Справа № 344/8157/17
Провадження № 33/779/498/2017
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Деркач Н. І.
Суддя-доповідач Шкрібляк
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Шкрібляк Ю.Д., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Стецюк С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою (далі АС) ОСОБА_2, на постанову судді Івано-Франківського міського суду від 18 жовтня 2017 року, -

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1

визнаний винуватим за ч.1 ст.130, ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Провадження в справі щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.130, ст. 185 КУпАП закрито на підставі ст. 38, п.7 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

З постанови судді вбачається, що 18 червня 2017 року о 22.15 годині ОСОБА_2 порушив вимоги пункту 2.9г Правил дорожнього руху України (далі ПДР), а саме, в м. Івано-Франківську по вул. Мазепи, 177/1, передав керування автомобілем НОМЕР_1 ОСОБА_4, який керував автомобілем, в стані алкогольного сп'яніння, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Крім того, 18 червня 2017 року о 22 год. 30 хв. ОСОБА_2 в м. Івано-Франківську по вул. Мазепи, 177/1 вчинив злісну непокору на законні вимоги працівників поліції, намагався покинути місце події, на зауваження не реагував, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

У своїй АС ОСОБА_2 покликається на те, що постанова судді щодо нього є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи.

Просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, оскільки пропущений з поважних причин, а постанову судді Івано-Франківського міського суду від 18 жовтня 2017 року щодо нього скасувати, закривши провадження за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Крім цього, просить витребувати з Головного управління патрульної поліції в Івано-Франківській області відеозаписи з нагрудних камер інспекторів поліції, які складали протокол та викликати свідків, зазначених в його АС.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 було роз'яснено його права передбачені ст. 268 КУпАП.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 заперечив свою вину у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень і пояснив, що дійсно 18 червня 2017 року близько 22 год. 15 хв., він разом із своєю сім'єю, а саме матір'ю ОСОБА_5, батьком ОСОБА_4, дружиною ОСОБА_6 та двома його малолітніми дітьми, їхали автомобілем НОМЕР_2, по вул. Маземи, в м. Івано-Франківську. Керувала автомобілем його дружина. Позаду їхнього транспортного засобу раптово з'явився автомобіль патрульної поліції з увімкненими світловими маячками. У зв'язку з цим, вони звернули у двір житлового будинку №177, по вул. Г. Мазепи, а автомобіль працівників поліції продовжував рухатись за ними. Згодом після зупинки транспортного засобу до них підійшла дівчина інспектор поліції, а потім чоловік, які не представившись повідомили їм про те, що вони з'їхали з перехрестя з круговим рухом вул. Довженка - Мазепи, не ввімкнувши при цьому покажчик повороту відповідного напрямку. Після цього, почали вимагати у його батька надати документи на керування транспортним засобом. Він намагався їм пояснити, що батько не керував автомобілем, і не являється його власником. Батько теж намагався пояснити, що він не є ні власником, ані водієм автомобіля, а знаходився у ньому, як пасажир, і він вже давно не керує транспортним засобом, а тому не має біля себе посвідчення водія, так, як в цьому немає необхідності. В подальшому, під час спілкування, у працівників поліції виникла підозра, що його батько знаходиться в нетверезому стані. В результаті цього було складено протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_4 за керування автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, а на нього теж складено протокол за те, що він передав керування транспортним засобом його батьку, який нібито перебував в стані алкогольного сп'яніння.

Також зазначив, що складений щодо нього працівниками поліції протокол про адміністративне правопорушення за вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, є безпідставним, оскільки будь-якої злісної непокори на законні вимоги поліцейських не чинив та не намагався покинути місце події. Крім цього, вказує, що суддя грубо порушив його право на захист, оскільки розглянув справу без його участі.

Вважає, що в його діях відсутній будь-який склад адміністративних правопорушень, просить провадження у справі закрити.

В засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_4 пояснив, що дійсно 18 червня 2017 року о 22 год. 15 хв., коли він разом зі своєю сім'єю : дружиною ОСОБА_5, сином ОСОБА_2, невісткою ОСОБА_6 та їх двома малолітніми онуками приїхали на автомобілі НОМЕР_3 до місця призначення і зупинились у дворі будинку №177 по вул. Мазепи в м. Івано-Франківську, то раптово з'явився автомобіль патрульної поліції з ввімкненими світловими маячками. Автомобілем марки " Skoda Octavia ", д.н.з. НОМЕР_4 керувала невістка ОСОБА_6, а власником вказаного транспортного засобу є його син - ОСОБА_2 Після того, як вони вийшли з автомобіля до них підійшли інспектори роти №1 БУПП в м. Івано-Франківську ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які почали вимагати від нього надати документи на керування транспортним засобом. Він пояснив інспекторам поліції, що не керував транспортним засобом і перебував в автомобілі як пасажир, не є власником транспортного засобу і не має документів на керування транспортним засобом. При цьому, інспектори не звертали уваги на те, що ОСОБА_6 та інші свідки повідомляли їм, що можуть підтвердити його доводи про те, що за кермом транспортного засобу перебувала саме ОСОБА_6, а не він. Крім того, у інспекторів виникла безпідставна підозра в тому, що він знаходиться в нетверезому стані, внаслідок чого вони запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці за допомогою приладу «Drager». Після того, як на місце події приїхало п'ять екіпажів патрульних автомобілів, за вказівкою старшого групи ОСОБА_9 йому почали крутити руки, намагалися надіти кайданки, внаслідок чого зламали палець на правій руці. Коли він був доставлений у відділ поліції йому стало дуже погано, було викликано швидку медичну допомогу і після огляду він був доставлений до міської лікарні на стаціонарне лікування, де йому було встановлено діагноз «гострий коронарний синдром, нестабільна стенокардія, гіпертонічний криз та перелом п'ятого пальця правої руки.»

Також зазначив, що його син будь-якої злісної непокори на законні вимоги поліцейських не чинив та не намагався покинути місце події.

В засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_10 пояснив, що дійсно 18 червня 2017 року пізно вечором він знаходячись біля будинку №177 по вул. Мазепи в м. Івано-Франківську, там побачив автомобіль марки " Skoda Octavia" за яким їхав автомобіль патрульної поліції з ввімкненими світловими маячками. Вказує, що він бачив, що за кермом автомобіля марки " Skoda Octavia " знаходилась жінка, яка після зупинки транспортного засобу, вийшла з автомобіля разом с пасажирами. Вказує на те, що він повідомляв поліцейським про те, що може підтвердити вказаний факт як свідок, оскільки поліцейські безпідставно стверджували, що водієм вказаного транспортного засобу був ОСОБА_4

З письмових пояснень свідка ОСОБА_6, наданих під час апеляційного розгляду вбачається, що саме вона керувала транспортним засобом марки " Skoda Octavia ", д.н.з. НОМЕР_4 , коли 18 червня 2017 року о 22 год. 15 хв. вони приїхали до місця призначення і зупинились у дворі будинку №177 по вул. Мазепи в м. Івано-Франківську. Вказувала на те, що на місці події вона неодноразово повідомляла інспекторам поліції про те, що саме вона керувала транспортним засобом, однак поліцейські безпідставно вважали, що автомобілем керував ОСОБА_4, який перебував в автомобілі в як пасажир. Також зазначила, що її чоловік будь-якої злісної непокори на законні вимоги поліцейських не чинив та не намагався покинути місце події.

Заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Стецюк С.С., які просять скасувати постанову, а провадження закрити; заслухавши пояснення свідків; перевіривши матеріали справи та додані документи, вважаю, що АС слід задовольнити, виходячи із наступного.

Стосовно покликань ОСОБА_2, на те, що він пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з відтиску штампу вхідної кореспонденції Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу 07 листопада 2017 року, тобто, з часу винесення оскаржуваної постанови і до подання ним апеляційної скарги минуло більше 10 днів.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 не був присутній в засіданні суду першої інстанції при винесенні постанови суду 18 жовтня 2017 року. Разом з тим, як правильно апелянт зазначив у своєму клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, він оскаржувану постанову судді одержав тільки 02 листопада 2017 року. Таким чином, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В ході апеляційного розгляду справи, знайшли своє підтвердження доводи апелянта про те, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи суддею місцевого суду.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, положенням ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Так, згідно вимог ст. 268 КУпАП, справи про адміністративне правопорушення розглядаються у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи це можливо лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і від неї не надійшло клопотання про її відкладення, а в ч.3 названої статті цього Кодексу вказано, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачених, зокрема ст. 185 згаданого Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов'язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.

Вимогами ч.2 ст.279 КУпАП передбачено, що під час судового розгляду суддя, окрім іншого, заслуховує осіб, які беруть участь у розгляді справи.

Вказаних вимог закону суддя не дотримався.

В мотивувальній частині оскаржуваної постанови зазначено наступне: «ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Судове засідання було неодноразово відкладено за клопотанням ОСОБА_2 18 жовтня 2017 року до суду поступило клопотання захисника Стецюк С.С. про відкладення судового засідання, однак документів, які б підтверджували причини відкладення не долучено». Разом з тим, керуючись вимогами ст.268 КУпАП, вважаю, що справу не можна розглянути за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Крім цього, в матеріалах справи відсутні жодні відомості щодо належного повідомлення ОСОБА_2 про розгляд справи саме 18 жовтня 2017 року.

Незважаючи на вищевикладене, справа була розглянута у відсутність ОСОБА_2 та його захисника.

Таким чином, на час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 об'єктивно не міг з'явитися в засідання суду, так як не був належним чином повідомлений про розгляд даної справи. При розгляді справи, суддя не з'ясував дійсної причини невручення ОСОБА_2 повістки, не встановив адресу його проживання та місцеперебування. Розглядаючи справу без участі ОСОБА_2, суддя не тільки порушив його право на захист, а і вимоги ч.3 ст. 268 КУпАП, тому винесена ним постанова є незаконною, яку слід скасувати. Згідно ч.1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) має щонайменше такі права: b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; c) захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя. Таким чином, ОСОБА_2 був позбавлений можливості реалізувати права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Стосовно апеляційних вимог ОСОБА_2 скасувати постанову та закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративних правопорушень, слід зазначити наступне.

Покликання ОСОБА_2 у АС на те, що в його діях відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи.

Приймаючи рішення про визнання винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладенні стягнення на ОСОБА_2, суддя допустив неповноту і однобічність у дослідженні доказів по справі та не розкрив їх суті, не дав їм належної оцінки, а лише формально вказав про них.

З оскаржуваної постанови судді не вбачається, що він дійсно досліджував наявні в матеріалах справи докази і чи дав їм належну правову оцінку. Також у вказаній постанові відсутні будь-які пояснення щодо вказаних правопорушень, які давалися в суді першої інстанції.

В протоколі про адміністративне правопорушення, зазначено тільки про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, однак, будь-яких інших об'єктивних доказів щодо передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп'яніння вказаний протокол не містить. Також в матеріалах справи відсутні будь-які пояснення про відомі обставини, що підлягають установленню по даній справі. Будь-яких пояснень свідків, щодо самого факту передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп'яніння до протоколу надано не було.

В матеріалах справи відсутні також будь-які докази щодо керування ОСОБА_4 транспортним засобом саме у стані алкогольного сп'яніння, а наявність в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_4 не є ще достовірним доказом.

Окрім цього, постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 жовтня 2017 року АС ОСОБА_4 задовольнено частково.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 серпня 2017 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130, ст. 185 КУпАП скасовано та постановлено нову постанову, якою закрито провадження про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ст.185 цього ж Кодексу, на підставі п.1 ч.1 ст.247 названого Кодексу, тобто за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №153488 від 19.06.2017 року та в інших матеріалах справи, відсутні будь-які достовірні докази, які б свідчили, що ОСОБА_2 передав керування транспортним засобом особі, яка перебуває саме в стані алкогольного сп'яніння.

З урахуванням встановленого, вважаю, що будь-яких достовірних доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_2 передав керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп'яніння, як це зазначено в протоколі, під час апеляційного розгляду справи не здобуто.

Крім цього, як вбачається зі змісту постанови, суддя, визнаючи доведеним факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, вимог ст. 280 цього Кодексу, також не дотримався.

Так, статтею 185 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 19.06.2017 року вбачається, що 18 червня 2017 року о 22.30 годині ОСОБА_2 в м. Івано-Франківську по вул. Мазепи, 177/1 вчинив злісну непокору на законні вимоги працівників поліції, намагався покинути місце події, на зауваження не реагував, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України N 8 від 26.06.92р. «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров'я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов'язків або відмова виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути конкретизовано, які саме законні вимоги були висунуті працівниками поліції і в чому саме проявляється злісність непокори.

Однак, при дослідженні вищевказаного протоколу встановлено, що у ньому не розкрито об'єктивної сторони правопорушення, суть адміністративного правопорушення викладена формально, не конкретно, загальними фразами і не відображає усіх кваліфікуючих ознак передбачених ст.185 КУпАП.

В порушення вимог ст.256 КУпАП, в протоколі не вказано в чому саме проявлялась злісна непокора порушника, яка законна вимога була висунута працівниками поліції до ОСОБА_2 яку він в подальшому не виконав та не надано будь-яких фактичних даних, які б вказували на наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 цього Кодексу.

Наведені обставини залишились поза увагою судді першої інстанції який в порушення вимог ст.280 КУпАП не з'ясував чи було вчинено адміністративне правопорушення, не з'ясував інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому його висновок про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.185 цього Кодексу не ґрунтується на зібраних матеріалах справи.

Розглянувши справу, вважаю, що факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки, в матеріалах справи відсутні достовірні докази його вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, а судовий розгляд проведений з грубим порушенням вимог ч.3 ст. 268 цього Кодексу.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні будь-які достовірні докази про вчинення апелянтом зазначених адміністративних правопорушень, приходжу до висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

За таких обставин, АС ОСОБА_2 підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду від 18 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а провадження у справі про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, тобто на підставі п.1 ч.1 ст.247 цього ж Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області Ю.Д. Шкрібляк