Справа № 504/724/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2017смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Литвинюк А.В.,

при секретарі Данько Т.В.,

за участю:

представника голови Доброславської селищної ради Лиманського району Одеської області ОСОБА_1 ОСОБА_2,

потерпілого ОСОБА_3,

розглянувши матеріали, які надійшли з Регіонального представництва Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, голови Доброславської селищної ради Лиманського району Одеської області, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії КК № 574946, виданий Южненським РВ УМВС України в Одеській області 20.04.2001 року, ІПН НОМЕР_1,

за ч.4 ст.212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

07.03.2017 року до Комінтернівського районного суду Одеської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності голови Доброславської селищної ради ОСОБА_1 за ч.4 ст.212-3 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 01.03.2017 року, до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини надійшла скарга потерпілого ОСОБА_3 стосовно порушення Доброславською селищною радою Лиманського району Одеської області законодавства про доступ до публічної інформації.

04.07.2016 року, на підставі ЗУ «Про доступ до публічної інформації» ОСОБА_3 звернувся до Доброславської селищної ради Лиманського району Одеської області із запитом на отримання публічної інформації, а саме просив, щоб йому надали інформацію відносно того, яку суму матеріальної, будь-якої іншої фінансової допомоги отримала, окремо помісячно, заступник селищного голови Доброславської (Комінтернівської) селищної ради ОСОБА_4 в грудні 2015 року, а також в січні, лютому, березні, квітні, травні, червні, липні 2016 року. Запит був зареєстрований у раді 05.07.2016 за вх.№358.

07.07.2016 року за підписом голови Доброславської селищної ради ОСОБА_5, за вих. № 02-15/603, на запит було відмовлено в наданні інформації з посиланням на конфіденційність інформації та Закон України «Про захист персональних даних».

Аналіз цього визначення та перелік розпорядників публічної інформації, закріплено у ст.13 Закону № 2939-VI, свідчить, що публічною інформацією є відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях, зокрема уся інформація, що перебуває у володінні субєктів владних повноважень, тобто органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, органів влади Автономної Республіки Крим, інших суб'єктів, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання (п.1 ч.1 ст.13 Закону № 2939-VI), інформація щодо використання бюджетних коштів юридичними особами, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим (п.2 ч.1 ст.13 Закону № 2939-УІ), інформація щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них, якщо йдеться про суб'єктів господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями (п.4 ч.1 ст.13 Закону № 2939-УІ), інша інформація, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідна інформація) (ч.2 ст.13 Закону № 2939-УІ).

За загальним правилом публічна інформація є відкритою. Винятки з цього правила встановлюються законом (ч.2ст.1 Закону № 2939-УІ, ч.2ст.20 Закону № 2657-ХІІ). Таким законом є Закон № 2939-УІ. Положенням ст.6 Закону № 2939-УІ, зокрема, встановлено види інформації, до якої може бути обмежено доступ, - конфіденційна, таємна та службова інформація, та сукупність вимог, дотримання яких є обовязковим для обмеження доступу до таких видів інформації.

Законами України встановлено категорії інформації, обмеження доступу до яких заборонено. Така інформація надається у відповідь на запит без застосування «трискладового тесту». До таких категорій, зокрема, належить інформація про розміри, види благодійної та іншої допомоги, що надається фізичним та юридичним особам чи одержується від них особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або державними органами, органами місцевого самоврядування; розміри, види оплати праці, матеріальної допомоги та будь-яких інших виплат з бюджету особам, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а також одержані цими особами за правочинами, які підлягають обов'язковій державній реєстрації, а також подарунки, які регулюються Законом України «Про запобігання корупції» (ч.2 ст.60 Закону України від 14.10.2014 року № 1700-УІІ «Про запобігання корупції»), також персональні дані, що стосуються здійснення особою, яка займає посаду, пов'язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень (ч.2 ст.5 Закону № 2297-УІ).

За загальним правилом не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених ч.2 ст.6 Закону № 2939-УІ, вказану інформацію може бути обмежено в доступі, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину (ч.5 ст.6 Закону № 2939-УІ).

Відповідно інформація про всі дії субєктів владних повноважень стосовно розпорядження коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном не може бути обмежена в доступі, за винятком, коли, як зазначалось вище, таке обмеження здійснюється в інтересах національної безпеки, оборони, розслідування чи запобігання злочину.

З урахуванням положень ч.2 ст.29 Закону України від 02.10.1992 року № 2657-ХІІ «Про інформацію» (далі - Закон № 2657-ХІІ) предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов'язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

Перелік видів інформації, що може бути предметом суспільного інтересу, не є вичерпним.

З огляду на характер суспільно необхідної інформації законодавство не надає вичерпного визначення цього поняття. Гнучкість законодавства в цьому аспекті виправдано надає можливість визначати, чи є конкретна інформація суспільно необхідною, з врахуванням індивідуальних обставин справи.

