Справа № 308/9276/16-п
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2017 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Крегула М.М., з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Ковальчук О.В., подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду від 01 грудня 2016 року якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 275.60 грн.,

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 02.09.2016 року о 02 год. 10 хв. в м.Ужгород по вул.Духновича, керував автомобілем «BMW 5D» н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп»яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Огляд на визначення стану сп»яніння проводився на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу «Drager» №6810, результати передвіки якого становили 0,26 проміле.

На вказану постанову адвокатом Ковальчук О.В. в інтересах ОСОБА_1 подана апеляційні скарга, в якій ставиться питання про скасування постанови судді Ужгородського міськрайонного суду від 01.12.2016 року щодо ОСОБА_1 та закриття провадження у справі у зв»язку із відсутністю в його діях складу правопорушення. В обґрунтування своїх вимог апелянт вказує на незаконність та необгрутованість постанови судді щодо ОСОБА_1, оскільки висновки суду про винуватість останнього у вчиненні правопорушення, на його думку, зроблено неправильно, такі не відповідають фактичним обставинам справи. На думку апелянта, судом першої інстанції було проігноровано те, що дії працівників поліції суперечили вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп»яніння, ОСОБА_3 не роз»яснено його процесуальних прав, зокрема права заперечувати результати проведеного на місці зупинки огляду та пройти повторний огляд у медичному закладі. Крім того зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги протокол медичного огляду №849 від 02.09.2016 року, який відповідає вимогам ч.4 ст.266 КУпАП . Зі змісту останнього вбачається, що о 03 год. 40 хв. 02.09.2016 року в медичному закладі у ОСОБА_1 було встановлено лише 0,11/% проміле, а при повторному огляді о 03 год. 45 хв. уже - 0,00% проміле. В обгрунтування доводів про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вказує також на те, що ОСОБА_1 не був відсторонений працівниками поліції від керування транспортним засобом та не застосовувались заходи по затриманню транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1

Заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, який підтримав вимоги апеляційної скарги, допитавши в судовому засіданні свідка - лікаря ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №094668 від 02.09.2016 року, зміст якого відповідає вимогам ст.256 КУпАП, згідно якого ОСОБА_1 02.09.2016 року о 02 год. 10 хв. в м.Ужгород по вул.Духновича, керував автомобілем «BMW 5D» н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп»яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, доданим до протоколу результатом тестування на алкоголь приладом «Drager», згідно з яким результат тесту склав - 0,26% проміле.

Вказані в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 обставини підтверджуються і даними відеозапису з нагрудного відео-реєстратора від 02.09.2016 року, з якого вбачається, що водію автомобіля марки «BMW 5D» н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_1 було запропоновано пройти освідування на стан сп»яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» в присутності двох свідків. Водій ОСОБА_1 погодився пройти тест на стан сп»яніння за вказаним порядком, як і погодився і з результатами огляду, проведеного поліцейськими, за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер».

Таким чином, наведені захисником ОСОБА_1 - адвокатом Ковальчук О.В. в апеляційній скарзі твердження про невідповідність проведеного щодо нього огляду на стан сп»яніння вимогам закону, є безпідставними, оскільки, як видно з матеріалів справи та відеозапису з нагрудного відео-реєстратора, саме зі згоди водія ОСОБА_1 на проведення огляду на стан алкогольного сп»яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, такий огляд і був проведений, що відповідає вимогам ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження адвоката Ковальчук О.В. в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необгрунтованими, а тому апеляційна скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Обставини, які б виключали провадження в справі відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права і це дає підстави для прийняття рішення на її користь.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.ст.22,33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України. При вирішенні питання про накладення стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступень його вини, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

При цьому, відповідно до положень ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначними вважаються такі адміністративні правопорушення, які не становлять великої суспільної шкідливості й не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, під час огляду ОСОБА_1 у останнього за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер 6810» було встановлено наявність алкоголю в крові лише у вимірі 0,26 проміле. ОСОБА_1 визнав, що за декілька годин до огляду випив 0,33 л. пляшку пива , тому не вважав, що може знаходитись в стані алкогольного сп»яніння.

Посадові особи, які складали протокол про адміністративне правопорушення не звернули увагу на той факт, що ОСОБА_1 в протоколі зазначив, що не пив, хоча усно визнав факт вживання пива (0,33 л.) При такій ситуації, ОСОБА_1 підлягав повторному огляду в медичному закладі, чого працівниками поліції зроблено не було.

З метою самоконтролю та впевненості в тому, що попередні результати огляду є не зовсім точними, він і звернувся для повторного огляду до Закарпатського обласного наркодиспансеру, де і було встановлено залишкові 0,11 проміле алкоголю у його крові.

Відповідно Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» ( далі - Інструкція ) гранична норма алкоголю допустима у крові встановлена 0,2 проміле.

Таким чином, ознаки алкогольного сп'яніння ОСОБА_1, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення від 02.09.2016 року складають 0,26 проміле, що всього на 0,06 перевищує гранично допустиму норму алкоголю.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо накладення стягнення, суд, у відповідності до ст.33 КУпАП повинен врахувати характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. Однак із постанови суду видно, що суд послався на перелік цих обставин, проте жоден з них не врахував і наклав на ОСОБА_1 стягнення, яке не зовсім відповідає ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_1 правопорушення та даним про його особу.

Як видно, із матеріалів справи, вміст алкоголю в крові ОСОБА_1 на момент проведення огляду на установлення ознак алкогольного сп'яніння перевищив допустиму норму лише на 0,06 проміле. ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненому глибоко розкаявся, згідно характеристики, виданої виконкомом Тур»є-Полянської сільської ради Перечинського району, є студентом і навчається в Ужгородському національному університеті, позитивно характеризується за місцем проживання, діями, які хоча і вважаються правопорушенням, але яких-небудь шкідливих наслідків не заподіяно, тому апеляційний суд вважає за необхідне на підставі ст.22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідності за малозначністю правопорушення і обмежитись щодо нього усним зауваженням, із закриттям справи відповідно до п.3 ч.1 ст.284 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 284, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Ковальчук О.В. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду від 01 грудня 2016 року щодо ОСОБА_1 - змінити.

На підставі ст.22 КУпАП ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, у зв'язку з малозначністю вчиненого правопорушення, оголосивши ОСОБА_1 усне зауваження.

На підставі п.3 ч.1 ст.284 КУпАП провадження в адміністративній справі закрити.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя М.М.Крегул