Справа № 635/30/17
Провадження № 3/635/34/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року суддя Харківського районного суду Харківської області Бобко Т.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 Б, кв.14,

В С Т А Н О В И В:

21 грудня 2016 року о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_1, знаходячись на 471 км автошляху М-03 «Київ-Харків-Довжанський», надавав послуги з перевезення вантажу на транспортному засобі марки MAN реєстраційний номер НОМЕР_1 без державної реєстрації як субєкта господарювання, чим порушив вимоги ст.ст. 33, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судовому засіданні не погодився з протоколом про адміністративне правопорушення, просив закрити провадження по справі у звязку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення з тих підстав, що здійснював перевезення вантажу на підставі договору про перевезення вантажу, укладеного між ним та ФОП ОСОБА_2, на момент перевірки документів працівниками поліції зазначений договір у нього на руках був відсутнім, при цьому працівники поліції відмовилися надати йому час для предявлення зазначеного договору.

Частина 1 ст.164 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Диспозиція ч.1 ст.164 КУпАП передбачає відповідальність за порушення особою встановлених законом вимог здійснення діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як субєкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону. Про легітимність здійснення підприємницької діяльності свідчить видане у встановленому порядку свідоцтво про державну реєстрацію встановленого зразка. Зайняття підприємницькою діяльністю особою, яка не отримала у встановленому порядку свідоцтво про державну реєстрацію або особою, свідоцтво про державну реєстрацію якої було скасовано у визначеному законодавством порядку, і є обєктивною стороною правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського Кодексу України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи

в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

За змістом ст.55 Господарського Кодексу України суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до вимог ст. 33 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб'єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що під господарською діяльністю закон розуміє самостійну діяльність, яка здійснюється субєктами господарювання з метою отримання прибутку. Для зайняття господарською діяльністю фізичні особи зобовязані зареєструватися як субєкти підприємницької діяльності.

Як вбачається зі змісту договору на перевезення вантажу від 19 грудня 2016 року, ОСОБА_1, як фізична особа, уклав договір з ФО-П ОСОБА_2 на надання автотранспортних послуг по перевезенню вантажу на власному автомобілі НОМЕР_2, при цьому договір укладений на певний строк (до 31 грудня 2016 року), має оплатний характер, тобто передбачає отримання прибутку ОСОБА_1 Разом з тим, зазначений договір не містить даних про реєстрацію останнього як субєкта підприємницької діяльності.

В ході судового розгляду за клопотанням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності був допитаний свідок ОСОБА_2, який пояснив, що він, будучи фізичною особою підприємцем, уклав договір з ОСОБА_1 про надання оплатних послуг з перевезення вантажу на певний строк. Крім того зазначив, що в трудових відносинах з ОСОБА_1 він не перебуває.

Статтею 47 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлені особливості внутрішніх перевезень вантажів та правила їх надання. Так, до внутрішніх перевезень вантажів відносяться перевезення вантажів між пунктами відправлення та призначення, розташованими в Україні, та комплекс допоміжних операцій, повязаних з цими перевезеннями.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлені чіткі вимоги до документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення особами. Так, автомобільні перевізники, водії повинні мати і предявляти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. В даному випадку, для водія це посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Правилами перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14 жовтня 1997 року, визначені права, обовязки і відповідальність перевізників, вантажовідправників і вантажоодержувачів. Відповідно до п. 11 зазначених Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, яка повинна оформлюватись субєктом господарювання.

Зі змісту товарно-транспортної накладної №БН від грудня 2016 року вбачається, що автомобільним перевізником вантажу значиться ФОП ОСОБА_2, вантажовідправником ТОВ «Лецитал», відомості щодо водія у накладній взагалі відсутні. Тобто, із зазначеного документу, який відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» є документом, на підставі якого виконувалося вантажне перевезення, не вбачається функції ОСОБА_1 у такому перевезенні.

Матеріали справи не містять жодних даних про знаходження ОСОБА_1 в трудових правовідносинах з ФОП ОСОБА_2, які регулюються нормами КЗпП України та є підставою для здійснення перевезення вантажу власним автотранспортом без реєстрації особи як субєкта підприємницької діяльності. Крім того, факт відсутності таких відносин підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_2

Таким чином, суд вважає встановленим, що ОСОБА_1, надаючи послуги з перевезення вантажу належним йому транспортом, здійснював таку діяльність без реєстрації його як субєкта підприємницької діяльності та без відповідних визначених Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів.

Факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ІІ №0002772 від 21 грудня 2016 року, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САК №822775 від 06 червня 2012 року, накладною №БН від грудня 2016 року, договором перевезення вантажу від 19 грудня 2016 року, актом приймання передачі виконаної роботи №1 від 23 грудня 2016 року, показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_2

Суд, дослідивши матеріали справи, кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП - провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання.

Згідно ст. 34 КУпАП обставин, що помякшують відповідальність притягуваного за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Згідно ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність притягуваного за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, а також ступень його вини, суд вважає необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_1 та запобігання вчиненню ним нових правопорушень накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. При цьому суд не застосовує в даному випадку стягнення у виді конфіскації виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення з наступних підстав. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів, доданих до нього, ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення вантажу, який належать згідно товарно-транспортної накладної №БН від грудня 2016 року ТОВ «Лецитал», таким чином зазначене майно не відноситься до майна, до якого може бути застосована конфіскація відповідно санкції ч. 1 ст. 164 КУпАП. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо вилучення та місцезнаходження зазначеного вантажу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 23, 27, 29, 164, 248, 252, 268, 288-291 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП і накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень без конфіскації виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь держави судовий збір у сумі 320 (триста двадцять) гривень.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя -