Номер провадження: 33/785/129/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши його апеляційну скаргу на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 08.12.2016 року відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в м. Одесі, громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права на керування транспортними засобами строком на 1 рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 275, 60 грн.

Відповідно до постанови суду, 03.10.2016 року, близько 00 год. 10 хв., ОСОБА_2 керував автомобілем «Ніссан», державний номер НОМЕР_1, в м. Одесі по вул. Розумовській в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння, зі згоди водія, проведено на приладі «Drager Alkotester 6810» в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що оскаржувана постанова прийнята з неналежним з'ясуванням обставин справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права, з огляду на наступне:

- суд розглянув справу у його відсутності, у зв'язку з чим надав невірну оцінку обставинам справи, оскільки він не перебував у стані алкогольного сп'яніння, а через спазматичний біль в області серця прийняв корвалол, після чого поліцейські помилково прийняли дані симптоми за ознаки алкогольного сп'яніння;

- поза увагою суду залишилось те, що його огляд на стан сп'яніння проводився поліцейськими з порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. (надалі - Інструкція), а саме поліцейські зобов'язані були доставити його до медичного закладу для проведення огляду на стан сп'яніння, чого зроблено не було;

- суд безпідставно як на доказ вини посилався на висновки проходження ОСОБА_2 тестування за допомогою алко-тесту «Drager», оскільки в його показниках є суттєві похибки, пов'язані із прийманням лікарського засобу, тому його результати є неналежним доказом по справі, крім того, йому поліцейськими не наданий сертифікат відповідності та свідоцтво про перевірку робочого засобу вимірювальної техніки;

- поза увагою суду залишилось те, що він автомобілем не керував через погіршення стану здоров'я, що можуть підтвердити свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4;

- протокол про адміністративне правопорушення не підлягають подальшому використанню у якості доказу у справі, оскільки до нього не долучений акт огляду на стан сп'яніння у разі проведення огляду на стан сп'яніння.

За таких обставин, ОСОБА_2 просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, та матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_2, який в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, допитавши свідка ОСОБА_4, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає частково обґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо встановлення обставин вчинення правопорушення, а саме, відповідно до матеріалів справи, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №454371 від 03.10.2016 р., в якому ОСОБА_2 вказав, що він з даними алко-тесту ознайомлений, частково згоден, вживав ліки (а.с. 3);

- роздруківкою проведення алко-тесту «Drager» від 03.10.2016 року, прилад № ARBL-0556, який показав у ОСОБА_2 - 0,96 проміле (а.с.3);

- поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_3 від 03.10.2016 р., згідно з якими, в їх присутності було проведено освідування ОСОБА_2 та виявлено 0,96 проміле алкоголю (а.с.4-5).

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апелянта про порушення працівниками поліції при проведенні огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння вимог „Інструкції", з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 п. 6 Інструкції огляд на стан сп'яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Частиною 2 зазначеної Інструкції визначений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння поліцейським і оформлення його результатів, а саме відповідно до ч.2 п. 6, 7 огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП (далі - заклад охорони здоров'я).

Аналізуючи зазначенні положення Інструкції, апеляційний суд вважає, що поліцейські, при огляді ОСОБА_2 на стан сп'яніння керувались положеннями даної інструкції. При цьому, суд враховує, що на місці зупинки, а також, в подальшому, від ОСОБА_2 скарг та зауважень на дії працівників поліції не поступало, його незгода з даними результату алко-тесту та невизнання вини у вчиненні правопорушення є намаганням уникнути відповідальності за його вчинення.

Крім того, його доводи про те, що прийняття медичного препарату «корвалол» після чого поліцейські помилково прийняли дані симптоми за ознаки алкогольного сп'яніння, є голослівними, оскільки відповідних доказів призначення йому даного препарату лікарем, судам обох інстанцій не надано, крім того, виявлення в нього стан сп'яніння проводилось за допомогою алко-тесту «Драгер», письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_3, підстав не довіряти яким, у суду не має.

Наданий в суді апеляційної інстанції біохімічний аналіз крові в якості доказу вживання ОСОБА_2 медичного препарату «корвалол» апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки він не має доказового значення по справі.

Також, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що поліцейські зобов'язані були доставити ОСОБА_2 до медичного закладу для проведення освідування, оскільки працівники поліції діяли в межах наданим їм повноважень та зазначених вище вимог Інструкції.

При цьому, п. 12 ч.2 Інструкції, передбачає, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними впункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Разом з тим, аналізуючи зазначені положення, апеляційний суд приходить до висновку, що вони визначають повноваження працівників поліції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння. В даному випадку, у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що водій ОСОБА_2 знаходився у стані алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим вони керувались положеннями п.1-11 ч.2 Інструкції.

Окрім того, ОСОБА_2 мав право особисто звернутись до будь-якого найближчого медичного закладу з метою медичного огляду на стан сп'яніння.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги про те, що поза увагою суду залишилось те, що він автомобілем не керував через погіршення стану здоров'я, апеляційним судом із управління патрульної поліції м. Одеси були витребувані відеозаписи подій з камер, встановлених у працівників поліції, які мали місце 03.10.2016 року, близько 00 год. 10 хв., в м. Одесі по вул. Розумовській за участі ОСОБА_2.

З відеозаписів подій, оглянутих в судовому засіданні суду апеляційної інстанції вбачається, що до ОСОБА_2 підійшли інспектори поліції через неправильну парковку, та він вийшов з автомобіля з водійського сидіння та зазначив, що зараз автомобіль припаркує, що свідчить про його намір керувати автомобілем, та лише, після з'ясування того, що ОСОБА_2 не мав при собі документи на транспортний засіб та враховуючи його поведінку, той факт, що він намагався „домовитись" з працівниками поліції йому було запропоновано пройти алко-тест.

Більш того, із зазначених відеозаписів вбачається, що ОСОБА_2 особисто заявив працівникам поліції про те, що він вживав невелику кількість алкоголю в зв'язку із суперечкою з своєю дружиною, натомість не вказував про вживання будь-яких лікарських засобів перед проведенням освідування.

Також, допитаний в судовому засіданні суду апеляційної інстанції свідок ОСОБА_4, який являється родичем ОСОБА_2 підтвердив факт проведення освідування останнього та виявлення у нього 0,96 проміле алкоголю, при цьому пояснивши, що був відсутнім коли під'їхали працівники поліції до автомобіля ОСОБА_2, оскільки по його проханню вибігав до аптеки з метою придбати ліки для серця.

Показання свідка ОСОБА_4 підтверджують той факт, що до проведення освідування ОСОБА_2 не вживав лікарських препаратів.

Окрім того, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в суді 1-ої інстанції, однак обставини вчинення ним правопорушення судом 1-ої інстанції встановлені вірно та перевірені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Разом з тим, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апелянта, щодо проходження повірки алко-тесту «Drager» ARBL-0556 та надання сертифікатів відповідності, оскільки в роздруківці, наявній в матеріалах справи (а.с.3) містяться відомості про проведення його калібрування 09.08.2016 року.

Сукупність письмових доказів, наявних в матеріалах справи дають всі передбачені законом підстави встановити наявність адміністративного правопорушення та винність даної особи, а саме ОСОБА_2 у його вчиненні.

Оцінивши викладені вище обставини в їх сукупності, дослідивши матеріали справи, а також доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом 1-ої інстанції докази досліджені належним чином та їм надана вірна оцінка, тому не має підстав для скасування або зміни постанови суду.

Керуючись ст.ст. 251, 280, 285, 294 КУпАП, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу громадянина ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 08.12.2016 року про накладення стягнення на ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца