Справа № 367/5489/16-п Головуючий у І інстанції Саранюк Л.П.
Провадження № 33/780/9/17 Доповідач у 2 інстанції Гайдай
Категорія 138 11.05.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 травня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Гайдай Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 16 вересня 2016 року, якою провадження по справі про притягнення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 о 14 годині 32 хвилини в м. Ірпінь на перехресті вулиць Університетська та Матросова керував автомобілем марки «Форд» д.н.з. НОМЕР_2 та при зміні напрямку руху не пропустив автомобіль марки «Лексус» д.н.з. НОМЕР_3, який рухався в попутному напрямку, внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, за що передбачена відповідальність згідно зі ст. 124 КУпАП.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 15 вересня 2016 року провадження по справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито, оскільки із зібраних по справі доказів випливає, що не вбачається складу зазначеного адміністративного правопорушення, судом не здобуто доказів вини ОСОБА_3 у інкримінованому правопорушенні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить поновити строк на подання апеляційної скарги, постанову Ірпінського міського суду Київської області скасувати та прийняти нову постанову, якою накласти адміністративне стягнення, передбачене ст. 124 КУпАП на ОСОБА_3

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в порушення ст. 269 КУпАП, його прав та законних інтересів, він жодного разу не був повідомлений про судове засідання, про що свідчить відсутність підтвердження про його повідомлення в матеріалах справи.

Крім того, апелянт вказав, що суд закрив справу без належної оцінки доказів, оскільки не допитав його, як учасника ДТП, не надав належної оцінки висновку експерта № 19/8-02/468 від 14 червня 2016 року та 19/8-02/749 від 15 червня 2016 року, відповідно до яких ОСОБА_3, повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1 ПДР України.

Таким чином, суд не надав належної оцінки та не спростував відповідне дослідження експерта, а виніс постанову виключно зі слів особи, що притягується до адміністративної відповідальності. В матеріалах справи, як і в самій постанові навіть відсутні пояснення ОСОБА_3, щодо обставин ДТП та обґрунтування його незгоди з протоколом про притягнення до адміністративної відповідальності.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження, апелянт зазначив, що оскільки він не був повідомлений та не був присутній у судовому засіданні, про наявність оскаржуваної постанови йому стало відомо зі слів ОСОБА_3 На підставі чого, апелянт звернувся до суду із клопотанням про видачу йому копії постанови та ознайомлення з матеріалами справи. Оскаржувану постанову отримав лише 29 вересня 2016 року.

Заслухавши ОСОБА_2 котрий підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задоволити, ОСОБА_3 та його захисника - адвоката Магей І.В. котрі не підтримали подану апеляційну скаргу та вважають постанову суду законною і просять залишити її в силі, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновків, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для справи.

Як вбачається з постанови суду про закриття провадження по справі стосовно ОСОБА_3 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, суд обґрунтовано ухвалив таке рішення.

Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху України, в порушенні якого звинувачується ОСОБА_3, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху і як видно з матеріалів справи ОСОБА_3 цих вимог ПДР України дотримався.

Проте водій автомобіля «Лексус» ОСОБА_2, котрий здійснив обгін автомобілів на перехресті, тобто в забороненому місці, порушив п. 14.6. ПДР і своїми діями поставив водія ОСОБА_3 в таке становище, котрий не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Лексус», що підтверджується окрім схеми до протоколу ДТП від 04.07.2016р., поясненнями ОСОБА_3, ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_5, котрі підтвердили той факт, що водій ОСОБА_2 здійснював автомобілем «Лексус» обгін автомобілів не перехресті виїхавши на зустрічну смугу руху де і сталось зіткнення з автомобілем «Форд» під керуванням ОСОБА_3 та висновком експерта судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 31.03.2017р.

За таких обставин, вважаю, що підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Ірпінського міського суду Київської області від 16 вересня 2016 року, якою провадження по справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито - без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Київської області Р.М. Гайдай