Провадження № 3/537/1426/2017
Справа № 537/2544/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.09.2017 року суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління ПП у місті Кременчуці ДПП НПУ про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого,

за ст.124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області надійшли адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 02.06.2017 року серії БР № 167833, 02.06.2017 року об 15 год. 40 хв. в м. Кременчуці на перехресті Наб. Л-та Дніпрова і пров. Правобережного водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_2, не врахував обстановки, недотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на автомобіль «TOYOTA PRIUS» д.н.з. 171319, в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 02.06.2017 року серії БР № 167641, 02.06.2017 року об 15 год. 40 хв. в м. Кременчуці по вул. Ново Східна, 14/26 водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_2, перебував в стані алкогольного спяніння, огляд на стан спяніння проводився в КОНД лікарем-наркологом, проба позитивна.

Суддя вважає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП, вищезазначені справи необхідно обєднати і присвоїти обєднаній справі № 537/2544/17 провадження № 3/537/1426/2017, оскільки особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, які одночасно розглядаються судом.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративних правопорушень за ст. ст. 124, 130 КУпАП не визнав, пояснив, що був зупинений працівниками поліції за те, що не пристебнутий паском безпеки. Потім працівник поліції попросив убрати автомобіль з проїжджої частини, він сів за кермо та зняв автомобіль з ручника і автомобіль покотився і вїхав в автомобіль поліцейських. Механічних пошкоджень на автомобілі поліцейських не було. Також, він не проходив тест на алкотестері «Драгер». У лікаря нарколога був, довідку лікаря бачив в ній розписався.

При цьому, попросив відкласти розгляд справи до 01.09.2017 року, оскільки йому була потрібна правова допомога.

01.09.2017 року в судове засідання ОСОБА_2 не зявився, 31.08.2017 року надав до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи перенести на іншу дату, у звязку з хворобою. Лікарняний листок і довідку надасть після виписки з лікарні.

В ст. 277 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

В ст.38 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення може бути накладено у справах про адміністративні правопорушення, підвідомчих суду (судді), не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення. Відповідно до ст.247 КУпАП, по закінченню зазначеного строку провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідне закрити.

Аналізуючи вище вказані норми суддя розцінює клопотання подане громадянином ОСОБА_2 та його неявка до суду як направлене на умисне, безпідставне затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст.38 КУпАП, оскільки ним не було надано доказів що він дійсно хворіє.

Суддя вважає, що наведена поведінка ОСОБА_2 суперечить загально правовому принципу добросовісності.

Так, принцип добросовісності передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб'єктів при виконанні своїх юридичних обов'язків і здійсненні своїх суб'єктивних прав. У суб'єктивному значенні добросовісність може розглядатися як усвідомлення суб'єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов'язків.

Категорія «добросовісність» має важливе значення в правовому регулюванні. По-перше, вона є тією загальнолюдською цінністю, без якої право не може ефективно функціонувати. Принцип добросовісності містить вимоги, які допомагають зняти або пом'якшити недоліки абстрактної і формальної природи права, наблизити його до ідеалів справедливості, рівності, свободи й гуманізму. Цей принцип лежить в основі механізмів самозахисту правової системи, які забезпечують повагу до її кінцевих цілей і дозволяють їй коригувати відхилення, що викликані використанням юридичних правил у тих випадках, коли існує порушення духу права при відповідності його букві. Тому добросовісність це також реалізація прав і дотримання обов'язків не лише відповідно до букви права, але й відповідно до його духу.

Добросовісність при реалізації прав і повноважень, яка втілюється у:

- неприпустимості зловживання правом, яку зазвичай виводять із конституційних положень, згідно з якими здійснення прав та свобод людини не повинне порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право;

- заборони обходу закону, тобто ухилення від застосування обов'язкового правила шляхом використання легального засобу, але з негативними намірами. Обхід закону передбачає свідоме створення суб'єктами права певного фактичного складу (чи утримання від його створення) з метою забезпечити щодо себе дію одного правового припису та/чи не допустити дію іншого.

