АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/140/17 Головуючий у І-й інстанції - Бардін О.С.
Справа № 211/4832/16 -п Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 листопада 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 06 жовтня 2016 року о 21-30 годині в. м. Кривому Розі, по вул. Магістральна біля буд. № 25, ОСОБА_2, керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова, хитка хода). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру та у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови судді, в якій просить постанову скасувати та провадження закрити у звязку з відсутністю події і складу в його діях адміністративного правопорушення. Разом з апеляційною скаргою, ОСОБА_2 заявив клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку оскарження.

В обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, зазначає, що постанова була винесена 30.11.2016 року, без належного виклику. Дізнався про винесену постанову лише 17.01.2017 року в УПП м. Кривого Рогу. 18.01.2016 під час ознайомлення з матеріалами справи, також ознайомився зі змістом постанови.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що постанова судді першої інстанції є незаконною та протиправною. Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення, містить обставини, які не відповідають дійсності. А саме, працівники поліції вказали на невірну адресу проживання, що призвело до неналежного повідомлення ОСОБА_2, про час та розгляд справи.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3, підтримали клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, та просили його задовольнити і розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, приходжу до наступного висновку.

Враховуючи позицію ОСОБА_2 яка зводиться до його відсутності в суді першої інстанції при розгляді справи та копія постанови своєчасно йому не направлялась, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та, вважаю необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 363023 від 06 жовтня 2016 року, де викладені обставини його вчинення; рапортом працівників поліції, де також викладені обставини скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 130 КУпАП; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 даними при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, про те, що в їх присутності водій ОСОБА_2 відмовився пройти медичний огляд з метою виявлення стану сп'яніння у встановленому законом порядку; поясненнями ОСОБА_6, згідно яких, останній вказує, що він за запрошенням свого товариша ОСОБА_7, сів до автомобіля ВАЗ на переднє праве пасажирське сидіння, двоє друзів розташувались позаду на пасажирських сидіннях, а за кермо сів знайомий ОСОБА_2, який керував автомобілем до зупинки поліцією. У водія ОСОБА_2, були ознаки алкогольного спяніння запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода, нерозбірлива мова.

Вищезазначені свідки, засвідчили відмову ОСОБА_2., від проходження медичного огляду, що є підтвердженням обєктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Обєктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в поясненнях свідків, по справі не вбачається.

Крім того, як вбачається з письмової розписки ОСОБА_7, останній зобовязується доставити автомобіль ВАЗ 2101, який передав йому ОСОБА_2А, поліцейські з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, відсторонили ОСОБА_2 від керування транспортним засобом.

Посилання ОСОБА_2 А,В., на те, що це не він керував транспортним засобом, а його знайомий на імя ОСОБА_6, прізвище якого він не памятає, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи і апеляційним судом таких обставин не виявлено.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння .

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 листопада 2016 року відносно ОСОБА_2, за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1