Справа № 544/1467/16-п
Пров. № 3/544/9/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року м. Пирятин

Суддя Пирятинського районного суду Полтавської області Сайко О.О.,

за участі секретаря Костенко Т.В.,

особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, приватного підприємця,

до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП,

у с т а н о в и л а :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_1О 09 грудня 2016 року близько 23 год. 00 хв., на 156 км автодороги Київ-Харків, керуючи автомобілем ОСОБА_3 Q7, д.н.з ВІ6333АН, не дотримався безпечного інтервалу залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, що призвело до зіткнення з транспортним засобом Тойота LC 200 д.н.з АА1113 ОТ, чим порушив п 13.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

У судовому засіданні своєї вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що 09.12.2016, він рухався автомобілем ОСОБА_3 Q7, д.н.з ВІ6333АН по автодорозі Київ-Харків у напрямку м.Києва по правій смузі руху, маючи намір здійснити поворот у місто Пирятин. Рухався із швидкістю близько 40 км/год. Близько 300 м до повороту у місто ( у районі заправки ОККО) повз нього на великій швидкості ( більше 100 км/год) проїхав автомобіль Тойота LC 200 д.н. з АА 1113 ОТ, зачепивши ліве дзеркало заднього виду його автомобіля, від чого те обірвалося.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що 09 грудня 2016 року він рухався транспортним засобом Тойота LC 200 д.н. з АА1113 ОТ по автодорозі Київ-Харків у напрямку м. Києва зі швидкістю близько 70 км/год по лівій смузі руху в районі заправки ОКО ( 156 км автодороги). Попереду нього рухався автомобіль ОСОБА_3 Q7, д.н.з ВІ6333АН, який на відстані близько 5 м від його автомобіля здійснив різкий маневр у лівий ряд, внаслідок чого його автомобіль зачепив праве дзеркало заднього виду його автомобіля. Після цього водій автомобіля ОСОБА_3 намагався залишити місце ДТП та йому довелося перекрити йому шлях.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що знає ОСОБА_1 по роботі у виконкомі Пирятинської міської ради. У останньому випуску газети «Пирятинські вісті» він прочитав оголошення про пошук очевидців дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася в районі 156 км автодороги Київ-Харків 09.12.2016 року. Оскільки він згадав деякі обставини цієї події, він погодився свідчити про них у суді. Пояснив, що того дня близько 22 год 40 хв він заправляв свій автомобіль на автозаправній станції «ОККО» на автодорозі Київ-Харків. Коли він виїжджав із заправки на трасу, побачив, як автомобіль ОСОБА_3 під керуванням ОСОБА_1 рухався по дорозі, його на великій швидкості обігнав автомобіль Тойота ( його швидкість становила понад 120 км/год). Він побачив, як автомобіль ОСОБА_3 після цього прийняв вправо та зупинився в районі автомийки, а автомобіль Тойота включив стопсигнали. Коли автомобіль Тойота проїжджав повз автомобіль свідка, то правим колесом рухався по осьовій смузі руху. Самого зіткнення дзеркалами автомобілів свідок не бачив.

Допитаний як свідок інспектор поліції ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що він складав схему місця ДТП та оформляв протоколи про скоєння правопорушення обома учасниками пригоди (ОСОБА_1 та ОСОБА_3В.), які на його думку, порушили приписи п.13.1 Правил дорожнього руху, оскільки залежно від дорожньої обстановки та швидкості руху повинні були дотримуватися безпечного інтервалу між транспортними засобами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також з"ясувати інші обставини,що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Стаття 8 Коституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обовязок доказування вини особи, зокрема, у порушенні Правил дорожнього руху, покладено на спеціально уповноважений орган держави, посадовою особою якого складено протокол у справі про адміністративне правопорушення- орган Національної поліції.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 124 КУпАП України, передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно приписів п.13.1. ПДР, порушення якого інкримінується ОСОБА_1, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Проте, у судовому засіданні дослідженими доказами не було доведено порушення ОСОБА_1 приписів п. 13.1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого сталася указана вище дорожньо-транспортна пригода.

Наявні у справі документи засвідчують, що порушення указаного п.13.1 ПДР України у даній дорожньо-транспортній пригоді вміняється також іншому учаснику пригоди - водію ОСОБА_3, відносно якого інспектором поліції також був складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що знаходиться на розгляді іншого складу суду.

З огляду на викладене, враховуючи зацікавленість указаного свідка у результаті розгляду справи, суд не може визнати його пояснення достовірним та беззаперечним доказом винуватості ОСОБА_1 у порушенні ПДР України. Крім того, пояснення указаного свідка вказують на недотримання ОСОБА_1 інших приписів ПДР України в частині безпеки здійснюваного водієм маневру (перестроюванням та будь-якої зміни напрямку руху), порушення яких у вину ОСОБА_1 органами поліції не ставилося.

Сам ОСОБА_1 у судовому засіданні не визнав здійснення ним різкого маневру повороту у лівий ряд на смугу руху автомобіля Тойота, а твердження представника потерпілого ОСОБА_6 про те, що його запитання претензійного характеру свідку ОСОБА_3, чому він не загальмував, коли ОСОБА_1 здійснював маневр на його смугу руху, є доказом його винуватості, на думку суду є помилковим та надуманим. Указане питання було поставлене свідку саме з метою спростування його версії про здійснення ОСОБА_1 різкого маневру на смугу руху свідка, а не на підтвердження такого маневру.

У протоколі огляду місця ДТП зі схемою зафіксоване лише взаємне розташування автомобілів після події та механічні пошкодження на автомобілях Тойтота та Ауді, місце зіткнення автомобілів позначено двома відмітками, зі слів водіїв указаних автомобілів (а.с.4). Позначене на схемі розташування автомобілів не може бути неспростовним доказом того, що ОСОБА_1 намагався залишити місце ДТП, тим самим намагався уникнути відповідальності за вчинене ним порушення.

При цьому суд також критично оцінює показання у судовому засіданні свідка ОСОБА_4, який є знайомим ОСОБА_1О та колегою по роботі у виконавчому комітеті міської ради, при цьому дав суду неправдиві свідчення стосовно того, чи бачилися вони з ОСОБА_1 з часу коли сталася ДТП до 10.02.2017 ( дати судового засідання, в якому він надавав пояснення).

Таким чином, показаннями свідків та іншими доказами у справі не було доведено, що ОСОБА_1, керуючи автомобілем, залежності від дорожньої обстановки та швидкості руху, не дотримався безпечного інтервалу між транспортними засобами, що рухаються, внаслідок чого спричинив пошкодження транспортного засобу.

Водночас за відсутності інших обєктивних доказів у їх сукупності, єдиним доказом вини порушення ОСОБА_1 п.13.1 ПДР є протокол про вчинене адмінправопорушення, який не може бути взятий судом до уваги, як такий, що містить припущення винуватості особи у порушенні ПДР.

Сумнівний характер вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов свій вияв в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України», в якому зазначалось, що суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неоспорюваних презумпцій факту.

Отже є очевидним, що зібрані по справі докази не викривають ОСОБА_1 як особу, що допустила порушення п.13.1 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, оскільки факт порушення ОСОБА_1 п.13.1 Правил дорожнього руху України, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду, не доведено у судовому засіданні, в його діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП відсутній, тому провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.124, п.1. ч.1 ст. 247 КУпАП ,

п о с т а н о в и л а:

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП провадженням закрити в звязку з недоведеністю в його діях складу вказаного адмінправопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подаються до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд.

Суддя: О.О. Сайко