Справа № 214/5109/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 грудня 2017 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, за участю: секретаря судового засідання Бєлікової О.А., захисника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що народився в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

07.09.2017 року на адресу суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 076980 від 25.08.2017 року відносно ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, з якого слідує, що 25.08.2017 року о 23.20 год. ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1, по автодорозі по вул. Генерала Кузнєцова неподалік від буд.№12 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області з ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на визначення стану алкогольного спяніння ОСОБА_3 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_2 вважав, що притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності є безпідставним, оскільки викладені в протоколі обставини не відповідають дійсним, а ознаки алкогольного спяніння, на які посилався інспектор, взагалі були відсутні. Крім того, зазначив, що під час огляду відеозапису з боді-камери, наданого інспекторами ПП з місця оформлення матеріалів по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, встановлено допущення грубих процесуальних порушень самої процедури складання протоколу, а сам відеозапис вважав неналежним доказом з огляду на відсутність його оформлення належним чином згідно вимог Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер працівниками поліції та доступу до відеозаписів на них, затвердженої Наказом Департаменту ПП Національної поліції №100 від 03.02.2016 року та Наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції №14/1 від 24.11.2015 року «Про порядок використання відеозапису з відео реєстраторів патрульних». Так, запис на диску зроблено з нарізки окремих фрагментів відеозапису з різних кадрів, що, на переконання захисника, є свідченням упередженого та необєктивного ставлення працівників поліції до ОСОБА_3, а відтак порушує презумпцію його невинуватості та суперечить приписам п.п.3.3, 3.5 Інструкції щодо безперервності здійснення відеозйомки на нагрудну камеру після її активації протягом всього часу спілкування. Про здійснення відеозйомки працівники поліції завчасно не попередили його підзахисного. Щодо свідків, присутніх під час відмови ОСОБА_3 від проходження огляду, акцентував увагу, що пояснення їх зафіксовано в бланках (як їх назвав інспектор «анкетах»), завчасно складених інспекторами ПП, чим позбавлено свідків можливості вільно надати пояснення по справі. Фактично фіксація обставин справи здійснювалась в присутності одного свідка ОСОБА_4, оскільки відомості про іншого свідка є неоднозначними: так, в протоколі він зазначений як ОСОБА_5, а пояснення відібрано у ОСОБА_6.

Окремо захисник ОСОБА_2 звертав увагу суду на грубому порушенні хронологічності дій інспектора під час оформлення матеріалів. Крім того, пропонуючи ОСОБА_3 відмову від проходження огляду, інспектор ПП попередньо не розяснив йому процесуальних прав як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також наслідків відмови від проходження огляду, що складає окремий склад адміністративного правопорушення, чим завідомо ввів його в оману. За даних обставин просив суд провадження по справі закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка інспектор ПП ОСОБА_7 показав, що під час здійснення патрулювання у складі екіпажу патрульної поліції 25.08.2017 року ним був зупинений автомобіль НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, який перебував в стані алкогольного спяніння. Причиною зупинки стала технічна несправність заднього габариту, а в ході перевірки зясовано відсутність полісу обовязкового страхування. Під час розмови з водієм підозра на перебування його в стані алкогольного спяніння підтвердилась з огляду на дійсну наявність таких ознак. Спочакту ОСОБА_3 А,О. погодився пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотесту, який повинні були привезти поліцейські з іншого екіпажу, однак пізніше від проходження огляду відмовився. Факт відмови зафіксовано в присутності двох свідків, відомості про яких та їх пояснення, на думку інспектора, зазначені вірно. Зауважив, що про здійснення відеофіксації він одразу повідомив водієві з дотриманням вимог ст.40 Закону України «Про Національну поліцію». Щодо здійснення відеофіксації фрагментами зазначив, що на момент оформлення матеріалів заряд боді-камери був низьким, у звязку з чим подальшу відеозйомку вони продовжили на камеру командира роти, який прибув в іншому екіпажі. Відеозапис надано одночасно з направленням матеріалів до суду в звичайному конверті без опечатування та опису, оскільки Наказ №100 від 03.02.2106 року ДПП, який визначав порядок його оформлення, втратив чинність.

Свідок ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, повідомлявся неодноразово належним чином, причини неявки суду не відомі.

Викликати в судове засідання іншого свідка ОСОБА_5 не надалось можливим у звязку з неможливістю ідентифікації особи з огляду на суперечливість його анкетних даних в матеріалах справи. Направлену на адресу ОСОБА_5 повістку про виклик до суду повернуто без вручення.

За даних обставин, з урахуванням позиції захисника ОСОБА_2 та його відмови від попередньо поданого клопотання про допит вказаних свідків, суд вважає за можливе справу розглянути за їх відсутності на підставі обсягу наявних доказів.

Суд, враховуючи пояснення захисника ОСОБА_3 ОСОБА_2, покази свідка інспектора ПП ОСОБА_7, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши відеозапис на диску DVD-R, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобовязаний зясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ч.1 ст.256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи, є одним із основних джерел доказів, складається уповноваженими на те посадовими особами органів поліції за встановленою формою і має містити усі дані, необхідні для вирішення справи, тобто відповідати вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 076980 від 25.08.2017 року та рапорту інспектора ПП ОСОБА_7 слідує, що 25.08.2017 року о 23.20 год. ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1, по автодорозі по вул. Генерала Кузнєцова неподалік від буд.№12 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області з ознаками алкогольного спяніння, та від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння.

