Справа № 336/186/17
Пров. № 3/336/236/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щаслива О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшла з управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, працює в товаристві з обмеженою відповідальністю «Альфа Сервіс» автомаляром, за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

7 січня 2017 року, о 01 годині 10 хвилин, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «CHEVROLET AVEO», державний номер НОМЕР_1, в районі будинку № 4 по вул. Парамонова в м. Запоріжжі в стані алкогольного спяніння. Огляд проводився в комунальній установі «Обласний клінічний наркологічний диспансер». Зазначені дії містять порушення п.2.9 «а» «Правил дорожнього руху України».

Правопорушник винуватість у вчиненні вказаних дій не визнав і пояснив судді, що: по-перше, в день, до якого відносяться інкриміновані йому дії, він алкоголю не вживав; по-друге, коли до нього підішли співробітники поліції він не керував транспортним засобом, а знаходився в салоні автомобіля, який не рухався,.

Щодо події інкримінованого йому правопорушення дав такі пояснення. Коли він закривав автомобіль у дворі багатоквартирного будинку, де проживає його дружина, до нього підійшли співробітники поліції і висунули вимогу про надання їм посвідчення водія та реєстраційного талону на автомобіль. Коли він обґрунтовано обурився з приводу безпідставності цієї вимоги через те, що він не перебував за кермом, поліцейські висловили підозру в тому, що він є нетверезим, і запропонували пройти огляд на виявлення стану спяніння в місці зупинки транспортного засобу. Результат тесту за допомогою алкотестера «Драгер» виявився негативним, тобто не констатував у нього ознак спяніння. Проте співробітники поліції примусили його до поїздки в наркологічний диспансер, хоча, як він вже зазначив, за наслідками тесту на місці його затримання передумов для цього не було. Свідками того, що він не керував автомобілем були дві особи, але його наполягання на отриманні від них пояснень і внесенні відомостей про них до протоколу про адміністративне правопорушення автор протоколу залишив поза увагою.

Через відсутність в його діях ознак складу правопорушення, за якими складений протокол, просить про звільнення його від відповідальності.

Представник правопорушника підтримав доводи свого підзахисного.

Зазначені пояснення ОСОБА_1 спростовують такі досліджені під час перевірки його доводів фактичні дані.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні описаних дій підтверджує протокол про адміністративне правопорушення, який в силу вимог законодавства про адміністративні правопорушення є джерелом доказів (ст. 251 КУпАП).

До доказів винуватості також відносяться:

- показання допитаного суддею інспектора Булки В.С., який складав протокол про адміністративне правопорушення і пояснив, що у вказаний в ньому час екіпаж, до складу якого входить інспектор, отримав виклик до квартири, де проживає ОСОБА_1 у звязку із скандалом в сімї, що вчинив правопорушник. Коли поліцейські зявилися до житла, дружина правопорушника пояснила поліцейським, що її чоловік в стані сильного алкогольного спяніння вчинив сварку, а до того, як за викликом приїхали правоохоронці, залишив квартиру, щоб ще купити спиртного. Свідок і його колеги переслідували нетверезого ОСОБА_1, коли той сів в автомобіль і поїхав з двору. Після зупинки транспорту йому у присутності свідків запропонували пройти огляд в медичному закладі. Результат цього медичного дослідження показав наявність алкоголю в крові правопорушника, у звязку з чим і був складений протокол у відповідності до вимог законодавства;

- показання свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, які були очевидцями направлення ОСОБА_1 до медичного закладу і вказують на очевидні ознаки спяніння у водія;

- висновок щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведений в комунальній установі «Обласний клінічний наркологічний диспансер», який констатує стан алкогольного спяніння у ОСОБА_1;

- витребуваний суддею з комунальної установи «Обласний клінічний наркологічний диспансер» акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, з якого випливає, що концентрація алкоголю в крові правопорушника становить 1,9 %, що безумовно свідчить про перебування особи у стані спяніння;

- відеозапис події, наданий управлінням патрульної поліції.

Наведені фактичні дані свідчать про дотримання порядку притягнення особи до відповідальності за вказаною статтею законодавства про адміністративні правопорушення, тому суд знаходить їх належними, допустимими, такими, що відтворюють подію правопорушення.

На вказаний висновок судді не впливають показання свідка ОСОБА_4, який зазначає, що огляд за допомогою спеціального пристрою на місці зупинки ОСОБА_1 продемонстрував відомості про тверезий стан правопорушника, і саме співробітники поліції, не задовольнившись його результатом, наполягли на поїздці ОСОБА_1 до медичного закладу і не реагували на пояснення свідка, правопорушника та інших осіб, які були очевидцями вказаних подій.

Ці показання спростовуються сукупністю інших фактичних даних, узагальнений зміст яких наведений суддею.

У звязку з викладеним пояснення ОСОБА_1, який вправі обирати позицію захисту на власний розсуд, суддя оцінює як вияв бажання уникнути відповідальності, а показання свідка ОСОБА_4 як вияв бажання допомогти йому в цьому.

Таким чином, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя доходить висновку про наявність в діях ОСОБА_1 ознак складу правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, виходячи з такого.

Вирішуючи питання про відповідальність особи, суддя доходить висновку про закриття провадження в справі, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ст. 38 КУоАП якщо справа про адміністративне правопорушення у відповідності до закону підвідомча суду (судді), адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Згідно із ст. 247 КУоАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

Оскільки на момент вирішення справи встановлений статтею 38 КУпАП строк сплив, ОСОБА_1 підлягає звільненню від адміністративної відповідальності, а провадження в справі відносно нього - закриттю.

Керуючись ст. ст. 38, 247, ч. 1 ст. 2122 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 визнати винуватим за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у звязку із спливом строків накладення адміністративного стягнення.

Провадження в справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів після її винесення.

Суддя О.В. Щаслива