Справа № 638/5356/17
Провадження № 3/638/1643/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року

07 червня 2017 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Наумова .С.М.,

розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, тимчасово безробітного, який мешкає: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

06.04.2017 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал з Управління патрульної поліції у м. Харкові про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно протоколу, ОСОБА_1 26.03.2017 року о 12 год. 15 хв. в м.Харкові по пр..Науки біля будинку 32 керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння, а саме: разючий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, млява нерозбірлива мова. Від проходження огляду на стан спяніння відмовився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, сим порушив вимоги п.2,5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні від 26 травня 2017 року ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що він не знаходився за кермом автомобіля та не перебував у стані алкогольного спяніння при зазначених обставинах, а його поведінка зумовлена перенесеними травмами внаслідок занять спортом.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан спянінн та безпосередьно за кермом автомобіля його не бачив.

У судове засідання призначене на 07.06.2017 року ОСОБА_1 та його адвокат не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялись вчасно та належним чином, причини неявки не повідомили.

07 червня 2017 року в судовому засіданні також допитані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_4, який працює інспектором 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Харкові, пояснив що з інспектором Левенцовой 26.03.2017 року був на зміні в одному екіпажі. Він пояснив, що приблизно в 11-00 годині по Білгородському шосе вони побачили автомобіль НОМЕР_1, який грубо порушував правила дорожнього руху, а саме п. 9.2а при повороті праворуч, не вказав показник повороту, в звязку з чим, вони вирішили його зупинити, однак на спец.сигнали патрульних водій не реагував а також на вимогу поліцейських зупинитись не зупинився та почав тікати. Далі в районі будинку 32 по пр.-ту Науки він виконав поворот ліворуч, так як вони не змогли зупинитися вчасно, щоб також повернути, вони виїхали на пр.-т Науки, зробили круг та підїхали до цього будинку . Вони побачили, що даний автомобіль був припаркований, але так, що він перешкоджав транспортному руху, а саме: біля виїзду з гаражів. Вони з цієї підстави почали цікавитись цим автомобілем, хто власник цього автомобілю, хто може керувати ним, тобто почали збирати первинний матеріал. Потім вони побачили, що вийшов чоловік з підїзду, який проявляв інтерес до даної ситуації, та з перших ознак якого було видно ознаки сильного алкогольного спяніння, а саме: запах з порожнини рота, не чітка мова хитка хода. Вони стали запитувати його, та виявилось, що він є ОСОБА_1, також він відповів, що даним транспортом він не керував, однак дійсно має право керувати даним транспортним засобом, та власником цього автомобілю є його батько. Після цього поліцейське попередили його про адміністративну відповідальністю за керування транспорту в стані алкогольного спяніння, за ст.. 130 КУпАП.

Далі свідок ОСОБА_4, пояснив, що за необхідністю їм потрібного було відїхати, та коли вони відїхали на метрів 100, вони почули за повідомленням другого екіпажу про те, що транспортний засіб який вони переслідували, та про який повідомляли орієнтування, почав рух, на що вони знову обїхали та повернулись до того будинку де побачили, що саме ОСОБА_1, перебуває за кермом даного автомобілю. Після чого вони запросили свідків, а також запропонували ОСОБА_1, пройти тестування на алкогольне спяніння, на що він відмовився. Після чого на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.. 130 КУпАП.

Свідок ОСОБА_3, який також попереджений про кримінальну відповідальність за неправдиві показання також суду пояснив, що 26.03.2017 року він перебував на патрулюванні та в радіоефірі почув повідомлення, що даний автомобіль на вимогу поліцейського про зупинку не зупинився, та скрився в районі пр.-та Науки та вул. Новгородської. Після цього він поїхав в цей район та побачив, як даний автомобіль відїджає з місця парковки. Оскільки він знав про те, що водій автомобілю не виконав вимоги поліцейського, на підставі ст.. 35 Закону України «Про Національну поліцію» він здійснив зупинку даного транспортного засобу. З автомобілю вийшов раніше незнайомий йому чоловік, який представився ОСОБА_1 Після цього приїхав екіпаж, який раніше його попередив про адміністративну відповідальність за керування автомобілем в алкогольному спянінні, та на вимогу якого ОСОБА_1, не зупинився.

Враховуючи належне повідомлення та вимоги ст.268 КУпАП, суд розглядає справу за відсутності особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності

Суддя, повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал, дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а справа підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням адміністративного судочинства є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно вимог статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини що пом'якшують або обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та ін.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Так, диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає три окремих склади адміністративного правопорушення, а саме:1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння або під впливом лікарських препаратів;3) відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до розяснень, наданих у пункті 27 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за статтею 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Згідно статті 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Пунктами 6 та 7 розділу 1 Загальні положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735від 09.11.2015 року, також передбачено, що огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно достатті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Аналогічні норми передбачені Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року. Так, згідно вказаного Порядку, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану спяніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан спяніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану спяніння. Підтвердження стану сп'яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналіз вказаних вище положень законодавства в їх сукупності та логічному взаємозв'язку свідчить, що відмова водія від огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності застаттею 130 КУпАП, а є підставою для направлення водія для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. І лише відмова водія від огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я, є підставою для складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення застаттею 130 КУпАП та притягнення до адміністративної відповідальності. Вказані вище обставини фіксуються в акті огляді на стан сп'яніння, який складається згідно вказаного вище порядку.

В судовому засіданні праоворушник пояснив, що дійсно він відмовився від продуття «Драгер» оскільки він перебував у тверезому стані, однак проходження огляду в медичному закладі працівниками поліції йому не пропонувалось.

Крім того, ОСОБА_1, в якості доказу було надано суду довідку комунального закладу охорони здоровя «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім.. Проф. ОСОБА_5» про те, що він 26.03.2017 року звертався до закладу де йому встановлено діагноз забій мяких тканин потиличної ділянки, з якої вбачається також алкотест - 0,00 ‰.

Окрім цього, суд критично ставиться до пояснень свідка ОСОБА_3, який підтвердив, що він бачив ОСОБА_1, за кермом автомобілю, оскільки було надано відеозапис з місця події, проте воно жодним чином не підтверджує факту керування транспортного засобу громадянином ОСОБА_1, оскільки на відео цього не вбачається, ОСОБА_1, на всіх відеозаписах знаходиться біля автомобілю патрульного, а не за кермом свого автомобілю. Взагалі момент знаходження ОСОБА_1, за кермом автомобілю не зафіксовано на жодному з відеозаписів поліцейських.

Крім цього, у суду виникають сумніви стосовно пояснень свідків, оскільки вони поянсили, що первинною підставою для зупинки автомобілю ОСОБА_1, було грубе порушення ним Правил Дорожнього руху , а саме п. 2.9-а не включення повороту при повороті праворуч, однак цей факт ніде не зафіксовано, протоколу про порушення цього адміністративного правопорушення поліцейськими не складено.

Таким чином, відеозаписом не підтверджується керування транспортного засобу ОСОБА_6, а довідка Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної допомоги спростовує факт перебування ОСОБА_1, в стані алкогольного спяніння.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними статтею 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також статтею 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обовязкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обовязок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Оцінивши усі наявні у справі докази з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що в діях ОСОБА_1, є склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та виходячи з положень статті 62 Конституції України про тлумачення усіх сумнівів щодо доведеності вини особи на її користь, провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У відповідності із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно достатті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м Харкова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя: С.М. Наумова