Справа № 740/4149/17 Головуючий у 1 інстанції Олійник В. П.
Провадження № 33/795/529/2017
Категорія - ст. 85 ч.2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2017 року місто Чернігів

головуючого - судді Демченка О.В.,

захисників адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову Ніжинського районного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Ніжинського районного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2017 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_3,

притягнутий до адміністративної відповідальності ч. 2 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2040 (дві тисячі сорок) гривень.

Стягнуто із ОСОБА_3 у дохід держави грошові кошти в розмірі 320 (триста двадцять) гривень 00 коп. судового збору.

Судом ОСОБА_3 було визнано винним в тому, що він 22 січня 2017 року близько 11 години, перебуваючи на полі, розташованому між селами Лосинівка та Галиця Ніжинського району Чернігівської області, використовуючи квадроцикл та вогнепальну зброю калібру 223 REM, в порушення вимог ст. 20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» здійснив незаконне полювання на диких тварин лосів, в результаті чого було незаконно здобуто двох дорослих лосів.

В апеляційній скарзі, вказуючи про незаконність оскаржуваної постанови, неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також недоведеністю вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення просить скасувати постанову суду від 25.10.2017 року, а провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 85 КУпАП. Свої вимоги аргументує наступним:

- грубим порушенням вимог ч.1 ст. 277-2 КУпАП, а саме неповідомлення про час та місце розгляду справи;

- порушення вимог ст. 268 КУпАП щодо особистої участі в судовому засіданні, подачі доказів, можливості заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою та послугами перекладача;

- відсутність в рішенні суду належної правової оцінки протоколу про адміністративне правопорушення від 28.09.2017 року та постанови СУ ГУНП в Чернігівській області від 25.09.2017 року про закриття кримінального провадження, передбаченого ч.2 ст. 248 КК України, в якій прямо вказано про відсутність в діях особи елементу обєктивної сторони складу злочину істотної шкоди;

- недопустимість як доказу протоколу про адмінправопорушення від 28.09.2017 року, оскільки він є підробленим та містить недостовірну інформацію, що вказує про вчинення службовою особою злочину, передбаченого ст. 366 КК України;

- неможливість використання постанови про закриття кримінального провадження як доказу, оскільки це лише форма закінчення досудового розслідування кримінального провадження, що також суперечить ст. 251 КУпАП;

- суперечності змісту постанови про закриття кримінального провадження щодо дати внесення до ЄРДР та відсутність будь-яких доказів при проведенні слідчих дій щодо вчинення протизаконних дій саме ОСОБА_3, оскільки зі змісту постанови вбачається участь невстановлених осіб у незаконному полюванні. Вказані порушення, на думку автора скарги, беззаперечно свідчать про порушення принципів повноти та обєктивності судового розгляду.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 та його захисники просили задовольнити апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до таких висновків

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 судом повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Як встановлено з матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення № 000136 від 28.09.2017 року (а.с.5) складений за порушення ОСОБА_3 22.01.2017 року Закону України «Про мисливське господарство та полювання», а саме незаконного полювання на диких тварин.

Вказаний протокол було складено після закриття заступником начальника відділу розслідування злочинів загально-кримінальної спрямованості СУ ГУНП в Чернігівській області кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000513 за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 248 КК України, що підтверджується копією постанови від 25.09.2017 року (а.с. 50-55).

Із резолютивної частини вищевказаної постанови вбачається, що копію постанови та відповідних матеріалів кримінального провадження направлено до Чернігівського обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за порушення правил полювання.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з положеннями ст. 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Виходячи з системного аналізу вищевказаних норм, повноважний орган за наявності факту вчинення протиправної, винної (умисної або необережної) дії чи бездіяльності, яка за своїм характером не тягне на кримінальну відповідальність, але містить ознаки адміністративного правопорушення повинен скласти протокол про адміністративну відповідальність, або направити відповідні матеріали до повноважного органу для його складання.

За вказаних підстав першим заступником начальника Чернігівського обласного управління лісового та мисливського господарства ОСОБА_4 правомірно складено протокол щодо ОСОБА_3 на підставі матеріалів слідчого управління ГУНП в Чернігівській області.

Будь-яких доказів про те, що цей протокол є недопустимим доказом, є підробленим та містить недостовірну інформацію автором скарги не надано та не встановлено і в процесі судового розгляду. Більше того, матеріали справи містять супровідний лист (а.с.58) про направлення ОСОБА_3 протоколу, як особі яка відмовилась від підпису та його отримання, а також пояснення (а.с.59) головного спеціаліста-мисливствознавця відділу мисливського господарства та полювання Чернігівського обласного управління лісового та мисливського господарства ОСОБА_5 в присутності якого та іншого свідка ОСОБА_6 був складений протокол про те, що ОСОБА_3 відмовився знайомитись з протоколом по адміністративне правопорушення .

Тому усі доводи апелянта щодо незаконності складання протоколу щодо нього є необґрунтованими.

В апеляційній скарзі особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності вказує, що судове рішення ухвалене з порушенням ст. 277-2 КУпАП, оскільки суд належним чином не повідомив про розгляд справи. Проте суддею місцевого суду були вжиті необхідні та достатні заходи для забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Зокрема, як вбачається з телефонограми про виклик до суду (а.с.79) про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений захисник ОСОБА_2 В засіданні апеляційного суду він підтвердив ці обставини.

