Справа № 299/1664/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.11.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Феєра І.С., при секретарях Головець М.А., Костюк Л.А, за участю особи яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисників - адвокатів Нечаєва В.В., Пшеницької Г.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника - адвоката Нечаєва В.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 29.08.2017.

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Коломия Івано-Франківської області, мешканця АДРЕСА_1, громадянина України, із середньою освітою, приватного підприємця, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 07(семи) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 грн..

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн..

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 817226 від 01.06.2017 та постанови судді від 29.08.2017 вбачається, що 30.05.2017, близько 15 год. ОСОБА_1, перебуваючи в адмінбудівлі Виноградівського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, що розташована по вул. Тюльпанів, 30 в м. Виноградів, ображав працівників нецензурною лайкою, кричав, на зауваження припинити таку поведінку не реагував.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Нечаєв В.В. просить постанову - скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. Указує на те, що наявний у матеріалах справи протокол відрізняється від екземпляру, що був вручений ОСОБА_1, а саме: в оригіналі протоколу зазначені дані про потерпілого, а в копії, що вручена ОСОБА_1, - такі відсутні, що в свою чергу свідчить про порушення при складанні протоколу вимог ст. 256 КУпАП. ОСОБА_1 визнано винним за вчинення правопорушення, якого не існує, оскільки зазначені в протоколі та постанові судді дії, які вчинив ОСОБА_1 - «ображав працівників нецензурною лайкою та кричав», є надуманими й такими, що не відповідають

-2-

диспозиції ст. 173 КУпАП, за якою останнього визнано винним. Крім того, посилається на те, що в протоколі не відображено точне місце вчинення правопорушення, кого саме з працівників ображав ОСОБА_1, і в якій формі така образа проявлялась; що зазначений у протоколі час вчинення правопорушення - 18 год., не відповідає жодним наявним у матеріалах справи поясненням і становить час, коли райвідділ ДМС взагалі не працює. Призначивши ОСОБА_1 максимальний розмір штрафу, суд не в достатній мірі врахував дані про його особу (до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягався, одружений, має двох малолітніх дітей, позитивно характеризується), що в свою чергу свідчить про упередженість судді під час розгляду даної справи. Також, указує на те, що не викликавши в судове засідання потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5 й прийнявши до уваги їх письмові пояснення, суд порушив право ОСОБА_1 задавати таким запитання з приводу фактичних обставин адміністративного правопорушення, а також не врахував прецедентну практику ЄСПЛ, згідно якої національний суд позбавлений можливості використовувати у своїх рішенням посилання на письмові покази свідків, які не були допитані безпосередньо в суді й не гарантовано право захисту задавати таким питання і спростовувати розбіжності в їх показах. Окрім того, вказує й на те, що пояснення свідка ОСОБА_5 не підписані працівником поліції ОСОБА_6А; що в показах потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5 відсутні відомості про те, кого саме ображав ОСОБА_1; що суд безпідставно відхилив клопотання сторони захисту про виклик в судове засідання для допиту заступника начальника відділу ДМС. Посилається також, і на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які рапорти чи повідомлення працівників поліції по факту руху справи, реєстрації чи перереєстрації, характеристика на ОСОБА_1, витяги з бази даних «АРМОР» щодо притягнення його до будь-якої відповідальності за минулий час, що в свою чергу свідчить про «замовний» характер дій органу дізнання, з метою покарання всіх громадян, які можуть критикувати райвідділи органів ДМС щодо жахливого стану надання адміністративних послуг по виготовленню закордонних паспортів.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисників - адвокатів Пшеницької Г.В. та Нечаєва В.В. на підтримання поданої апеляційної скарги, потерпілого ОСОБА_4, який судове рішення вважає законним та обґрунтованим і заперечує щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Нечаєва В.В. не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі цих вимог закону, а також ст.ст. 251, 252, 283 КУпАП в постанові суду зазначаються опис обставин, установлених при розгляді справи, докази та дається їм належна оцінка в їх сукупності.

Ці вимоги у справі додержано у повному обсязі.

-3-

З матеріалів справи вбачається, що суд повно та всебічно дослідив обставини вчинення правопорушення, наявні в справі докази, а тому висновок, викладений у постанові суду, про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, за наведених у постанові обставин є правильним.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, його вина стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АА № 817226 від 01.06.2017; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, зареєстроване в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області від 30.05.2017, відповідно до якої ОСОБА_1, 30.05.2017, близько 15 год., перебуваючи в адмінбудівлі Виноградівського ДМС виражався в бік працівників нецензурною лайкою, поводився зухвало та агресивно; письмовими поясненнями ОСОБА_4 відповідно до яких, крім вище вказаного деталізовано, що ОСОБА_1 агресивно себе поводив, виражав своє незадоволення роботою РВ ГУ ДМС, ображав персонал нецензурною лайкою, кричав та погрожував працівникам звільненням, на прохання припинити такі дії не реагував; письмовими поясненнями ОСОБА_5, яка підтвердила обставини, зазначені ОСОБА_4 та заявила, що через неправомірні дії ОСОБА_1 припинилася планомірна робота відділу приблизно на 30 хв..

Вказаним доказам суд дав належну оцінку та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а саме дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях та інші подібні дії, що порушують громадський порядок.

Доводи апеляційної скарги захисника - адвоката Нечаєва В.В. щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки останній не вчиняв жодних дій, які підпадають під ознаки дрібного хуліганства, і його вина не доведена, спростовуються наступним доказами.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 817226 від 01.06.2017 вбачається, що 30.05.2017, близько 15 год. ОСОБА_1, перебуваючи в адмінбудівлі Виноградівського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, що розташована по вул. Тюльпанів, 30 в м. Виноградів, ображав працівників нецензурною лайкою, кричав, на зауваження припинити таку поведінку не реагував.

Допитаний у судовому засіданні апеляційного суду потерпілий ОСОБА_4, який є начальником Виноградівського районного відділу ГУ ДМС в Закарпатській області показав, що 30.05.2017, близько 15 год. ОСОБА_1, перебував в адмінбудівлі Виноградівського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, підходив спочатку до кабінету №4, потім до вікна №3, де працювала ОСОБА_5, зірвав видачу документів у вікні, неправомірні дії останнього продовжувались у кабінеті його заступника ОСОБА_7, коли він зайшов до кабінету де перебував його заступник та ОСОБА_1, в його адресу пішла нецензурна лайка. Про дії ОСОБА_1 біля вікна №3 йому відомо зі слів працівників відділу, що ОСОБА_8 зірвав роботу майже на 30 хв.. Коли заступник представив його громадянину ОСОБА_1, останній почав нецензурно виражатися в його адресу. Крім того, останній провокував працівників та намагався дискридитовати службу.

-4-

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що працює головним спеціалістом Виноградівського районного відділу ГУ ДМС в Закарпатській області, у травні місяці перебувала на робочому місці, видавала паспорти, почула крики, вийшла в коридор, де ОСОБА_1 кричав, що його не приймають. Побачивши її, ОСОБА_1 підійшов до неї з претензіями щодо роботи і наявності стендів з інформацією для громадян, після чого вона направила його до таких стендів. Нецензурною лайкою, ОСОБА_1 виражався, коли вона підходила до вікна, біля якого знаходився останній. Також, зазначила, що діями ОСОБА_1 була призупинена видача паспортів на деякий час. Крім того, ОСОБА_1 погрожував розправою, лаявся нецензурною лайкою.

