Справа № 525/1308/16-п
Провадження №3/525/8/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2017 року Суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області Хоролець В.В., при секретарі Пилипенко П.І., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши матеріал, який надійшов з роти ДПС ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2,

АДРЕСА_1, не

працюючого, ідентифікаційний номер суду невідомий, до

адміністративної відповідальності на протязі року не

притягувався

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

05 грудня 2016 року близько 15 хвилини на першу по вулиці Шевченка в селищі Велика Багачка Полтавської області водій ОСОБА_1, керував транспортним засобом автомобілем НОМЕР_1 з вираженими ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю із рота, нестійка хода, млява мова) та відмовився від проходження медичного огляду в медичному закладі в установленому порядку на стан спяніння, тобто він порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав повністю і в своїх поясненнях суду вказав про те, що 05.12.2016 року він перебував в автомобілі НОМЕР_2 в якості пасажира на передньому пасажирському сидінні, за кермом в ту ніч був його кум ОСОБА_2, якого він попросив прийти до лазні, де він відпочивав з друзями, щоб сісти за кермо даного автомобіля, так як він (ОСОБА_1С.) в лазні в той вечір вживав спиртне. Вказав, що ОСОБА_2 прийшов до лазні, сів за кермо вищевказаного автомобіля, він сів на переднє пасажирське сидіння, вони розвезли по домах друзів і поїхали до нього додому. Коли ОСОБА_2 та він приїхали додому до ОСОБА_1, ОСОБА_2 пішов на подвіря, а ОСОБА_1 в цей час ще знаходився в автомобілі, двигун автомобіля працював, в цей же час до автомобіля підїхав патрульний автомобіль, він вийшов з автомобіля з переднього пасажирського сидіння та підійшов до працівників поліції, які його звинуватили в тому, що він керував автомобілем в стані алкогольного спяніння. ОСОБА_1 вказав, що він говорив працівникам поліції, що він за кермом не перебував, але його не слухали і повезли до райвідділу поліції для зясування його особи, а потім до приймального відділення Великобагачанської ЦРЛ, де він відмовився від проходження медичного огляду, так як не здійснював керування автомобілем. Вказав, що працівники поліції писали документи в приміщенні ЦРЛ. Після цього працівники поліції відвезли його додому та поїхали. Просив закрити провадження у справі за відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Не дивлячись на невизнання своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення від 05.12.2016 року серія АП2 №167548, де зазначені обставини вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та вказано, що 05.12.2016 року о 00 год. 15 хв. в сел. Велика Багачка Великобагачанського району Полтавської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки Опель ОСОБА_1 д.н.з. НОМЕР_3 з вираженими ознаками алкогольного спяніння, пройти тест на алкоголь через алкотестер відмовився, також відмовився від проходження медичного огляду; при цьому, у цьому протоколі вказані виявлені ознаки спяніння водія: запах алкоголю із порожнини рота, нестійка хода, млява мова; також, в даному протоколі вказані свідки зазначених обставин та факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду та від тесту на алкоголь на алкотестері ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а сам вказаний протокол підписаний уповноваженою особою (працівником поліцейського взводу роти ДПС) та даними свідками без будь-яких застережень чи зауважень (а.с.1); письмовими поясненнями громадян-медичних працівників Великобагачанської ЦРЛ ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 05.12.2016 року про те, що були свідками того, як поліцейські роти ДПС доправили громадянина ОСОБА_1 до Великобагачанської ЦРЛ, для встановлення ступеня алкогольного спяніння, але останній відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння за допомогою алкотестера та від підписання протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.а.с.3-4); даними довідки про результати перевірки особи щодо наявності посвідчення водія на право керування транспортними засобами, з якої вбачається, що гр. ОСОБА_1, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно інформаційної бази НАІС має відповідне посвідчення водія; показаннями свідків поліцейських взводу роти ДПС ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що 05.12.2016 року в сел. Велика Багачка Полтавської області вони помітили автомобіль Опель-Комбо фургон білого кольору, який спробували зупинити за допомогою проблискових маяків та здійснили розворот, однак даний автомобіль проїхав певні відстань і зупинився біля подвіря. Працівником ОСОБА_6 було помічено, що особа, яка знаходилася за кермом, перелазила з водійського місця на переднє пасажирське сидіння; вказали, що в салоні автомобіль був лише один чоловік, який намагався перелізти на переднє пасажирське сидіння з місця водія, як потім було зясовано, це був ОСОБА_1 Потім було зясовано, що посвідчення у водія не було і будь-яких документів, після доставлення в райвідділ було встановлено, що це є громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_1 мав виражені ознаки алкогольного спяніння, було чути запах алкоголю з ротової порожнини, була нестійка хода. В приміщенні Великобагачанської ЦРЛ ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду та від підписання протоколу; показаннями свідків медичних працівників ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про те, що в приймальне відділення ЦРЛ був доставлений ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного спяніння, однак відмовився від проходження медичного огляду (як вказала ОСОБА_5, ОСОБА_1 говорив, що в той вечір не був за кермом автомобіля); повним актом медичного огляду на стан спяніння від 05.12.2016 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 має ознаки алкогольного спяніння та відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння (а.с.а.с.41-43); переглянутим в судових засідання 05.01.2017 року та 22.02.2017 року диском з відеозаписом з реєстратора патрульного автомобіля від 05.12.2016 року, де з відеозапису вбачається, що 05.12.2016 року о 00:12:48 при вїзді патрульного екіпажу в селище ОСОБА_8 у світлі фар було виявлено проїжджаючий зправа наліво автомобіль фургон Опель-Комбо білого кольору, патрульний екіпаж ввімкнув проблискові маяки і здійснив розворот ліворуч до вищевказаного автомобіля, який зупинився біля домоволодіння, при цьому, з о 00:12:58 було видно, як звертає легковий автомобіль до двору, а вже о 00:13:04 патрульний автомобіль зупинився ззаду ліворуч даного автомобіля Опель-Комбо, при цьому, зі сторони водійського місця автомобіля Опель-Комбо передні ліві двері та скло не відчинялися і ніхто з осіб з цієї сторони з салону не виходив, автомобіль після зупинки здійснював незначні коливання, в подальшому, з правої задньої сторони даного автомобіля зявився ОСОБА_1 в супроводі працівників поліції.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Другим реченням цієї статті визначено засоби, якими встановлюються ці дані, що можуть бути доказами по справі.