Посилання на принцип добросовісності було використане Конституційним Судом України при винесенні рішення у справі «про охоронюваний законом інтерес» (від 1 грудня 2004 р. № 18-рп/2004), в якому визначено, що добросовісність, як загальноправовий принцип, є одним з критеріїв для визначення того, чи є будь-який інтерес «охоронюваним законом», тобто самостійним об'єктом судового захисту.

В Рішенні Конституційного суду України від 02.11.2004 р. № 15-рп-2004 у справі № 1-33/2004 (справа про призначення судом більш м'якого покарання) зазначено, що "справедливість - одна з основних засад права - є вирішальною у визначенні права як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Як правило, справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в однаковому юридичному масштабі поведінки і в пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню".

Відповідно до ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи. При розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, Законом не встановлено обов'язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно суду не надано права у разі ухилення від явки на виклик судді цю особу піддати приводу органом внутрішніх справ (Національною поліцією).

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи, що мало місце з боку учасника процесу, нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством. (ст.1 КУпАП).

Оцінюючи наявні матеріали справи, дослідивши всебічно і повно всі обставини справи в їх сукупності, суддя приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_2, який порушив п. 2.9А, 13.1. ПДР України у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується наявними матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 02.06.2017 року серії БР № 167641, поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 від 02.06.2017 року, поясненнями ОСОБА_2 від 02.06.2017 року. відповідно до яких, останній зазначає, що був напідпитку, відео з нагрудної камери поліцейського про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення 02.06.2017 року, висновком щодо результатів медичного огляду № 584 від 02.06.2017 року, тестуванням на алкоголь до протоколу, відповідно до якого результат тесту 2.54 проміле, рапортом поліцейського роти № 3 УПП в м. Кременчуці сержанта поліції ОСОБА_5, протоколом про адміністративне правопорушення від 02.06.2017 року серія БР № 167833, схемою місця ДТП від 02.06.2017 року. поясненнями потерпілого ОСОБА_6 від 02.06.2017 року, поясненнями ОСОБА_2 від 02.06.2017 року, рапортом поліцейського роти № 3 УПП в м. Кременчуці лейтенанта поліції ОСОБА_7

Суддя бере до уваги, що ОСОБА_2 не надав до заяви будь-яких доказів своєї хвороби, лікування, часу лікування, відповідного направлення на лікування, тощо.

При цьому, ОСОБА_2 також не надав суду будь-яких доказів його звернення за правовою допомогою до адвоката (договору на надання правової допомоги), тощо.

Також, в судове засідання захисник не зявився, що вказує на те. що ОСОБА_2 заявляючи клопотання взагалі не мав наміру звертатись за прововою допомогою.

Обираючи вид адміністративного стягнення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, суддя обставин, що помякшує чи обтяжує адміністративну відповідальність не вбачає.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Беручи до уваги ступінь вини ОСОБА_2 у вчиненому діянні, його особу та матеріальний стан, суддя вважає за можливе застосувати до останнього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП України для запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується судовий збір у розмірі 0,2 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у звязку із чим суддя вважає за необхідне стягнути з правопорушника судовий збір в дохід держави в розмірі 320 грн.

Керуючись ст. ст. 124, 130 ч. 1, ст. ст. 33, 34, 35, 221, 280, 283, 294 Кодексу України про адміністративне правопорушення, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності - обєднати, присвоївши обєднаній адміністративній справі № 537/2544/17 провадження № 3/537/1426/2017.

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та стягнути з ОСОБА_2 штраф в розмірі 10200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Штраф підлягає добровільній сплаті протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу в розмірі 20400 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн. (отримувач коштів ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача ГУДКСУ у м. Києві, код банку отримувача (МФО) 820019 , рахунок отримувача 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Постанова судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через Крюківський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: В.І. Хіневич