Свідок ОСОБА_7, який є заступником начальника Виноградівського районного відділу ГУ ДМС в Закарпатській області показав, що 30.05.2017, близько 15 год. перебував у своєму робочому кабінеті. До його кабінету зайшла не відома йому громадянка, яка покликала його до коридору, оскільки там громадянин створює конфліктну ситуацію. Вийшов в коридор, побачив громадянина, який на підвищених тонах спілкувався з працівницею відділу, у зв'язку з чим, він запросив громадянина до свого кабінету з метою припинити конфліктну ситуацію. Як виявилося, вказаним громадяниниов виявився ОСОБА_1. В кабінеті, він почав заспокоювати ОСОБА_1, який почав пояснювати, що працівники відділу некомпетентні, не можуть відповісти на його запитання. В цей час до кабінету зайшов начальник Виноградівського районного відділу ГУ ДМС в Закарпатській області, який запитав в чому справа, на що ОСОБА_1 почав з нецензурними словами звертатись до ОСОБА_4. Дослівно сказати яка сама нецензурна лайка була, оскільки конфліктні ситуації трапляються досить часто. Також, пояснив ОСОБА_1, що дії працівників відділу можна оскаржувати іншим чином, шляхом звернення до вищестоящих посадових осіб, а не створювати конфлікт та перешкоджати роботі установи.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що перебуває на посаді старшого дільничного інспектора поліції Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції. 30.05.2017, близько 15 год. прибув на виклик до відділу міграційної служби в м. Виноградові у зв'язку із зверненням до відділу поліції керівника установи, щодо неправомірних дій громадянина. Прибувши на вказане місце, опитав працівників, які були на робочому місці та змогли пояснити з приводу обставин вчиненого правопорушення та виявились свідками. Пояснення від свідків відбирав саме він, відбувалось це у приміщенні Виноградівського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області. Під час його перебування, в приміщенні відділу, ОСОБА_1 в приміщенні вже не було. Підтвердив, що саме о 15 год. мало місце правопорушення вчинене ОСОБА_1. Відмінність оригіналу протоколу про адміністративне правопорушення від копії, наданої ОСОБА_1 пояснив неякісною ксерокопією.

Вищезазначені покази є належними та допустимими доказами по справі, які підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду першої інстанції, а також підтверджують вину ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні та узгоджуються зі змістом протоколу та попередньо наданими поясненнями працівникам поліції.

Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що старший дільничний інспектор поліції Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції ОСОБА_6 був упереджений при складанні протоколу, що в нього були підстави фальсифікувати такий, - на ці дані

-5-

в апеляційній скарзі й не вказується. У зв'язку із зазначеним, апеляційний суд приходить до висновку про те, що інспектор при виконанні своїх функціональних обов'язків діяв у межах наданих йому повноважень, протокол ним складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП.

Не встановлено під час розгляду справи апеляційним судом і яких-небудь даних про те, що у свідків ОСОБА_5, ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_4 були підстави для обмови ОСОБА_1.

Апеляційний суд відхиляє доводи поданої апеляційної скарги в частині заперечення складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1, оскільки такі повністю суперечать вимогам законодавства та зібраними і дослідженими під час судового розгляду доказами.

Так, дрібним хуліганство за ст. 173 КУпАП визнається нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Основним об'єктом цього правопорушення є суспільні відноси у сфері громадського порядку. Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ, організацій. Відмінною особливістю дрібного хуліганства від хуліганства, що наказується в кримінальному порядку, є те, що воно не має характеру грубого порушення громадського порядку, яке причиняє суттєву шкоду суспільним відносинам, правовим та законним інтересам громадян.

Грубість порушення громадського порядку слід визначати з урахуванням характеру вчинених хуліганських дій, їх наслідків, місця й тривалості їх вчинення, кількості потерпілих від зазначених дій, їхнього віку, стану здоров'я, істотності порушення їхніх інтересів або інтересів підприємств, установ, організацій. Особа, яка вчиняє хуліганські дії, нехтує правилами поведінки в суспільстві.

При цьому, хуліганські дії можуть бути вчинені в будь-якому місці. Найчастіше це відбувається на вулицях, у парках, у місцях проведення публічних заходів й інших громадських місцях. Але наявність у діях особи ознаки хуліганства законом не пов'язано з його вчиненням лише в громадських місцях. Громадське місце - це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу.

