Справа № 163/2917/16-п Провадження №33/773/129/17 Суддя в 1 інстанції: Павлусь О. С.
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Борсук П. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" лютого 2017 р. місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області Борсук П.П., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, жителя АДРЕСА_1, не працює, на постанову Любомльського районного суду Волинської області від 23 грудня 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 коп.,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним за те, що 21 листопада 2016 року о 19 год 00 хв він керував автомобілем «Фольксваген Транспортер», реєстраційний номер НОМЕР_1, на ґрунтовій дорозі поблизу села Гуща Любомльського району Волинської області, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, при цьому від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскаржує його з мотивів незаконності. Посилається на те, що інспектор, який складав щодо нього протокол зі слів військовослужбовців прикордонної застави, і особисто його не затримував. Вказує на те, що показання свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 узгоджуються з усіма обставинами справи, а не суперечать останнім, як про це зазначено в постанові суду вважає, що його вина у вчинення правопорушення є недоведеною, тому просить скасувати рішенням суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

В силу вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 994015 від 21.11.2016 року ОСОБА_2 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Протокол власноручно підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, з відміткою «згідний».

Крім того, ОСОБА_2 ознайомлювався із правами та обов'язками, про що свідчить його підпис у відповідній графі протоколу.

Тому доводи апелянта з цього приводу апеляційний суд вважає безпідставними.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що показання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не узгоджуються з іншими доказами у справі, зокрема рапортом начальника групи по роботі з іноземцями та адміністративного провадження ВПС «Рівне» Сачалка І.С., рапортом начальника 3-го відділення інспекторів прикордонної служби ВПС «Рівне» Яхвака Р.Т. письмовими поясненнями ОСОБА_6, ОСОБА_7

Доводи ОСОБА_2 про те, що транспортним засобом керував ОСОБА_3, на думку апеляційного суду, не узгоджуються з матеріалами справи, а тому до уваги не приймаються.

Таким чином, будь-які зауваження апелянта щодо належності і допустимості вказаних доказів до уваги апеляційним судом не приймаються.

Твердження скаржника щодо порушень, допущених під час його затримання працівниками поліції, на думку апеляційного суду, є нічим іншим, як способом уникнення першого адміністративної відповідальності.

За таких обставин, вважаю рішення суду першої інстанції про порушення водієм пункту 2.5 (а) Правил дорожнього руху України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відмови на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, правильними.

Нових доказів ОСОБА_2 апеляційному суду надано не було.

На думку апеляційного суду, накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП урахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, визначеного санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Любомльського районного суду Волинської області від 23 грудня 2016 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області П.П.Борсук