АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/237/17 Головуючий у І-й інстанції - Кузнецов Р.О.
Справа № 216/5518/16-п Головуючий в ІІ інстанції - Мазниця А.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1, який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 лютого 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно оскаржуваної постанови суду першої інстанції, 06 листопада 2016 року об 11:30 год. водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем Mercedes-Benz 320, державний номерний знак НОМЕР_1, рухався по вулиці Ньютона в м. Кривому Розі та був зупинений співробітниками поліції, при цьому в зазначеної особи було виявлено ознаки алкогольного сп'яніння: хитка хода, невиразна мова, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп'яніння водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Обґрунтовуючи прийняте рішення суд першої інстанції зазначив, що вина ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідка ОСОБА_3, копією відеозапису, долученого до матеріалів справи, а також поясненням посадової особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи це тим, що суд розглянув справу за відсутності захисника та ОСОБА_2 і не повідомив їх належним чином про час та дату судового розгляду. Про результат розгляду даної справи він дізнався лише 15.02.2017 року коли звернувся до суду з метою отримати відомості про дату явки до суду і в той же день ознайомився з матеріалами справи.

Оскаржувану постанову суду першої інстанції апелянт просить скасувати, провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, захисник ОСОБА_1 зазначає, що постанова суду є незаконною, невмотивованою, винесеною без дослідження та перевірки обставин, які зазначені в протоколі. Вказує, що постанова суду не відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки суд поклав в її основу докази, що були надані посадовою особою, яка склала протокол, і не навів мотивів того, були відхилені докази, надані стороною захисту. Посилається на відеозапис, долучений до матеріалів справи і зазначає, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння. Зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б виключали розумні сумніви у винуватості ОСОБА_2 Також, зазначає, що протокол не відповідає вимогам Інструкції, затвердженої наказом МВС України № 1376. Стверджує, що факт відмови водія ОСОБА_2 не підтверджується доказами у справі. Також, зазначає про порушення судом вимог закону щодо повного, всебічного та об'єктивного судового розгляду, оскільки суд безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про виклик та допит свідків сторони захисту.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу і з викладених у ній підстав просив постанову суду скасувати, а справу закрити.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, перевіривши відомості щодо обставин правопорушення, які зафіксовані на оптичних дисках, долучених до матеріалів справи, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, вважаю за необхідне його задовольнити зважаючи на те, що останній в розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції не брав участі, а з матеріалами справи ознайомився тільки 15.02.2017 року, про що в справі є відповідна розписка.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, та повністю узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП, в якому ОСОБА_2 власноручно зробив запис про визнання вини;

-поясненнями свідка ОСОБА_3 згідно яких 06.11.2016 року він рухався з дому на кладовище КДЗ, по вул. Ньютона був зупинений екіпажем патрульної поліції в якості свідка. У його присутності водієві було запропоновано два варіанти проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, на що водій відповів відмовою;

-поясненнями працівника поліції ОСОБА_4, який зазначив, що при зупинці транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_2 в останнього були встановлені виражені ознаки алкогольного сп'яніння. Крім того, останній намагався ухилятися від відповідальності стверджуючи, що має подвійне громадянство. За таких обставин 06.11.2016 року відносно ОСОБА_2 був складений протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП у присутності двох свідків, оскільки йому було запропоновано обстеження у лікарні або на приладі «Драгер», втім останній відмовився.

Вказані показання свідків повністю узгоджуються з відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, долученим до матеріалів справи, який в силу ст. 251 КУпАП є належним та допустимим доказом, з якого вбачається, що ОСОБА_2 неодноразово визнавав, що вживав алкогольні напої з нагоди народження у нього дитини, визнавав, що перебував в стані алкогольного сп'яніння, при цьому намагався вмовляннями та переконанням працівників поліції, зокрема аргументуючи свою позицію, що він не є резидентом України, уникнути складання протоколу та подальшої адміністративної відповідальності.

Крім того, на відеозаписі зокрема на диску № 1 файл час: 01:20 та на диску № 2 файл час: 01:00, інспектор поліції роз'яснював та пропонував пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою технічного приладу та у лікаря нарколога, проте ОСОБА_2 відшутковувався та у підсумку відмовився пройти в установленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим відповідні доводи захисника про порушення працівниками поліції порядку здійснення огляду на стан сп'яніння є безпідставними та спростовуються вищезазначеними доказами.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, встановлені обставини та наявні докази в їх сукупності об'єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного сп'яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наявність яких не заперечував і сам ОСОБА_2, що і стало підставою вимоги пройти медичний огляд.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_2, адміністративного правопорушення, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції, яке полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, та погоджується з кваліфікацією цих дій правопорушника за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи сторони захисника про відсутність належних та допустимих доказів вини ОСОБА_2, а також про недотримання судом презумпції невинуватості та європейського критерію доведеності вини «поза розумним сумнівом», апеляційний суд вважає необґрунтованими і такими, що спростовуються вищевказаними доказами та зводяться до теоретичного розкриття вказаних понять в апеляційній скарзі захисника.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Строк апеляційного оскарження захиснику ОСОБА_1, - поновити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 лютого 2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.А. Мазниця