Громадський порядок може бути порушений і за відсутності сторонніх осіб чи у присутності лише потерпілого (вночі, у безлюдному місці, в квартирі). Однак вчинення хуліганських дій у присутності інших людей, в обстановці проведення публічного заходу (покладення квітів до пам'ятника, концерт тощо) є однією з ознак, яка вказує на грубість порушення громадського порядку.

Мотивом порушення громадського порядку є явна неповага до суспільства, бажання реалізувати індивідуальну потребу самоствердження. При цьому, явною (очевидною як для винної особи, так і для потерпілих чи оточуючих) неповагою до суспільства вважається прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.

Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12. 2006 «Про судову практику у справах про хуліганство » при вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того,

-6-

що відповідно до ч. 1 ст. 296 КК хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

При цьому, з об'єктивної сторони хуліганство, незалежно від виду відповідальності (адміністративної чи кримінальної), характеризується порушенням громадського порядку, а із суб'єктивної - наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб'єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

На підставі викладеного, апеляційний суд уважає, що доводи апеляційної скарги захисника - адвоката Нечаєва В.В. про те, що ОСОБА_1 не вчиняв жодних дій, які підпадають під ознаки дрібного хуліганства не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки такі спростовані матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема, показами потерпілого ОСОБА_4, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 та іншими вищенаведеними доказами.

Крім того, апеляційний суд критично оцінює доводи апеляційної скарги щодо відсутності порушення громадського порядку в діях ОСОБА_1, оскільки розмова з ОСОБА_4 відбулась кабінеті. Як вже було вище зазначено, для порушення громадського порядку не обов'язкова присутність сторонніх осіб, хоча в даному випадку ОСОБА_1 використовував нецензурну лайку в присутності ОСОБА_7 і свідок ОСОБА_5 також чула нецензурну лайку від ОСОБА_1.

Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції принципу безпосередності дослідження доказів, оскільки, як вірно зазначено в апеляційній скарзі, таких вимог КУпАП щодо розгляду справи не містить. Крім того, суд першої інстанції, у зв'язку із заявленим адвокатом Нечаєвим В.В. клопотанням, неодноразово викликав свідків в судове засідання, однак такі неодноразово не з'являлися з тих чи інших підстав та подали заяви до суду про розгляд справи без їх участі та про підтримання наданих працівникам поліції своїх пояснень.

Окремі зауваження сторони захисту щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд перевірив в ході допиту свідка ОСОБА_6, як особи, що склала протокол про адміністративне правопорушення та здійснювала оформлення матеріалів справи, який підтвердив обставини, встановлені судом першої інстанції. Відсутність підпису ОСОБА_6 під час відбирання пояснень у ОСОБА_5, не є такими порушеннями, які істотно впливають на прийняття остаточного рішення, оскільки останній підтвердив, що саме він є особою, яка зафіксувала вчинене правопорушення та опитувала свідків події.

З врахуванням того, що наявні в матеріалах справи докази є належними, допустимим та у своєму взаємозв'язку свідчать про обставини вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Крім того, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги, щодо накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1.

-7-

Так, відповідно до вимог ст. ст.23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

При накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суддею враховано характер вчиненого ним правопорушення, його особу, ступінь його вини, відсутність обставин, які помукують або обтяжують відповідальність особи, вимоги ст. 33 КУпАП та обґрунтовано наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ст. 173 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності двох малолітніх дітей на утриманні, дружини та позитивної характеристики ОСОБА_1 жодними доказами не підтверджені, тобто підстави для зміни постанови суду в частині накладеного стягнення належним чином не доведені.

Інші доводи апеляційної скарги, не є підстави для скасування чи зміни судового рішення й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не підтверджені жодними доказами.

При прийнятті рішення враховуються положення нормативно-правових актів про те, що сторони провадження в справах про адміністративні правопорушення є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; та те, що правопорушником жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги надано не було.

Керуючись ст. 294 КпАП України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу захисника - адвоката Нечаєва В.В. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 29.08.2017, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: