розмітка, але вона не дуже чітка, і відповідно до цієї розмітки по напрямку її руху дві смуги для руху. Перша смуга була зайнята припаркованими автомобілями, які стояли, починаючи від зупинки. Рухаючись у другій смузі, на відстані 10 метрів від неї, вона побачила, як з першої смуги, де були припарковані автомобілі, здійснюючи маневр об'їзду припаркованих справа від нього автомобілів, під кутом виїжджала маршрутка «Богдан», та, коли вона проїжджала повз маршрутку, відчула звук удару в районі заднього правого крила свого автомобіля. Це був дотичний удар, як скрежет, який вона майже не помітила, тому після зіткнення проїхала ще десь 15 метрів вперед, а тільки потім зупинилась. Після зупинки вона знаходилась у другій смузі, по якій і рухалась, а «Богдан» знаходився між першою та другою смугою руху. В ході бесіди водій маршрутки звинуватив її в тому, що вона його обганяла, хоча вона таких дій не вчиняла, так як їхала в своїй смузі руху, не змінюючи напрямку. В результаті зіткнення в її автомобілі була лише невелика подряпина на задньому правому крилі.

Разом з тим, такі пояснення ОСОБА_2 щодо її невинуватості у дорожньо-транспортній пригоді спростовуються поясненнями іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3, даними схеми дорожньо-транспортної пригоди щодо розташування транспортних засобів після зіткнення та пошкоджень, які вони отримали в результаті цього, а також наявними в матеріалах справи на підтвердження цих обставин фотознімками.

Так, за поясненнями іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3, які він підтвердив і в суді апеляційної інстанції, він, керуючи автобусом «Богдан», виїхав із зупинки та рухався по вул. І. Пулюя у другій смузі, але ближче до правого краю проїзної частини, при цьому справа від нього були припарковані автомобілі. Десь за 15-20 метрів позаду себе, він бачив автомобіль «Тойота», який рухався зі швидкістю 60 км/год. Поруч з ним, з лівої сторони, проїжджали автомобілі і автомобіль «Тойота» також хотів проїхати, але, почавши його обганяти, при цьому перетнувши осьову лінію та виїхавши на зустрічну смугу руху, водій автомобіля «Тойота» побачивши, що на зустріч почали рухатися автомобілі і щоб з ними не зіткнутися, змістилася правіше та зачепила його автомобіль. В результаті зіткнення у нього лише відлетіла накладка на передній лівій фарі, яка заокруглюється на лівому боці автобуса.

Також зазначив, що зіткнення автобуса «Богдан» з автомобілем «Тойота» відбулося за 40-50 метрів вже від зупинки.

Саме такий механізм дорожньо-транспортної пригоди повністю відповідає об'єктивним даним, що зазначені у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, та підтверджений зібраними по справі доказами.

Зокрема, ці обставини підтверджуються і схемою дорожньо-транспортної пригоди, правильність якої не оспорювалася учасниками пригоди при її складанні, та в якій зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів, їх розташування після зіткнення, а також пошкодження, які мали автомобілі в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Так, зі схеми дорожньо-транспортної пригоди видно, що після зіткнення в автомобілі «Тойота» пошкоджено задні праві двері, заднє праве крило, задній бампер, а в автобусі «Богдан» - пошкоджена накладка на ліву передню фару, тобто ці дані свідчать про контактування в момент зіткнення задньої правої частини автомобіля «Тойота» із лівою передньою частиною автобуса «Богдан».

При цьому зі схеми ДТП видно, що ширина проїзної частини становить 7,3 м, тобто має дві смуги для руху, шириною по 3,65 м кожна, і відповідно після зіткнення автобус «Богдан» розташовується у другій смузі, ближче до правої смуги, та відстань від лівого переднього колеса автобуса «Богдан» до суцільної лінії дорожньої розмітки, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, складає 2,4 м, а до лівого заднього колеса - 2,3 м, в той час, як автомобіль «Тойота» знаходиться на значній відстані попереду і відстань від лівого переднього та заднього його коліс до суцільної лінії дорожньої розмітки, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, складає по 0,5 м, а місце зіткнення розташовується в місці знаходження кута передньої лівої частини автобуса «Богдан», що вказує на те, що передня частина автобуса «Богдан» дещо зміщена в праву сторону, а автомобіль «Тойота» відповідно під час руху дещо зміщувався вправо на траєкторію руху автобуса «Богдан», і після зіткнення водій автомобіля «Тойота», проїхавши значну відстань, зупинився прямолінійно, вирівнявши свій автомобіль.

Вказані обставини об'єктивно підтверджуються і наявними в матеріалах справи фотографіями, на яких зафіксовано розташування транспортних засобів після зіткнення та їх пошкодження.

Такий механізм дорожньо-транспортної пригоди об'єктивно підтвердив і допитаний в суді апеляційної інстанції спеціаліст (судовий експерт) Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_4, який пояснив, що за обсягами матеріалів справи вбачається, що, виходячи з пояснень водія автобусу «Богдан» та відповідно до тих пошкоджень, які отримали транспортні засоби в результаті зіткнення, в діях водія автомобіля «Тойота» могли мати місце порушення п. 13.3 ПДР. Крім того, автобус «Богдан» стоїть дещо зі зміщеними передніми колесами вправо, що свідчить про те, що він уникав небезпеки.

Отже, дані схеми дорожньо-транспортної пригоди щодо розташування транспортних засобів після зіткнення, характер та локалізація пошкоджень, які мали автомобілі після дорожньо-транспортної пригоди та які зазначені в схемі дорожньо-транспортної пригоди, в сукупності з поясненнями водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3, свідчать про те, що водій автомобіля «Тойота» ОСОБА_2 під час обгону або випередження не дотрималася безпечного інтервалу та здійснила зіткнення з автобусом «Богдан» під керуванням водія ОСОБА_3

Згідно з п.п. 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу, а також під час обгону, випередження, об'їзду перешкоди чи зустрічного роз'їзду дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Відповідно до визначення терміну «безпечний інтервал», яке міститься у п. 1.10 ПДР, - це відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об'єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

Твердження ж ОСОБА_2 про те, що вона рухалася в своїй смузі прямо, не перестроюючись в іншу смугу та не змінюючи напрямок руху, та те, що саме водій автобусу «Богдан» не дотримався інтервалу з її автомобілем, виїжджаючи із зупинки під кутом, не заслуговують на увагу, з огляду на те, що за таких обставин є неможливим, як те розташування автомобілів після зіткнення, що відображено в схемі ДТП, так і утворення тих пошкоджень, що зафіксовані в автобусі «Богдан» в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, обставини дорожньо-транспортної пригоди, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, повністю відповідають фактичним обставинам цієї події і свідчать про те, що між порушенням ОСОБА_2 п.п. 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху та пошкодженням транспортних засобів є прямий причинний зв'язок і її винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доводиться проаналізованими вище доказами.

Таким чином, вважаю доведеною винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції, апеляційний суд, у відповідності до положень ст. 294 КУпАП, постановляє нову постанову, якою визнає винною ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до вимог п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю у разі закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення у справах, підвідомчих суду, може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Оскільки правопорушення мало місце 07.04.2017 року, то на момент розгляду справи в апеляційному суді, передбачені в ч. 2 ст. 38 КУпАП, строки накладення адміністративного стягнення закінчилися, у зв'язку з чим провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП слід закрити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 16 червня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 16 червня 2017 року, якою провадження у справі відносно ОСОБА_2 закрито у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - скасувати.

Визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і провадження у справі закрити, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Горб І.М.