Номер провадження: 33/785/959/17
Номер справи місцевого суду: 522/8025/17
Головуючий у першій інстанції Іванов В. В.
Доповідач Джулай О. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя Джулай О.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу прокурора відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції Генеральної прокуратури України Марахіна Є.А., від 31 травня 2017 року, на постанову судді Приморського районного суду м.Одеси, Іванова В.В., від 25 травня 2017 року, стосовно ОСОБА_3,

встановив:

оскарженою постановою закрито адміністративне провадження відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, працює головою Одеської обласної ради, за ч. ч. 1, 2 ст. 172-7; ч. 2 ст. 172-6 КУпАП України, у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Згідно з протоколами про адміністративне правопорушення, 21.12.2105 року, на третій сесії Одеської обласної ради, ОСОБА_3, будучи депутатом Одеської обласної ради сьомого скликання, доповів питання, зазначене в п.22 порядку денного, про оплату праці керівників обласної ради, серед яких був також він, як голова Одеської обласної ради.

Після цього, 21.12.2015 року ОСОБА_3 прийняв участь у відкритому поіменному голосуванні про оплату праці керівників обласної ради сьомого скликання та голосував «ЗА» своє преміювання, як посадової особи місцевого самоврядування у розмірі 60 відсотків посадового окладу за фактично відпрацьований час.

Таким чином, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 не виконав вимоги, передбачені ч. 3 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції» та ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а також порушив вимоги ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», а саме самостійно публічно не оголосив під час засідання ради про наявність у нього реального конфлікту інтересів, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, з протоколів про адміністративне правопорушення вбачається, що депутат Одеської обласної ради Одеської області ОСОБА_3 в порушення вимог п.3) ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», прийнявши особисто участь та голосуючи на вказаній сесії «За» питання щодо визначення йому максимального розміру премії, вчинив дії і прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Також, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3, перебуваючи на посаді голови Одеської обласної ради, відповідно до рішення №5 Одеської обласної ради сьомого скликання, від 12.11.2015 року, «Про обрання головою Одеської обласної ради VII скликання ОСОБА_3.», отримав дохід у сумі 90 000 гривень від продажу 15.09.2016 року автотранспортного засобу марки BMW X5, номер кузову НОМЕР_1, згідно договору купівлі-продажу № 5141/2016/072009, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 1 січня відповідного року. Проте, в порушення ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у 10 денний термін і взагалі не повідомляв Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Прокурор відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції Генеральної прокуратури України ОСОБА_2 звернувся до суду 31 травня 2017 року з апеляційною скаргою, в якій вказує на те, що постанова судді Приморського районного суду м.Одеси, Іванова В.В., від 25 травня 2017 року, стосовно ОСОБА_3 є незаконною, наводить відповідні доводи та просить скасувати зазначену постанову і прийняти нову, якою визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч.1, 2 ст. 172-7; ч.2 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення в межах, передбачених санкціями вказаних статей.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали судової справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає поверненню, виходячи з таких підстав.

Положення ч. 2 ст. 7, ч. 3 ст. 8 КУпАП визначають, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності та ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 287 КУпАП, постанова судді, у справі про адміністративне правопорушення, може бути оскаржена у порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Такий порядок встановлений ч. 2 ст. 294 КУпАП (підпунктом 2 пункту 5 розділу XII Закону України №1697- VII, від 14.10.2014 року, який набрав чинності 26.10.2014 року), яка є спеціальною нормою і згідно з якою, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена: особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності; її законним представником; захисником; потерпілим та його представником. При цьому, прокурора, як суб'єкта оскарження, було виключено із зазначеної норми закону (Закон України №1697- VII від 14.10.2014 року).

Наведений перелік осіб, яким надано право на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним та поширеному тлумаченню не підлягає.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором лише у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП.

Згідно з ч. 5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287 КУпАП (із змінами, внесеними Законом України №1697-VII від 14.10.2014 року) кореспондують з положенням Закону України «Про прокуратуру», згідно з якими, однією із функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян (п.4 ч.1 ст.2 цього Закону).

Щодо посилань прокурора на положення ст. 250 КУпАП, як на правову підставу звернення прокурора з апеляційною скаргою на постанову відносно ОСОБА_4, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Оскарженою постановою судді Приморського районного суду м. Одеси Іванова В.В., від 25 травня 2017 року, адміністративне провадження за ч.1, 2 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-6 КУпАП стосовно ОСОБА_3 було закрито в зв'язку відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Санкція ст. 172-6 КУпАП та ст. 172-7 КУпАП передбачає тільки штраф, як захід адміністративного стягнення.

Таким чином, заходи примусового характеру, пов'язані з обмеженням особистої свободи громадянина, не передбачені, застосовані не були і не могли бути застосовані.

Між тим, ухвалою Конституційного Суду України № 49-у/2015, від 08 грудня 2015 року, якою відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 250 КУпАП у взаємозв'язку з положеннями ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287, ч. 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями КУпАП, які не узгоджуються між собою. Усунення таких неузгодженостей, може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Разом з цим, виходячи з принципу верховенства права, враховуючи існуючу неузгодженість діючого законодавства, суди при розгляді справ повинні керуватися положеннями ст.129 Конституції України, якою визначені основні засади судочинства, оскільки норми Конституції - є нормами прямої дії, а також практикою Європейського суду з прав людини відповідно до якої вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи (див. Рішення ЄСПЛ «Щокін проти України»), а в апеляційній скарзі прокурора йдеться про погіршення становища ОСОБА_3, тому можливість прокурора оскаржувати в апеляційному порядку постанову судді про адміністративне правопорушення, не може бути розтлумачена поширено і не може охоплювати випадки не передбачені законом.

Таким чином, враховуючі діючі норми Конституції України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ні прокурор взагалі, ні прокурор відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції Генеральної прокуратури України ОСОБА_2 зокрема, не є особою, яка, відповідно до положень ст.ст.287, 294 КУпАП, має право подати апеляційну скаргу на оскаржену постанову судді Приморського районного суду м.Одеси, Іванова В.В., від 25 травня 2017 року, стосовно ОСОБА_3.

За таких обставин, з урахуванням положень ч. 2 ст. 7 та ч. 3 ст. 8 КУпАП, апеляційний суд позбавлений законних підстав прийняти до розгляду апеляційну скаргу прокурора, в зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ч.2 ст.7; ч.3 ст.8; ст. 293; ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу, від 31 травня 2017 року, на постанову судді Приморського районного суду м.Одеси, Іванова В.В., від 25 травня 2017 року, стосовно ОСОБА_3, повернути прокурору відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції Генеральної прокуратури України ОСОБА_2

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги невідкладно надіслати, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами, прокурору відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції Генеральної прокуратури України ОСОБА_2

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області (підпис) О.Б. Джулай

Згідно з оригіналом.

Суддя апеляційного суду

Одеської області О.Б. Джулай