Спарва№ 308/8474/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2017 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши матеріали Ужгородського міськрайонного суду про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, за ст. 185 КУпАП, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 949165 від 09.08.2017 р., встановлено, що 09.08.2017 року близько08 год. 30 хв. гр. ОСОБА_1 знаходячись за адресою с. Минай Ужгородського району по вул. П.Карпатьского, 50 вчинив злісну непокору законним вимогам працівників поліції, а саме втікав, та почав відмахуватись руками, попередньо штовхнувши їх руками. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1ст. 185 КУпАП.

ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи своєчасно і належним чином повідомлявся, однак на розгляд справи не зявився та не повідомив суд про причини неявки.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 949165 від 09.08.2017 встановлено, що гр. ОСОБА_1М, раніше притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1ст.173-2 КУпАП України, вчинив адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП, адміністративні матеріали про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності надійшли на розгляд до Ужгородського міськрайонного суду 30.08.2017 року р..

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №949165 від 09.08.2017р., та рапортів: ст.о/у ВКП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 та ДОП Ужгорождського ВП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 не є можливим встановити адресу за якою було вчинено правопорушення, оскільки у відомостях є протиріччя. Зі змісту протоколу місцем вчинення правопорушення є с.Минай, вул..П.Карпатського, 50, а згідно рапорту на підставі ухвали слідчого судді працівники поліції зявились за адресою с.Минай, вул.. Закарпатська, 50 з метою проведення санкціонованого обшуку. Окрім того, не зазначено конкретних осіб щодо яких вчинялась злісна непокора.

Згідно ст. 185 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Пленум Верховного Суду України у п. 7 Постанови «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоровя, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» роз'яснив, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обовязків, а також, що адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

З обєктивної сторони злісна непокора виражається у відмові від обовязкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень або вимог працівника поліції, або в непокорі, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну неповагу до органів та осіб, які охороняють громадський порядок. Відмова правопорушника проявляється у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо.

З системного аналізу положень КУпАП з урахуванням позиці Верховного Суду України, висловленої в узагальненні «Практика розгляду судами справ про адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений порядок управління (статті 185-185-2КУпАП) випливає, що дане правопорушення обов'язково передбачає наявність законної вимоги поліцейського, саме законної, адже його вимоги та розпорядження акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, мають бути законодавчо обґрунтовані, зокрема, про перебування його при виконанні службових обов'язків мають свідчити установлена форма одягу, нагрудний знак, а також пред'явлене відповідне посвідчення, у зв'язку з чим у протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути відображені які саме законні вимоги були висунуті поліцейським, дані про те, що він знаходився при виконанні службових обов'язків.

За змістом ст. ст. 254 і 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, яким фіксується факт адміністративного правопорушення і який є підставою для подальшого провадження у справі. До складання протоколу та його змісту пред'являють спеціальні вимоги. Протокол про адміністративне правопорушення повинен містити, зокрема, викладення суті адміністративного правопорушення.

У даному випадку протокол вказаним вимогам не відповідає, оскільки з нього неможливо встановити, який саме поліцейський висував вимоги та які саме вимоги, у зв'язку з чим суд позбавлений змоги перевірити факт того, чи є вони усі законними.

Також суд констатує, що, посадова особа поліції, яка складала протокол, не вжила заходів щодо збирання доказів, наявність яких сприяла б всебічному, повному і об'єктивному розгляду даного адміністративного матеріалу, тобто не відібрав пояснення у інших осіб, очевидців події.

Відповідно до ч.1 ст. 262 КУпАП Адміністративне затримання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, може провадитися лише органами (посадовими особами), уповноваженими на те законами України органами внутрішніх справ (Національною поліцією) - при вчиненні дрібного хуліганства, вчиненні насильства в сімї, порушення порядку організації і проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, при поширюванні неправдивих чуток, вчиненні злісної непокори законному розпорядженню чи вимозі поліцейського, члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, а також військовослужбовця чи образи їх, публічних закликів до невиконання вимог поліцейського, при прояві неповаги до суду, вчиненні незаконного доступу до інформації в автоматизованих системах, порушення правил про валютні операції, правил обігу наркотичних засобів або психотропних речовин, незаконного продажу товарів або інших предметів, дрібної спекуляції, торгівлі з рук у невстановлених місцях, при розпиванні спиртних напоїв у громадських місцях чи появі у громадських місцях у пяному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль, у випадках, коли є підстави вважати, що особа займається проституцією, при порушенні правил дорожнього руху, правил полювання, рибальства і охорони рибних запасів та інших порушень законодавства про охорону і використання тваринного світу, при порушенні правил перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні і транзитного проїзду через територію України, а також в інших випадках, прямо передбачених законами України.

В матеріалах справи відсутні дані про те, що саме вчиняв ОСОБА_1, не міститься доказів про агресивну поведінку останнього, відсутні пояснення свідків.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до переконання, що суть інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення з кваліфікацією її дій за ст. 185 КУпАП є сумнівною, що суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, а відтак це дає правові підстави констатувати, що у справі відсутні обєктивні та належні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, в зв'язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 185, 247, 283, 284, 287 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 185 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4