Згідно постанови Пленуму ВАСУ №10 від 29.09.2016року, у відмові у доступі до публічної інформації повинно вбачатися:

1) якому з перелічених у п.1 ч.2 ст.6 Закону № 2939-УІ інтересів (далі - правомірні інтереси) відповідає обмеження, а також чому обмеження доступу відповідає зазначеному інтересу (інтересам);

2) у чому конкретно полягає шкода правомірному інтересу (інтересам); яким є причинно-наслідковий звязок між наданням доступу та можливим настанням шкоди; чому ця шкода є істотною; яка ймовірність настання шкоди внаслідок надання доступу до інформації (п.2 ч.2 ст.6 Закону № 2939-УІ);

3) чому шкода від надання інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні (п.3 ч.2 ст.6 Закону № 2939-УІ) (щодо визначення суспільного інтересу див. пункт 6.4).

Відсутність висновку розпорядника інформації щодо наявності хоча б однієї зі згаданих трьох підстав «трискладового тесту» означає, що законних підстав для обмеження доступу до інформації немає, а відмова у доступі до публічної інформації є необґрунтованою.

Відповідно до ч.7 ст.6 Закону № 2939-УІ обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений. Це означає, що у разі, якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, надається його копія, з якої вилучено таку інформацію. У паперових документах видалення тексту можна зробити на копії документа шляхом вилучення або ретушування частини, доступ до якої обмежено.

Вищевказані норми Закону України «Про доступ до публічної інформації» кореспондуються з нормами Закону України «Про захист персональних даних».

Так, ч.1 ст.10 Закону України «Про захист персональних даних» встановлює, що використання персональних даних передбачає будь-які дії володільця щодо обробки цих даних, дії щодо їх захисту, а також дії щодо надання часткового або повного права обробки персональних даних іншим субєктам відносин, повязаних із персональними даними, що здійснюється за згодою субєкта персональних даних чи відповідно до закону.

Відмова у доступі до інформації у звязку з обмеженим до неї доступом можлива лише після проходження «трискладового тесту» (п.2 ч.1 ст.22, ч.2 ст.6 Закону № 2939-УІ).

За змістом п.1 ч.1 ст.22 Закону № 2939-УІ у задоволенні запиту може бути відмовлено лише у разі наявності одночасно двох умов: відсутності інформації у володінні розпорядника інформації та відсутності у нього обовязку володіти нею. Якщо інформація відсутня, але розпорядник зобовязаний нею володіти, то згідно із принципом законності він повинен усунути порушення закону та вжити заходів щодо набуття (створення) запитаної інформації, продовживши у разі необхідності строк розгляду запиту на інформацію.

Запитуючи копію документа, особа не зобовязана наводити конкретну інформацію, яку вона має намір з його допомогою отримати, а повинна вказати вид, назву, реквізити чи зміст документа, якщо їй це відомо. Такий документ або його частина, доступ до якої не обмежений, є самостійним предметом запиту на інформацію (п.2 ч.5 ст.19 Закону № 2939-УІ).

Доступ до інформації може забезпечуватися як шляхом надання копій документів (ч.2 ст.21 Закону № 2939-УЇ), так і шляхом перегляду документів за місцезнаходженням розпорядника інформації.

Виходячи з даних обставин слід зазначити, що відповідно до абзацу 2 ч.3 ст.5 Закону України «Про захист персональних даних» не належить до інформації з обмеженим доступом інформація про отримання у будь-якій формі фізичною особою бюджетних коштів, державного чи комунального майна, крім випадків, передбачених ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Таким чином, інформація щодо володіння, користування та розпорядження селищною радою комунальним майном, зокрема, інформація про використання коштів, виплати заробітної плати працівникам, набуття у власність та відчуження рухомого, нерухомого майна, а також прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно, становить суспільний інтерес та є публічною, доступ до якої не може бути обмежено відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». А обробка відповідних персональних даних здійснюється відповідно до закону і не вимагає на це згоди субєкта персональних даних.

З огляду на вищевикладене, запитувана заявником інформація мала бути надана відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Відтак, в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.212-3 КУпАП, а саме: обмеження доступу до інформації або віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, якщо це прямо заборонено законом.

ОСОБА_1 в судове засідання надала письмове пояснення, в якому зазначила, що з 04.11.2015 року вона займає посаду голови Доброславської селищної ради Лиманського району Одеської області. Також, зазначила, що на запит ОСОБА_3 на отримання публічної інформації від 04.07.2016 року спочатку була дана відповідь з відмовою в його задоволені за номером 02-15/603 від 07.07.2016 року.

Але, 08.07.2016 року було вирішено задовольнити зазначений запит та була надана відповідь за вих. №02-15/607, в якій викладена повна інформація, що запитувалась.

Оскільки в цей день ОСОБА_3 знаходився в приміщенні селищної ради йому було запропоновано одержати дану відповідь, але ОСОБА_3 відмовився від її отримання.

