П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2017 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 28 грудня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Деснянського районного суду міста Києва від 28 грудня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Відповідно до постанови ОСОБА_2 визнаний винним в тому, що 29 листопада 2016 року в 09 год. 50 хв., керуючи транспортним засобом «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався біля будинку № 8 по вул. Каштановій в м. Києві та в порушення п.п. 11.1, 12.1 Правил дорожнього руху України ( далі - ПДР), не врахував ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортного засобу, дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду, справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Апелянт звертає увагу на те, що біля місця дорожньо - транспортної пригоди (далі - ДТП) були припарковані автомобілі, проте вони не були перешкодою для здійснення роз'їзду його автомобіля та автомобіля потерпілого. Крім того, ОСОБА_2 стверджує, що саме водій ОСОБА_3 не дотримався безпечного інтервалу та безпечної швидкості.

ОСОБА_2 зазначає, що судом не була врахована локалізація пошкоджень транспортних засобів, оскільки відповідно до долучених ним фотокарток видно очевидно, що у водія ОСОБА_3 було достатньо місця для проїзду, проте він вчинив зіткнення з його автомобілем.

Апелянт звертає увагу на те, що свідок ОСОБА_4 не був допитаний в суді першої інстанції, проте в постанові суду зазначено, що його допит було здійснено.

З огляду на викладене, ОСОБА_2 вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КК України.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На думку апеляційного суду, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, суд не в повній мірі дотримався цих вимог закону.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1, не врахував ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортного засобу, дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, дорожню обстановку та допустив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до п. 11.1 ПДР України кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками, а за їх відсутності самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Як зазначено на схемі ДТП, зіткнення автомобілів відбулося на проїзній частині шириною 5,4 - 5,6 м, де відсутня дорожня розмітка. В такому випадку водій транспортного засобу повинен рухатись якомога ближче до правого краю проїзної частини відносно свого напрямку руху.

Відповідно до схеми ДТП та доданих до апеляційної скарги фотокарток, зіткнення автомобілів відбулося на умовній смузі руху автомобіля «ВАЗ».

Крім того, ширина проїзної частини та габарити автомобілів, інформація про що є загальнодоступною, дозволяли автомобілям, які рухаються в зустрічному напрямку зробити безпечний роз'їзд. Наявні в матеріалах справи докази не свідчать про те, що саме ОСОБА_2 не врахував ширини проїзної частини, габаритів транспортних засобів та дорожню обстановку.

Відповідно до ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах апеляційної скарги. Тому давати оцінку діям іншого водія - учасника ДТП, щодо якого в цьому провадженні судом першої інстанції рішення не приймалось, апеляційний суд не може.

Щодо порушення п. 12.1 ПДР України, апеляційний суд зазначає наступне. Відповідно до фотокарток місця ДТП, зіткнення відбулося: у автомобіля «ВАЗ» лівою частиною бампера та лівим крилом, а у автомобіля «ЗАЗ» передньою частиною автомобіля.

Це підтверджується переліком видимих пошкоджень транспортного засобу, вказаних в схемі місця ДТП, відповідно до якого у автомобіля «ВАЗ» пошкоджений бампер, ліве переднє крило, покажчик повороту, кріплення переднього бампера, а у автомобіля «ЗАЗ» пошкоджений бампер передній, решітка радіатора, фара передня ліва.

З огляду на ці докази висновок суду про те, що саме ОСОБА_2 не вибрав безпечної швидкості з урахуванням дорожньої обстановки є хибним.

Ухвалюючи рішення про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП суд в своїй в постанові вказав, що враховуючи пояснення водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3, письмові пояснення свідка ОСОБА_4, виходячи з розташування автомобілів після зіткнення, характер пошкоджень обох автомобілів, приходить до висновку про порушення ОСОБА_2 п. 11.1, 12.1 ПДР України, в той час, як саме ці докази свідчать про протилежне.

У зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню з закриття провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 28 грудня 2016 року щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун