Справа № 163/5/17
Провадження №3/163/51/17

ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2017 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Чишій С.С.

при секретарі Носку А.В.

з участю представника Волинської митниці ОСОБА_1,

особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_2,

розглянувши направлені Волинською митницею ДФСУ матеріали справи за протоколом №2989/20505/2016 про притягнення до відповідальності за ст.ст.471, 472 МК України

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає в 6-му мікрорайоні буд.2 кв.39 в місті Нововолинськ Волинської області, непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2, слідуючи 16.12.2016 року з ОСОБА_3 в Україну через митний пост «Устилуг» Волинської митниці ДФС автомобілем «Мерседес», номерний знак НОМЕР_2, порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, переміщуючи обмежені згідно із ст.378 МК України та постановою КМ України від 21.05.2012 року №434 до ввезення в такій кількості 39,77 кг шоколаду 6 найменувань загальною вартістю 4056,48 гривень, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.471 МК України.

Винність ОСОБА_2 у вчиненні передбаченого ст.471 МК України правопорушення повністю стверджена його поясненнями в суді та матеріалами справи: протоколом про порушення митних правил, контрольним талоном, актом огляду транспортного засобу з фото-таблицями, письмовими поясненнями порушника порушниці, службовою запискою службовими записками.

В той же час дії ОСОБА_2 за ст. 472 МК України кваліфіковані зайво.

З досліджених доказів встановлено, що під час митного контролю порушник заявив про переміщувані товари і подав польську фактуру, що дає підстави для висновку про усне декларування. Тим самим спростовано і зазначене в протоколі твердження про заяву ОСОБА_2 щодо дотримання ним неоподатковуваної норми і відсутність заборонених чи обмежених товарів, оскільки повідомлена фактична наявність товарів свідчить про надання митному органу достатньої інформації для ідентифікації товарів, навіть якщо вони помилково оцінені особою як такі, що не відносяться до встановлених заборон чи обмежень. Письмова ж митна декларація ОСОБА_2 для заповнення не надавалась.

Згідно з рекомендованим правилом 9 розділу 1 спеціального додатку J Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, який на-брав чинності для України з 15.09.2011 року, потрібно, щоб пасажирам було дозволено усно декларувати товари, які вони перевозять. Однак митна служба може вимагати письмову або оформлену в електронному вигляді декларацію на товари, які перевозяться пасажирами та є об'єктом ввозу або вивозу комерційного характеру, або вартість чи кількість яких перевищують обмеження, встановлені національним законодавством.

Таким чином, з огляду на такі положення міжнародного договору та вимоги ч.6 ст.366 МК України у випадку усного декларування товарів на смузі спрощеного митного контролю працівник митниці мав право вимагати письмову декларацію, що в даній справі не було зроблено.

Відтак системний аналіз ст.ст.257, 366, 472 МК України приводить до висновку, що за умови усного декларування переміщуваних товарів при проходженні митного контролю на «зеленому коридорі» і ненаданні можливості чи відсутності вимоги зі сторони працівника митного органу заповнити письмову декларацію немає підстав для кваліфікації дій особи додатково за ст.472 МК України, оскільки відсутні підстави для висновку як щодо факту недекларування товарів, так і щодо заявлення неточних чи недостовірних відомостей про них.

Отже, з огляду на доведеність перевищення порушником норми ввезення товарів його дії слід кваліфікувати за ст.471 МК України, а провадження за ст.472 МК України підлягає закриттю.

Враховуючи доведеність вини порушника та наявність обмежень та заборон щодо переміщуваних товарів, стягнення на нього слід накласти у вигляді штрафу з конфіскацією цих товарів.

З порушника в порядку ст.520 МК України та наказу Міністерства фінансів України від 15.06.2012 року №731 підлягають стягненню витрати митниці на зберігання товарів протягом 18 діб за курсом НБУ на дату розгляду справи, а також судовий збір згідно із п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.522, 527, 528 МК України,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, за цим законом накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700(одна тисяча сімсот) гривень з конфіскацією в дохід держави 39,77 кг шоколаду 6 найменувань загальною вартістю 4056,48 гривень.

Штраф в розмірі 1700(одна тисяча сімсот) гривень підлягає стягненню на рахунок 5262 в ГУДКСУ у Волинській області(МФО 803014, , одержувач УДКСУ в Любомльському районі, код класифікації доходів бюджету 21081100, призначення платежу «адміністративні штрафи у справі про порушення митних правил»).

Провадження в даній справі за ознаками ст.472 МК України щодо ОСОБА_2 закрити за відсутністю в його діях складу порушення митних правил.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Волинської митниці ДФС України 36(тридцять шість) гривень витрат по справі на зберігання товарів на рахунок 9069 в ГУДКСУ у місті Києві(МФО 820172, , призначення платежу «відшкодування витрат за зберігання товарів на складах митного органу»).

Стягнути із ОСОБА_2 в користь держави 320(триста двадцять) гривень судового збору на рахунок 0262 в ГУДКСУ у Волинській області(МФО 803014, , отримувач УДКСУ в Любомльському районі, код класифікації доходів бюджету 22030001).

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області ОСОБА_4