Факт відмови в отриманні листа підтверджується пояснювальною діловода селищної ради ОСОБА_6 та актом від 08.07.2016 року за підписами пяти осіб. Те, що лист був готовий до передачі ОСОБА_3 08.07.2016 року, підтверджується записами в журналі вихідної кореспонденції. Дана відповідь була направлена ОСОБА_3 поштою.

Таким чином, зазначений запит ОСОБА_3 від 04.07.2016 року на отримання публічної інформації був задоволений у повному обсязі у встановлений законом строк.

Представник голови Доброславської селищної ради Одеської області ОСОБА_1, ОСОБА_2 підтримав письмові пояснення голови селищної ради, а також зазначив, що на підставі ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

В протоколі вказано, що датою вчинення правопорушення є 07.07.2016 року, тобто з дати вчинення правопорушення пройшло майже 9 місяців, тому вважає, що даний протокол не підлягає розгляду у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Надані пояснення голови Доброславської селищної ради Одеської області ОСОБА_1 в частині надання відповіді ОСОБА_3 щодо отримання публічної інформації у належний спосіб не приймаються судом до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 пояснив суду, що він звернувся до Доброславської селищної ради із запитом від 04.07.2016 року щодоотримання публічної інформації, а саме: яку суму матеріальної, будь-якої іншої фінансової допомоги отримала, окремо помісячно, заступник селищного голови Комінтернівської селищної ради ОСОБА_4 в грудні 2015 року, а також в січні, лютому, березні, квітні, травні, червні, липні 2016 року. Запит було зареєстровано 05.07.2016 за №358.

07.07.2016 року за підписом голови Комінтернівської селищної ради ОСОБА_1, за вих. № 02-15/603, на запит було відмовлено в наданні інформації з посиланням на конфіденційність інформації та Закон України «Про захист персональних даних», тому він звернувся зі скаргою до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини за захистом свої прав та законних інтересів.

Крім того, в судовому засіданні повідомив, що голова селищної ради вже була визнана винною за ч.2 ст.212-3 КУпАП постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 12.09.2016 року, яка постановою апеляційного суду Одеської області від 21.10.2016 року була залишена без змін, проте 07.07.2016 року знову йому відмовила у наданні публічної інформації, а тому її дії слід кваліфікувати за ч.8 ст.212-3 КУпАП.

Проте суд не вбачає повторності, оскільки в матеріалах справи відсутні постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності за одне й теж правопорушення на протязі року.

Також просив направити подання до Доброславської селищної ради Лиманського району Одеської області з вимогою розглянути на сесії селищної ради питання дотримання законодавства посадовими особами селищної ради та вжиття заходів щодо усунення причин та умов, сприяючих порушенню вимог діючого законодавства; винести окрему ухвалу, якою зобовязати голову Доброславської селищної ради Одеської області ОСОБА_1 письмово вибачитися за порушення його прав, законних інтересів та завдану йому моральну шкоду; відшкодувати майнову шкоду у розмірі 10 грн.

Відповідно до вимог ст.280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.51 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з вимогами ст. 252 КпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме з протоколом про адміністративне правопорушення від 01.03.2017 року, копією запиту ОСОБА_3 на отримання публічної інформації від 04.07.2017 року, копією відповіді Комінтернівської селищної ради від 07.07.2016 року № 02-15/603, копією звернення ОСОБА_3 до Уповноваженого ВР України з прав людини від 14.07.2016 року з відміткою отримання даного звернення 25.07.2016 року, копією витягу з журналу реєстрації вхідної та вихідної кореспонденції з відміткою про надходження запиту до Комінтернівської селищної ради та відміткою про направлення відповіді на запит, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 06.04.2017 року та письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_3 від 06.04.2017 року, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.212-3 КУпАП.

Проте суд не вбачає підстав для надання відповідного подання, оскільки вирішення питання щодо внесення у державний орган, орган місцевого самоврядування, громадської організації пропозиції про вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли вчиненню адміністративного правопорушення, є правом судді, а не його обовязком.

Крім того судом, хоча і встановлено завдання майнової шкоди ОСОБА_3 у розмірі 10 грн., проте КУпАП не містить підстав для її відшкодування.

Підстави для винесення окремої ухвали також відсутні.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Згідно ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Хоча вина правопорушниці підтверджується матеріалами справи, але на момент розгляду справи тримісячний строк, встановлений ч.2 ст.38 КУпАП сплив, факт адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.212-3 КУпАП мав місце 07.07.2016 року, а до суду адміністративна справа надійшла після спливу трьохмісячного строку притягнення до адміністративної відповідності, а саме 07.03.2017 року, як вбачається зі штемпелю суду на супровідному листі, вхідний номер 3172, тому суд вважає, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.212-3 КУпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.38,п.7ч.1ст.247,ст.ст.283,284,287,289 КУпАП, суд,

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.212-3 КУпАП закрити у звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти діб з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області.

Повний тест постанови було виготовлено 20.06.2017 року, тому встановити строк оскарження протягом десяти діб з дня отримання повного тексту постанови.

Суддя: А.В. Литвинюк