Номер провадження: 33/785/1593/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кадегроб А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області - Кадегроб А.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 12.09.2017 року про притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

встановив:

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 12.09.2017 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та до нього застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Вищевказаною постановою ОСОБА_2 визнаний винним в тому, що 20.08.2017 року, о 02.00 годині, керував автомобілем НОМЕР_1, по вул. Левітана в м. Одесі з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, нечітка вимова. Від проходження огляду на стан сп'яніння в медичному закладі та на приладі «Драгер» відмовився у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 «Правил дорожнього руху».

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови ОСОБА_2 вказує, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки суд допустив однобічність, неповноту і необєктивність при розгляді справи та не врахував всіх фактичних обставин справи.

Апелянт зазначає, що суд, не повідомивши його належним чином про дату, час та місце судового засідання, розглянув справу за його відсутності та порушив правила підсудності, оскільки він надав суду заяву про те, що він не може їздити до Київського районного суду м. Одеси для розгляду та просив справу передати до Болградського районного суду Одеської області - за місцем його проживання, тому вважає, що суд позбавив його можливості надати свої пояснення та докази по справі.

Також ОСОБА_2 посилається на те, що його винність у скоєнні адміністративного правопорушення не доведена, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказує, що працівники поліції порушили порядок огляду на стан спяніння, не доставивши його у медичний заклад, а викладені в протоколі дані не відповідають дійсності.

Крім того, апелянт вважає, що суддя, в порушення вимог ст. 36 ч. 2 КУпАП, розглянув складений відносно нього протокол за ч. 1 ст. 130 КУАП окремо від інших протоколів, які були складені стосовно нього в ту ніч за ст.ст. 122-2, 122 ч. 2, 126 КУпАП.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не зявився, був належним чином сповіщений про дату, час та місце розгляду справи.

До початку розгляду справи 09.11.2017 року від ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судом першої інстанції, що підтверджується телефонограмою (а.с. 7), однак в судове засідання не з'явився. На адресу Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 надіслав заяву про те, що він через стан здоровя не може їздити до м. Одеси та просив справу для розгляду надіслати до Болградського районного суду Одеської області.

Доводи апелянта про те, що він не знав про слухання справи 12.09.2017 року апеляційний суд вважає надуманими та відноситься до них критично, оскільки телефонограма, яку він вважає недостовірною, складена за номером телефону, що зазначений в протоколі (а.с.2). Однак, як вказано самим ОСОБА_2 безпосередньо в апеляційній скарзі, апелянт неодноразово спілкувався із секретарем. Та крім того, за день до судового засідання 11.09.2017 року ОСОБА_2 надіслав заяву про те, що він не може їздити до Київського районного суду до м. Одеси, що свідчить про обізнаність ОСОБА_2 про дату судового засідання.

Відповідно до ст. 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

Апелянт, передбаченим ст. 271 КУпАП правом мати захисника при розгляді справи не скористався, однак, як вбачається з матеріалів справи, копію постанови отримував саме його адвокат - ОСОБА_3 (17-21).

Разом з тим, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення місцем вчинення адміністративного правопорушення зазначено м. Одеса, вул. Левітана, 118 а, яке згідно адміністративного поділу територіального відноситься до Київського району м. Одеси.

Стосовно доводів апелянта про порушення судом правил підсудності, то вони не є обґрунтованими, через те, що відповідно до загального правила, передбаченого ч. 1 ст. 276 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення адміністративного правопорушення. Так, ОСОБА_2 було долучено лише довідку про місце його проживання, жодних доказів на підтвердження його стану здоровя, на які він посилався в заяві, ним надано не було.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано розглянув справу без його участі, з дотримання правил підсудності, визначених в ч. 1 ст. 276 КУпАП.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.251 КУпАП, Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що суд першої інстанції під час розгляду справи в повній мірі дотримався вищевказаних вимог КУпАП.

Так, суд розглянув справу згідно з вимогами КУпАП, дослідив матеріали справи та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Так, винність ОСОБА_2 підтверджується долученими до матеріалів справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №190739 від 20.08.2017 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 20.08.2017 року, в яких зазначено, що громадянин ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан спяніння за допомогою приладу «Драгер» та медичного обстеження в закладі охорони здоровя.

Оскільки ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, додаткових клопотань чи пояснень не подав, жодних доказів на підтвердження поважних причин неявки до суду, окрім довідки про місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3, суду не надав, суд на підставі матеріалів, що містяться у справі, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність його винуватості у вчиненні правопорушення.

Апелянтом не було надано жодного належного доказу на підтвердження доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 стосовно відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП а саме, відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Натомість з матеріалів справи, зокрема з протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що 20.08.2017 року, о 02:00 годині, ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_2, по вул. Левітана в м. Одесі з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, нечітка вимова. Від проходження огляду на стан сп'яніння в медичному закладі та на приладі «Драгер» відмовився у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 «Правил дорожнього руху».

Факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння у передбаченому законодавством порядку підтверджено в поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 20.08.2017 року (а.с.2).

В поясненнях свідка ОСОБА_4 зазначено, що водій ОСОБА_2 відмовився проходити експертизу на стан алкогольного спяніння на приладі «Драгер» та у медичному закладі (а.с.3).

Аналогічні пояснення надані свідком ОСОБА_5, який окрім вказаного вище іншим свідком, також зазначив, що у водія ОСОБА_2 були присутні ознаки алкогольного спяніння нестійка хода та нечітка вимова (а.с.4).

Більш того, зі змісту рапорту інспектора 1-ї роти 3-го батальйону УПП м. Одеси ОСОБА_6 вбачається, що відносно водія ОСОБА_2 в ніч з 19 серпня на 20 серпня 2017 року, окрім протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, було складено ще три протоколи, а саме за: ч. 1 ст. 122 КУпАП виїзд на зустрічну смугу руху та проїзд на червоний сигнал світлофору, ст. 122-2 КУпАП невиконання законних вимог поліцейського та ст. 126 КУпАП відсутність страхового поліса. Крім того, поліцейський екіпаж здійснював погоню за автомобілем під керуванням водія ОСОБА_2, який зупинився лише після заїзду на перешкоду по вул. Левітана, 118 а. Після чого працівниками поліції у нього були виявлені ознаки спяніння, однак від проходження огляду на стан сп'яніння водій відмовився.

Таким чином, враховуючи характер вчинених ОСОБА_2 адміністративних правопорушень та поведінку правопорушника, які зафіксовані в матеріалах справи, апеляційний суд доходить висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме - відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Жодних доказів на підтвердження доводів апелянта про те, що працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду на стан спяніння ОСОБА_2 матеріали справи не містять та апеляційному суду апелянтом надано не було.

Посилання апелянта на те, що він наїхав на опору світлофора через інший транспортний засіб, який створив йому перешкоду у русі, матеріалами справи також не підтверджуються та не надано апеляційному суду будь-яких інших доказів, які б свідчили про цей факт.

Матеріали справи спростовують твердження ОСОБА_2 про те, що суд повинен був розглядати складені відносно нього протоколи за ст. 122-2 та за ст. 130 ч. 1 КУпАП в одному провадженні, оскільки в них відсутні дані, які б підтверджували, що у судді Київського районного суду м. Одеси Чванкіна С.А. знаходиться на розгляді протокол про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 122-2 КУпАП. Такі дані не були також надані і апеляційному суду апелянтом.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обовязок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобовязана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду у постанові та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи актуальність проблеми керування водіями транспортними засобами у стані алкогольного спяніння та збільшення за останній час кількості ДТП в Україні за участі таких водіїв, а також активізацію законодавчої ініціативи щодо посилення у найближчому майбутньому відповідальності відносно осіб, які керують транспортними засобами у стані алкогольного спяніння, навіть до кримінальної, апеляційний суд приходить до висновку про справедливість застосованого до ОСОБА_2 адміністративного стягнення, яке відповідає карній, превентивній та виховальній функціям адміністративної відповідальності.

Таким чином, в апеляційній скарзі не наведено будь-яких інших доводів та не представлено апеляційному суду жодних доказів, які б свідчили про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому, у зв'язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 33, 38, 289, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 12.09.2017 року про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_7