Справа № 163/2381/17 Провадження №33/773/982/17 Суддя в 1 інстанції: Гайдук А. Л.
Категорія:ст.ст.471, 472МК України Доповідач: Борсук П. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" грудня 2017 р. місто ОСОБА_1

Суддя Апеляційного суду Волинської області Борсук П.П., за участю представника Волинської митниці ДФС ОСОБА_2, представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу заступника начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 27 жовтня 2017 року про притягнення до відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, менеджера ТОВ «Саликс» (м.Житомир),

встановив:

Вказаною постановою, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України і на підставі ст.22 КУпАП звільнено від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі за даною нормою закрито.

Вилучену згідно протоколу та опису затриманих предметів №2909/20500/17 від 18.08.2017 року і прийняту 19.08.2017 року бухгалтерією Волинської митниці ДФС, згідно квитанції до прибуткового касового ордера за №60 валюту в розмірі 1000 Євро повернуто ОСОБА_3

Провадження у справі за ст.472 МК України закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Даною постановою судді, ОСОБА_3 визнано винним в тому, що він 18.08.2017 року приблизно о 19 год. 45 хв., слідуючи з України в ОСОБА_5 через митний пост Ягодин Волинської митниці ДФС, в якості водія автомобіля марки «Форд Куга», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю «зелений коридор», переміщуючи, окрім дозволеної до вивезення за межі України, без письмового декларування та надання дозвільних документів, суми валюти у 10000,00 Євро, також валюту, яка склала понад допустиму до вивезення за межі України норму готівки, а саме 1000 Євро, що згідно офіційного курсу НБУ станом 18.08.2017 року становить 29834 грн. 85 коп., чим порушив вимоги пункту 2 розділу 2 Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 148 від 27.05.2008 року.

Крім цього, ОСОБА_3 ставиться у вину те, що він, за вищевикладених обставин, порушив, передбачений постановою Правління НБУ від 27.05.2008 року №148, порядок переміщення валюти та з порушенням проходження спрощеної форми митного контролю «зелений коридор» не задекларував за встановленою формою переміщуваних ним коштів.

Дії ОСОБА_3 органом доходів та зборів кваліфіковано за статтями 471, 472 МК України.

Не погодившись із такою постановою, заступник начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати на прийняти нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_3 у порушенні митних правил за ст.ст.471, 472 МК України та накласти на нього стягнення в межах санкцій даних норм Закону.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши думку представника митниці, який скаргу підтримав із наведених у ній підстав, думку представника особи, я ка притягується до адміністративної відповідальності, який заперечив проти апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно із ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст.489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов'язаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції при прийнятті судового рішення були дотримані в повній мірі.

При прийнятті рішення обставини справи досліджено повно та обєктивно, винність ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, повністю підтверджена як пояснення представника особи, яка притягується до відповідальності, наданими в судовому засіданні, так і протоколом про порушення митних правил, копією контрольного талону, актом про проведення огляду та службовою запискою головного державного інспектора УПМП Волинської митниці ДФС ОСОБА_6 (а.с.1-5, 10).

Відповідно до вимог ст. 33-35 КУпАП, які визначають загальні засади накладення адміністративного стягнення, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Статтею 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням. При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Таким чином, висновок суду про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України та звільнення останнього відповідно до ст.22 КУпАП від адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю вчиненого ним правопорушення за даною нормою закону, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

В матеріалах справи містяться дані, на підставі яких суд першої інстанції закрив провадження у справі за ст.471 МК України.

Зокрема, суд врахував, те що ОСОБА_3 до відповідальності за порушення митних правил притягується вперше, вину у вчиненому правопорушенні визнає повністю, щиро розкаюється, а також відсутність обставин, що обтяжують його відповідальність та те, що його дії не спричинили та не могли спричинити істотної шкоди громадським або державним інтересам.

Представник особи, яка притягується до відповідальності в суді першої інстанції пояснив, що на утриманні ОСОБА_3 перебувають малолітня дитина дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка являється інвалідом з дитинства, у звязку із чим їй проводяться дороговартісні операції, мати ОСОБА_8, яка також є інвалідом 2 групи по загальному захворюванню і має онкологічну хворобу, та батько ОСОБА_9 є особою похилого віку, який також хворіє, а оскільки розмір пенсії останніх є незначним, тому вони потребують матеріальної підтримки. Сам ОСОБА_3 хоча і працює, однак розмір його заробітної плати є незначним. В даний час ОСОБА_3 є непрацездатним у звязку з переломом кістки ноги, що також вимагає додаткових витрат на лікування.

Зокрема, хвороба дитини ОСОБА_3 та його матері належно підтверджується копіями документів, які містяться в матеріалах справи (висновки-соціальних (експертних) комісій, медичний висновок про дитину інваліда, довідки з Дніпропетровського обласного онкологічного диспансера, виписки про історію хвороби, посвідченням дитини-інваліда) (а.с.19-21, 29-31, 40,47-53, 55).

Тимчасова непрацездатність самого ОСОБА_3 також є підтвердженою належними доказами, що містяться в матеріалах справи (а.с.41, 44). Крім того, на даний час проживає у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_10, її дочка ОСОБА_11 навчається в ОСОБА_5, що підтверджується відповідними документами. Кошті, переміщувані ним - це оплата за навчання та проживання.

Врахувавши наведені обставини справи, місцевий суд дійшов правильного висновку, що саме збіг важких сімейних та матеріальних обставин стали причиною вчинення ОСОБА_3 правопорушення, яке ставиться йому у провину ст.471 МК України.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що з врахуванням сукупності вищевикладених обставин, відсутністю обставин, які обтяжують відповідальність ОСОБА_3, даних про його особу, у справі достатньо підстав для звільнення останнього від адміністративної відповідальності за ст.471 МК України на підставі ст.22 КУпАП за малозначністю вчиненого, обмежившись щодо нього усним зауваженням.

Наслідки від вчиненого не завдали значної шкоди суспільним або державним інтересам. А накладення на ОСОБА_3 стягнення, передбаченого санкцією ст.471 МК України, у виді штрафу та конфіскації валюти поставить його і його сімю ще в гірше матеріальне становище.

Апеляційна скарга не містить вмотивованих доводів спростування висновків місцевого суду у вищевказаній частині ухваленого судового рішення.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції підставно звільнив ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, а тому підстав для скасування судового рішення у цій частині з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не встановлено.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правильного висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України з врахуванням наступного.

Адміністративним правопорушенням за диспозицією ст.472 МК України, є недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Об'єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується дією (недостовірне декларування), або ж бездіяльністю (недекларування). Тобто, це незаявлення за встановленою письмовою, усною, або будь-якою іншою формою відомостей або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму і інших відомостей для митної мети.

У протоколі про порушення митних правил №2909/20500/17 від 18.08.2017 року, складеному відносно ОСОБА_3 не розкрито обєктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, яка передбачає відповідальність за незавлення за встановленою формою точних і достовірних відомостей про товари, які підлягають обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

З цього протоколу не зрозуміло, в чому полягає дане правопорушення, якими діями правопорушника воно вчинено і чим це підтверджується.

Суддя першої інстанції, розглядаючи справу, звернув на це увагу, як і на вимоги ч.6 ст.366 МК України, згідно якої, обравши проходження через «зелений коридор», особа звільняється від подання письмової митної декларації, та в своїй постанові при викладенні суті вчиненого правопорушення обґрунтовано про це зазначив.

Доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, митним органом надано не було.

Як було встановлено в ході розгляду справи судом першої інстанції, що також підтвердилось при апеляційному розгляді, у відповідності до досліджених матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3 смугою митного контролю «червоний коридор» не слідував, її не перетинав, а працівниками митниці не надавалась можливість заповнення декларації.

Зі змісту статей 257, 366 МК України та диспозиції статті 472 МК України вбачається, що за ст.472 МК України кваліфікуються діяння осіб, які переміщуються через митний кордон України смугою митного контролю «червоний коридор» і допустили зазначене у диспозиції цієї статті Митного кодексу порушення митних правил.

ОСОБА_3 допустив порушення порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, що повністю охоплюється диспозицією ст.471 МК України і такі дії додаткової кваліфікації за ст.472 МК України не потребують.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України у звязку з чим вірно закрив провадження у справі в цій частині на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення з мотивів викладених в апеляційній скарзі Волинської митниці ДФС, апеляційний суд не вбачає, а тому вона підлягає залишенню без задоволення.

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Любомльського районного суду Волинської області від 27 жовтня 2017 року є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування чи зміни з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу заступника начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 27 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_3 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області ОСОБА_12