Справа № 442/2849/17
Провадження №3/442/945/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі головуючого судді Кучаковського Ю.С., розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління Держпраці у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого головою правління ПАТ „Нафтопереробний комплекс - Галичина, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, який являється головою правління ПАТ „Нафтопереробний комплекс - Галичина з 03.04.2009 року згідно наказу № 181/к від 03.04.2009 року, було вчинено порушення, яке було виявлено 03.04.2017 року під час проведення планової перевірки у ПАТ „Нафтопереробний комплекс - Галичина, юридична адреса : м. Дрогобич, вул. Бориславська, 82, а саме:

Порушення вимог п.10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, частини четвертої статті 97 КЗпП та ст. 22 ЗУ «Про оплату праці», - Товариством при обчисленні середньої заробітної плати нарахування заробітної плати за весь час відпустки не застосовано коефіцієнт коригування у і підвищенням заробітної плати у розрахунковому періоді. А саме з 21.03.2017 надано щорічну відпустку ОСОБА_2 згідно наказу №271 від 07.03.2017 терміном на 15 календарних , цьому вищезазначеному працівнику Товариством не було застосовано коефіцієнт коригування відпускних. Розрахунковий період для обчислення середньої заробітної плати при оплаті часу відпустки, що була надана у березні 2017 року (провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки) є лютий 2017 року - березень 2016 року. Зважаючи на те, що з 01.01.2017 відбулось підняття посадового окладу вищезазначеного працівника, то згідно п.10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, заробітну плату, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення, що слід коригувати на коефіцієнт їх підвищення, що Товариством, як зазначено вище, не було здійснено, чим порушено вимоги п.10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100. Враховуючи наведене, оскільки заробітна плата у розрахунковому періоді не була відкоригована, оплату днів щорічної відпустки працівнику було проведено з розрахунку нижчої середньої заробітної плати, і як наслідок виплату заробітної плати за весь відпусток провели не в повному обємі, що погіршило умови оплати працівника. Вищенаведене свідчить про порушення вимог ч.4 статті 97 КЗпП України та ст.22 Закону України «Про оплату праці», оскільки суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законом угодами і колективними договорами

Порушення вимог п. 2 розділу II «Порядку обчислення середньої заробітної затвердженого ПКМУ №100 від 08.02.1995 - При обчисленні середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки наданої ОСОБА_3 допущено помилку. Оскільки, відповідно до вимог абзацу 6 п. 2 розділу II «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженого №100 від 08.02.1995 час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. Таким чином, загальну кількість днів у розрахунковому періоді потрібно зменшити на ті робочі дні, у які особа не працювала через установлення роботодавцем (поважна причина неповного робочого тижня. Однак, адміністрацією Товариства цього не було зроблено. А саме ОСОБА_3 згідно наказу №197 від 15.02.2017 з 01.03.2017 по 15.03.2017 року було надано відпустку терміном на 14 днів. Під час проведення перевірки надано для огляду наказ №192/к від 10.04.2013 «Про зміну істотних умов праці у звязку із змінами в організації виробництва і прав» згідно якого з 23.06.2013 (і по сьогоднішній день) машиністам технологічних насосів 4 розряду крекінг установки технологічного цеху № 1 (давну посаду і займає ОСОБА_3 М.) встановлено тривалість робочого тижня 16,4 год. (неповний робочий тиждень із двома робочими днями в зміні). Під час проведення перевірки не надано жодних заяв ОСОБА_3, якими він ініціював би прохання щодо запровадження йому неповного робочого тижня. Тобто, в даному випадку працівник з незалежних від нього причин (наказом по Товариству) працював в режимі неповного робочого тижня. Таким чином, середньоденна заробітна плата для оплати часу відпусток провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців на відповідну кількість календарних днів року, зменшену на кількість святкових і неробочих днів, встановлених законодавством, а також на кількість робочих днів протягом яких працівник не працював, при скороченому робочому тижні

Порушення вимог п.4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. №1078 - суму індексації працівника за умови неповного робочого часу не визначено із розрахунку повного робочого часу, та не виплачено пропорційно відпрацьованому часу. А саме для розрахунку індексації заробітної плати за лютий 2016 року ОСОБА_4 було взято до уваги фактично нараховану оплату праці (грошове забезпечення) за 8 робочих днів, яку проіндексовано н величину приросту індексу споживчих цін, поділеного на 100%, без урахування індексації за повний робочий час, яку повинно було виплатити прапорційно відпрацьованого часу. Вищенаведене обумовило той факт, що працівник одержав індексацію заробітної плати у меншому розмірі, ніж передбачено законодавством.

Даний факт підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 13/03/014/0365 від 03.04.2017 року та Актом перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне сттрахування № 13/03/014/0942.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 41 КУпАП, в якій зазначено, що порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України „Про звернення громадян, або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - субєктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, незважаючи на те, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в суді, поважності причин неявки суду не надав, також заяв про неможливість розгляду справи за його відсутністю не надходило, у звязку з чим відповідно до ст.268 КУпАП суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності. При цьому, суд також враховує, що правопорушення, передбачене ст. 41 КУпАП не відноситься до категорії правопорушень, по яким присутність в судовому засіданні особи, яка притягається до відповідальності, є обовязковою (ч. 2 ст. 268 КУпАП).

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за встановлених судом обставин, яка підтверджуються фактичними даними протоколу про адміністративне правопорушення, Актом перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 13/03/014/0942.

З урахуванням фактичних обставин справи суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 41 КУпАП як порушення вимог законодавства про працю.

При накладенні стягнення за адміністративне правопорушення суд враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, які пом'якшують відповідальність, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, і вважає необхідним і достатнім з метою виховання порушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, накладення адміністративного стягнення у виді штрафу.

Керуючись ст.ст. 33, 41, 268, 283, 284, 287, 289, 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 (п'ятсот десять) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) грн (отримувач коштів : ГУК у м. Києві / м. Київ / 22030106; код за ; банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача: 0001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області.

Суддя Ю.С. Кучаковський