Визначаючи склад вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, обовязково необхідно встановлювати наявність дійсних підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані спяніння згідно з ознаками такого стану, передбаченими п.п.3, 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджених Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року. Саме наявність/відсутність таких підстав зумовлює правомірність/неправомірність дій працівників поліції щодо вимоги пройти огляд на визначення стану спяніння у встановленому законом порядку.

Судовим розглядом встановлено, ОСОБА_3 та його захисником ОСОБА_2 визнано, а оглядом відеозапису на диску DVD-R з боді-камери (час 22:59:12, запис № ) підтверджено, що 25.08.2017 року о 22.59 год. він дійсно був зупинений працівниками поліції.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка інспектор ПП ОСОБА_7 показав, що причиною зупинки стала технічна несправність заднього габариту транспортного засобу. Однак, судовим розглядом встановлено, а захисником ОСОБА_2 підтверджено, що ОСОБА_3 не погоджувався з причиною зупинки, у звязку з чим винесену стосовно нього постанову по справі про адміністративне правопорушенні від 25.08.2017 року серії АР № 769420 за ч.1 ст.126 КУпАП, він оскаржив до суду (справа № 214/4974/17, 2-а/214/251/17), кінцеве процесуальне рішення по справі не ухвалено.

Враховуючи, що надання оцінки обставинам правомірності зупинки ОСОБА_3 працівниками поліції та винесення постанови не належить до компетенції суду в рамках розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, суд залишає їх поза увагою, обмежившись лише доведеністю факту зупинки ОСОБА_3 25.08.2017 року о 23.20 год.

Відповідно до п.7 розділу І, п.1 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані алкогольного або іншого спяніння чи перебуває під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції згідно з ознаками, визначеними в п.3 розділу І Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 року, поліцейський проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

Так, висловлюючи підозру стосовно перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного спяніння, інспектор ПП посилався на наявність у водія лише запаху алкоголю з порожнини рота (час запису 23:03:23, запис № ). Інші ознаки, зазначені інспектором в протоколі, як то нестійка хода, не знайшли свого підтвердження та зазначенні лише на субєктивній оцінці інспектором поведінки водія.

Оглядом відеозапису також встановлено, що в порушення ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» інспектор ПП не попередив ОСОБА_3 про здійснення відеофіксації, тим самим грубо порушено право на приватність, яке охоплює захист персональних даних ОСОБА_3, так і інформації, повідомленої ним інспекторам ПП, яка є частково конфіденційною (ч.4 ст.25 Закону України «Про Національну поліцію»).

На відеозаписі № (час 23:03:28) з боді-камери зафіксовано, що інспектор ПП ОСОБА_7 дійсно запропонував ОСОБА_3 пройти огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою алкотесту, на що останній беззаперечно погодився, однак по приїзду іншого екіпажу поліції о 23.25 год. ( запис № ), у якого був в наявності такий прилад, інспектор повідомив, що водій вправі відмовитись від проходження огляду, не розяснивши, що відмова від проходження огляду на стан спяніння на вимогу поліцейського є порушенням п.2.5 ПДР та тягне за собою адміністративну відповідальність за ст.130 КУпАП за окремим складом правопорушення.

Оглядом відеозапису за № (час 23:35:59) встановлено, що фактично ОСОБА_3 не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння, прямо повідомивши про намір та бажання поїхати для проходження огляду до медичної установи, що інспектори ПП залишили поза увагою.

Особливої уваги заслуговує хронологічність обставин, що мали місце 25.08.2017 року, із зафіксованими в протоколі та доданих до нього письмових доказах, з тими, що зафіксовані за відеозапису з боді-камери інспекторів. Так, в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 076980 від 25.08.2017 року зазначено, що від проходження огляду ОСОБА_3 начебто відмовився о 23.20 год., однак пояснення у свідків відібрано о 23.35 год., як це зафіксовано на відеозаписі (23:35:59).

Поміж іншим, відбираючи пояснення у свідків ще до моменту відмови водія від проходження огляду на стан спяніння, інспектор ПП ОСОБА_8 надала їм бланки (з її слів «анкети»), та від свідків вимагалося лише вказати їх анкетні дані та поставити підпис, розяснивши, що це є формальним та викликати їх до суду ніхто не буде (запис № час 23:33:04). Пояснення свідка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 суд не приймає як доказ відмови водія від проходження огляду в силу суперечливості відомостей про водія з тими, що зазначені в протоколі як ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4

Такий формалізований підхід поліцейських до оформлення матеріалів, фіксації відмови водія від проходження огляду, допущення грубих порушень процесуального порядку та процедури оформлення матеріалів, хронологічності процесуальних дій, суд розцінює як свідчення необєктивності під час вирішення питання про можливість притягнення ОСОБА_3 до відповідальності.

За даних обставин суд приходить до переконання, що відмова ОСОБА_3 від проходження огляду на визначення стану алкогольного спяніння є вимушеною, а не його свідомим рішенням в результаті введення його в оману поліцейським.

Посилання захисника ОСОБА_2 на те, що інспектор ПП не розяснив ОСОБА_3 його процесуальних прав суд вважає такими, що заслуговують на увагу, оскільки такі обставини підтверджуються оглянутим судом відеозаписом.

Доводи захисника щодо неналежного оформлення відеозапису з боді-камери суд вважає такими, що мають місце, однак в силу істотної доказовості відеозапису для вирішення справи не є такими, що визначають неможливість його використання як доказу по справі.

Оскільки в ході судового розгляду не доведено винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тому суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Керуючись ч.1 ст. 130, ст.245, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.252, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко