Справа № 444/1577/17 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин Я.М.
Провадження № 33/783/1225/17 Доповідач: Головатий В. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року суддя cудової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області Головатий В. Я., з участю ОСОБА_1, захисника Снігура О. Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Жовківського районного суду Львівської області від 06 вересня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

постановою Жовківського районного суду Львівської області від 06 вересня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 25.06.2017 року о 12 год. 10 хв. на автодорозі Львів-Рава-Руська М-09 66 км. + 800 м., Жовківського району Львівської області, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, зокрема різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає дійсності, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку на місці та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим своїми діями порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України.

У поданій апеляції скаржник, не погоджуючись із постановою суду, вважає її незаконною та просить скасувати, а провадження по справі закрити. При цьому вказує, що у стані алкогольного сп'яніння не перебував, протокол про адміністративне правопорушення не можу бути доказом у справі, від проходження медичного огляду на стан сп'яніння у медичному закладі не відмовлявся. Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки він не був присутнім під час судового розгляду та йому не було відомо про оскаржувану постанову.

Заслухавши доводи скаржника та його захисника, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити.

Враховуючи те, що скаржник не був присутнім під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у суді першої інстанції, йому не було відомо про оскаржувану постанову, вважаю, що він не пропустив строк на апеляційне оскарження, а тому у поновленні такого немає потреби.

Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №261604 від 25.06.2017 року, поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння.

Покликання скаржника на те, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду у медичному закладі, оскільки заперечив результат огляду не заслуговує на увагу, оскільки ці доводи спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції.

Твердження скаржника про те, що він не перебував у стані алкогольного сп'яніння, значення для справи немає, оскільки згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, йому ставиться у вину відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, тобто адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КпАП України, є доказом у справі про адміністративне правопорушення, а тому твердження скаржника про протилежне є безпідставними.

Враховуючи вищенаведене та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, вважаю, що суд, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням вимог ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

постанову Жовківського районного суду Львівської області від 06 вересня 2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а його апеляцію - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області Головатий В. Я.