Як вбачається із матеріалів справи, зазначена справа була розглянута у відсутності ОСОБА_3, при цьому він особисто був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а його захисником було подано клопотання про відкладення розгляду справи. Про це свідчить клопотання ОСОБА_3 (а.с. 68-69) про відкладення розгляду справи, з якого вбачається, що він знає про призначення її в суді.

Однак, апеляційний суд вважає, що відсутність ОСОБА_7 в суді першої інстанції за вказаних вище обставин не являється підставною для скасування судового рішення, оскільки в даному випадку неявка його та його захисника до суду мала місце з його та захисника ініціативи. Крім того, неявка ОСОБА_3 та його захисника до суду саме у той час, коли закінчувались строки притягнення його до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає не простим співпадінням, а ухиленням від правосуддя.

Право особи бути присутнім під час розгляду справи в суді, було поновлене апеляційним судом. Вказана особа належним чином викликана в судове засідання до апеляційного суду, де дала пояснення по суті справи та мала можливість надати докази на підтвердження своїх доводів.

Щодо доводів ОСОБА_3 про невинуватість його у вчиненні правопорушенні та відсутності в матеріалах справи доказів його вини, то вони не знайшли свого підтвердження виходячи з наступного.

Так заперечуючи свою вину, ОСОБА_3 посилається на те, що в той день він не був на полюванні і це, нібито, можуть підтвердити свідки. Апеляційним судом було задоволене клопотання сторони захисту і допитані усі свідки, яких пропонував допитати захисник ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 даючи оцінку їхнім показанням, апеляційний суд вважає, що

На переконання суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції на підставі перевірки та належної оцінки зібраних по справі доказів дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення за зазначених у постанові обставин.

Правильність такого висновку підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 000136 від 28.09.2017 року, згідно якого встановлено що 22 січня 2017 року, близько 11:00 години ОСОБА_3, перебуваючи на полі. Розташованому між селами Лосинівка та Галиця Ніжинського району Чернігівської області, використовуючи квадро цикл та вогнепальну зброю калібру 223 REM, в порушення вимог ст. 20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» здійснив незаконне полювання на диких тварин-лосів, в результаті чого було незаконно добуто двох дорослих лосів, чим порушив ч.2 ст. 85 КУпАП;

- постановою від 25.09.2017 року про закриття заступником начальника відділу розслідування злочинів загально-кримінальної спрямованості СУ ГУНП в Чернігівській області кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000513 за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 248 КК України (а.с. 50-55);

- протоколом огляду місця події від 22.01.2017 року (а.с.10-12);

- схемою до протоколу огляду місця події від 22.01.2017 року (а.с.13);

- актом розтину двох туш лося від 22.01.2017 року (а.с.14);

- розрахунком завданих збитків (а.с.17);

- протоколами допиту свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (а.с.22-23, 24-26);

- протоколом предявлення для впізнання за фотознімками (а.с.27-28). Щодо вказаного протоколу, то суд наголошує, що ОСОБА_3 не заперечував, що на одній з фотографій цього протоколу зображений саме він. А в іншому протоколі впізнання, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, був упізнаний його син ОСОБА_14.

На підставі сукупності досліджених по справі доказів суд дав правильну оцінку діям ОСОБА_3 кваліфікувавши його дії за ч.2 ст. 85 КУпАП.

Аргументи апелянта щодо неможливості використання в якості доказу вини постанови про закриття кримінального провадження з огляду на те, що вона є лише формою закінчення досудового розслідування кримінального провадження, що також суперечить ст. 251 КУпАП є безпідставними, адже перелік доказів в справі про адміністративне провадження не є вичерпним. Підстави для визнання вказаної постанови про закриття кримінального провадження неналежним доказом відсутні. Що стосується суперечностей змісту постанови про закриття кримінального провадження щодо дати внесення до ЄРДР, то вони є технічною помилкою, яка не впливає на її законність та підтверджується іншими матеріалами справи, де вказано датою внесення кримінального провадження за № 0000513 до ЄРДР саме 23.01.2017 року, що в першу чергу слідує з витягу цього кримінального провадження (а.с.6).

Сукупність прямих і непрямих доказів у справі дали обґрунтовані підстави органу досудового розслідування і суду зробити висновок про скоєння адміністративного правопорушення саме ОСОБА_3 і з таким висновком погоджується апеляційний суд.

Стосовно посилання автора скарги на те, що в постанові про закриття кримінального провадження йде мова про «невстановлених осіб», то апеляційний суд розцінює цей аргумент як такий що не заслуговує на увагу, оскільки це формулювання вирване з контексту постанови і лише вказує на те, що на час виявлення незаконного полювання 22.01.2017 року особи не були встановлені і тому кримінальне провадження внесене до ЄРДР не відносно конкретної особи чи осіб, а за фактом незаконного полювання на диких тварин (витяг а.с.6). В подальшому в ході досудового розслідування після проведення слідчих та процесуальних дій було зібрано ряд доказів причетності саме ОСОБА_3, і лише через відсутність обєктивної сторони складу злочину істотної шкоди, матеріали були скеровані для складання протоколу про адміністративне правоворушення. Відсутність же обєктивної сторони складу злочину сама по собі, як помилково переконує апелянт, не виключає автоматично його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, у звязку із чим суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, в постанову суду без змін.

Таким чином, при розгляді справи в суді першої інстанції не було допущено таких порушень законодавства, які б унеможливлювали постановлення законного й обґрунтованого рішення. Постанова суду зміні чи скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 283, 293, 294, Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Ніжинського районного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2017 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_15