За нормою ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами), водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення, зокрема, стану алкогольного спяніння.

Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно п.2 цієї Інструкції, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного спяніння є, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови (п.2 цієї Інструкції). Отже, виходячи з викладеного, саме відповідний поліцейський уповноваженого підрозділу Нацполіції, зокрема, і при зупинці транспортного засобу та в ході спілкування з водієм конкретного транспортного засобу, має підстави вважати, що особа за певними вказаними в п.3 Інструкції ознаками перебуває у стані спяніння.

Відповідно до п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан спяніння проводиться як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, так і лікарем закладу охорони здоровя. Тобто, аналіз положень п.6 Інструкції містить можливість альтернативності огляду водія на стан спяніння і не визначає імперативність чи послідовність такого огляду, як наприклад, положення п.8 Інструкції, що лише у випадку ДТП регламентує обовязковість проведення огляду на стан спяніння лише у закладі охорони здоровя.

Отже, аналіз положень п.2.5 Правил дорожнього руху України в сукупності та в системному взаємозвязку з пунктами 2,3,6,7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції свідчить про те, що в даній конкретній ситуації, яка склалася 05.12.2016 року на вулиці Шевченка в селищі Велика Багачка з участю ОСОБА_1, відповідна уповноважена особа Нацполіції (в даному випадку поліцейський роти ДПС ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7В.) мав право за відповідних виявлених ним ознак алкогольного спяніння водія ОСОБА_1 запропонувати йому пройти медичний огляд на стан алкогольного спяніння у медичному закладі у встановленому порядку, при цьому, ОСОБА_1, перебуваючи в приміщенні приймального відділення Великобагачанської ЦРЛ, відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння.

Аналізуючи безпосередньо, у тісному взаємозвязку з письмовими документами по даній адміністративній справі показання свідків працівників поліцейського взводу роти ДПС ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_7 та ОСОБА_6, суд прийшов до висновку, що показання даних свідків щодо керування водієм ОСОБА_1 05.12.2016 року в сел. Велика Багачка Полтавської області автомобілем НОМЕР_4 з явними ознаками алкогольного спяніння, відмови водія від проходження медичного огляду на стан спяніння, тобто вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП узгоджуються в повному обсязі між собою, не суперечать встановленим часу, даті та місцю вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та часу виявлення автомобіля Опель-Комбо та часу зупинки патрульного автомобіля біля даного транспортного засобу, а також даним відеозапису з місця зупинення про те, що передні ліві (водійські) двері автомобіля Опель-Комбо не відкривалися і з них ніхто не виходив одразу після зупинення патрульного автомобіля за автомобілем Опель-Комбо. Крім цього, показання цих свідків узгоджуються з показаннями допитаних судом свідків медичних працівників ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які підтвердили те, що в нічний час 05.12.2016 року ОСОБА_1 в приміщенні приймального відділення Великобагачанської ЦРЛ в їх присутності відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння.

