А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

02.03.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І.В.,

розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1,

в с т а н о в и в:

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 січня 2017 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, громадянин України, українець, із середньою спеціальною освітою, не працюючий,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару - безпосереднього предмету порушення митних правил, що становить 51823,60 грн. з конфіскацією в дохід держави легкового автомобіля марки «Skoda» модель «Octavia», кузов НОМЕР_1, 2001 року випуску, двигун дизельний, робочий об'єм 1896 см. куб., державний реєстраційний номерний знак Польської республіки НОМЕР_2

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320,00 грн..

Згідно постанови, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що 30 вересня 2016 року о 17-й годині 47 хвилин учинив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України легкового автомобіля марки «Skoda» модель «Octavia», державний реєстраційний номерний знак Польської республіки НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1, із приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для його переміщення підробленого документа, а саме, довіреності № 1496/2016 від 19.07.2016 на право користування транспортним засобом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною. Посилається на те, що матеріали справи не містять доказів його вини в скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України порушенні митних правил. Крім того, вказує на те, що не був присутній при оголошенні постанови, що про прийняте рішення йому стало відомо 17.02.2017, у зв'язку із чим, строк на апеляційне оскарження пропустив із поважних причин. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, провадження в справі закрити й повернути йому автомобіль.

Перевіривши матеріали справи про порушення митних правил, проаналізувавши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд приходить до висновку про те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до частини 5 статті 529 МК України постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або органом доходів і зборів, який здійснював провадження в цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Згідно ст. 289 КУпАП апеляційну скаргу на постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів із дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів із дня вручення копії постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів із дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо в поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова винесена 19.01.2017, що свідчить про те, що відповідно до ст. 289 та ч. 2 ст. 294 КУпАП останнім днем подання на неї апеляційної скарги є 29.01.2017, а оскільки вказаний день не є робочим (вихідним), то наступний за ним робочий день, тобто 30.01.2017.

Однак, апеляційна скарга надійшла до Апеляційного суду Закарпатської області 24.02.2017, тобто в період, що перевищує місяць із дня винесення оскаржуваної постанови.

Підстави, на які посилається ОСОБА_1 у підтвердження поважності причин пропуску строку, зокрема, на те, не був присутній при оголошенні постанови, що про прийняте рішення йому стало відомо 17.02.2017, апеляційний суд оцінює критично й не визнає поважними причинами пропуску строку на оскарження судового рішення з огляду на наступне.

Так, матеріалами справи підтверджено, що як ОСОБА_1, так і його представнику ОСОБА_2 було відомо про час та місце розгляду справи. Указаний факт не спростовується апелянтом і в апеляційній скарзі.

Доводи апелянта про те, що про оскаржувану постанову йому стало відомо 17.02.2017, спростовуються тим, що, як убачається з матеріалів справи, на вказану постанову ОСОБА_1 01.02.2017 подав до апеляційного суду підписану ним апеляційну скаргу (а. с. 53-56), яка постановою судді Апеляційного суду Закарпатської області від 03.02.2017 йому повернута з підстав пропущення ним строку на апеляційне оскарження та відсутності клопотання про його поновлення (а. с. 62). Указане свідчить про те, що про наявність оскаржуваної постанови ОСОБА_1 було відомо ще до 01.02.2017; що останній мав можливість подати апеляційну скаргу в установлений законом строк, а у разі пропущення такого, заявити клопотання про його поновлення. В апеляційній скарзі не міститься обґрунтування підстав, які перешкодили ОСОБА_1 подаючи вперше в справі апеляційну скаргу, клопотати про поновлення строку на оскарження судового рішення.

З урахуванням наведеного, апеляційним судом не може бути взято до уваги як причина поважності пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження додане до апеляційної скарги повідомлення про те, що ОСОБА_1 з 18.01.2017 по 16.02.2017 знаходився на стаціонарному лікуванні у ВМКЦЗР, оскільки перебування його на стаціонарному лікуванні, як убачається з матеріалів справи не перешкодило йому 01.02.2017 подати в справі апеляційну скаргу.

За таких обставин, апеляційний суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, що пропущений строк є значним, у зв'язку із чим у поновленні строку слід відмовити.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази; те, що в апеляційній скарзі не заявлено клопотань про приєднання або витребування доказів по справі.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

відмовити в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 січня 2017 року, повернути останньому як особі, що її подала.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Стан