При цьому, хоч працівники поліцейського взводу роти ДПС ГУ НП в Полтавській області є особами, які були в складі патрульного поліцейського екіпажу 05.12.2016 року, однак суд приймає до уваги його показання, оскільки один з членів екіпажу-інспектор поліції ОСОБА_6 безпосередньо не складав адміністративний протокол 05.12.2016 року відносно ОСОБА_1, при цьому, в судовому засіданні свідки-працівники поліції були допитані в якості свідків і належним чином попереджені судом про кримінальну відповідальність за дачу суду завідомо неправдивих показань та за відмову від дачі показань як свідки, а їх показання щодо обставин вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП узгоджуються в своїй сукупності з дослідженими письмовими матеріалами справи, а також оглянутим відеозаписом події від 05.12.2016 року з участю автомобіля НОМЕР_1.

З урахуванням даних переглянутого судом відеозапису з реєстратора патрульного автомобіля від 05.12.2016 року та часу, який вказаний на таймері, з урахуванням декілька секундного виявлення автомобіля Опель-Комбо працівниками поліції та часу до його зупинки, а також того, що на відеозаписі не вбачається, щоб хтось з осіб виходив з водійської частини автомобіля (ліві передні двері не відчинялися), суд вважає, що показання свідка ОСОБА_2 про те, що він після зупинки автомобіля вийшов і пішов у двір, а ОСОБА_1 перебував на передньому пасажирському сидінні і про те, що коли він виходив з автомобіля, то не бачив патрульного екіпажу поліції, повинні бути оцінені критично, оскільки спростовуються даними відеозапису та часом, який зображений на записі і який пройшов з моменту виявлення автомобіля, його зупинки та підїзду працівників поліції, який вимірюється секундним виміром.

Суд, проаналізувавши в своїй сукупності показання свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 зазначає, що дані свідки підтверджують те, що дійсно до лазні на прохання ОСОБА_1 приходив громадянин ОСОБА_2, який нібито сів за кермо автомобіля Опель-Комбо і розвозив по домівках учасників відпочинку, зокрема, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, однак, з урахуванням часу, наявного на відеозаписі та самого переглянутого відеозапису вбачається, що вказані свідки, рівно як і свідок ОСОБА_2 не були присутні на місці зупинення автомобіля Опель-Комбо на вулиці Шевченка в сел. Велика Багачка о 13 хвилині на першу годину ночі 05.12.2016 року, відповідно, не має будь-яких обєктивних підстав вважати, що саме на час зупинки автомобіля Опель-Комбо працівниками поліції за кермом міг знаходитися ОСОБА_2 і вони не вбачаються з сукупності досліджених матеріалів справи.

В сукупності досліджених доказів у справі, а також переглянутого відеозапису, посилання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на те, що він не перебував за кермом автомобіля Опель-Комбо суд повинен оцінити як спосіб захисту і намагання у такий спосіб помякшити відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. При цьому, ОСОБА_1 в присутності понятих-працівників медичного закладу відмовився від проходження тесту на алкоголь (відмовився від проходження медичного огляду) в установленому порядку.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України). Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м'якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинили адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст.23 КУпАП).

За загальними правилами ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням суті та характеру вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення у сфері транспорту, того, що раніше він до адміністративної відповідальності не притягувався, отримав у встановленому порядку посвідчення водія на право керування транспортними засобами, однак в даний час не працює водієм за професією, відсутність обставин, що помякшують та обтяжують його відповідальність, з метою запобіганню вчинення ним нових правопорушень, суд вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у виді штрафу, що передбачений санкцією ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому, суд враховує, що згідно юридичної структури видів адміністративних стягнень, передбачених ст.24 КУпАП, штраф за своєю юридичною суттю, є одним із найменш суворіших видів адміністративних стягнень, що передбачені даною статтею КУпАП, а також встановлений санкцією ч.1 ст.130 КУпАП як безальтернативний. При цьому, враховуючи, що ОСОБА_1 в установленому порядку отримав посвідчення водія на право керування транспортними засобами, а позбавити такого право можливо лише особу, яка набула таке право, суд при накладенні стягнення застосовує до винної особи стягнення разом із штрафом позбавлення права керування транспортними засобами, що також визначене як безальтернативне у санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст.61 Конституції України, ст.ст.9,23,27,33,40-1,ч.1 ст.130, ст.ст.251,252,280,283,284,289,294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накласти на нього стягнення у виді штрафу в сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320 грн.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Полтавської області через Великобагачанський районний суд.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя