Справа № 477/2226/16-п 28.02.2017 28.02.2017 28.02.2017
Номер провадження: 33/784/96/17
Провадження № 33/784/96/17 Категорія: ст. ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП
Головуючий суду першої інстанції: Подзігун Г. В.
Головуючий апеляційного суду: Гребенюк В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року Апеляційний суд Миколаївської області в складі:

Головуючої судді Гребенюк В.І.

За участі: секретаря судового засідання Тимошенка О.С.

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності, ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 лютого 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Миколаєва, громадянина України, неодруженого, офіційно не працюючого, проживаючого на АДРЕСА_1, -

- притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 320 грн.

Відповідно до постанови судді 15 листопада 2016 року о 02.30 год. у Вітовському районі Миколаївської області водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ 21063, д. н. з. НОМЕР_1, рухаючись по під'їзній дорозі до ДБМП, на залізничному переїзді проігнорував опущений шлагбаум, увімкнений забороняючий сигнал світлофора та звуковий сигнал, при цьому, об'їхавши шлагбаум по залізничній смузі, в'їхав на залізничний переїзд та допустив зіткнення з рухаючимся вагоном, який рухав тепловоз. Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а вагон видимих пошкоджень не отримав.

При цьому ОСОБА_2 знаходився в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується висновком медичного огляду № 1396, результат - 0,31 проміле.

Зазначеними діями водій ОСОБА_2 порушив п. п. 20.5 «б», 20.5 «в», 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, вчинивши адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із зазначеною постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у даній справі за малозначністю відповідно до ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням. При цьому наводить зміст ст. ст. 22, 33 КУпАП.

Апелянт зазначає, що провину свою визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, суду пояснював, що випив одну пляшку пива за вечерею та змушений був виїхати по роботі, вчинив адміністративне правопорушення вперше, має тяжкий матеріальний стан та єдиний дохід у виді професії водія, не завдав своїм правопорушенням (за ст. 124 КУпАП) матеріальної шкоди, просив суд закрити провадження у справі у зв'язку з малозначністю вчиненого діяння.

Крім того, не погоджується з висновками суду про те, що своїми діями завдав високу суспільну шкідливість та грубо порушив правила перетину залізничних колій. При цьому наводить свої пояснення в судовому засіданні щодо знаходження перед залізничним переїздом вантажівок, що стояли по праву сторону з його сторони; щодо того, що шлагбаум не був опущений, а у тепловоза, який їхав заднім ходом, не було габаритного освітлення; щодо вчасної реакції на звуковий сигнал тепловозу; щодо отримання механічних пошкоджень тільки його транспортного засобу; щодо відсутності матеріальних претензій з боку Миколаївського глиноземного заводу.

Просить врахувати такі пом'якшуючі відповідальність обставини: показник проміле алкоголю в крові 0,31 проміле, в той час як відповідальність настає за наявність алкоголю в крові більше 0,2 проміле; щире каяття та визнання вини; позитивні характеристики з місця постійного проживання та проходження військової служби; тяжкий матеріальний стан та наявність єдиного доходу у виді професії водія; вчинення адміністративного правопорушення вперше; відсутність шкоди завданої інтересам держави та іншим особам; що він є учасником бойових дій зони АТО.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 на підтримку своєї апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, вважаю апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції дана справа розглянута у відповідності до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП.

Як вбачається з протоколів про адміністративні правопорушення серії АП1 № 241400 та серії АП1 № 241357 від 15 листопада 2016 року, ОСОБА_2 15 листопада 2016 року о 02.30 год., рухаючись по під'їздній дорозі до ДБМП у Вітовському районі Миколаївської області, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21063, д. н. з. НОМЕР_1, на залізничному переїзді проігнорував опущений шлагбаум, увімкнений забороняючий сигнал світлофора та звуковий сигнал, при цьому об'їхавши шлагбаум по залізничній смузі, в'їхав на залізничний переїзд та допустив зіткнення з рухаючимся вагоном, який рухав тепловоз. При цьому ОСОБА_2 знаходився у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується висновком медичного огляду (а. с. 1, 21).

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 від 15 листопада 2016 року, він побачив опущений шлагбаум та ввімкнутий світлофор, але, так як дуже поспішав додому, вирішив проскочити, в результаті чого не помітив потягу та потрапив у ДТП» (а. с. 23).

Зазначені пояснення спростовують подальші версії ОСОБА_2 щодо не опущеного шлагбауму і свідчать про спосіб його захисту.

Отже фактичні обставини справи суддею суду першої інстанції встановлені вірно, а версія апелянта є надуманою.

Тому суддя суду першої інстанції дійшов вірного висновку щодо вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП.

В той же час, хоча ОСОБА_2 в апеляційній скарзі і наводить свою версію подій, проте вину щодо вчинення дорожньо-транспортної пригоди та перебування при цьому у стані алкогольного сп'яніння визнав повністю, як в суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі і в апеляційному суді.

Вирішуючи питання щодо відсутності підстав для закриття провадження у даній справі за малозначністю, суддя суду першої інстанції належним чином врахував високу суспільну шкідливість вчинених ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, зваживши на те, що ОСОБА_2, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, скоїв ДТП; при цьому ця дорожньо-транспортна пригода трапилася на залізничному переїзді, який є місцем підвищеної небезпеки, а тому ОСОБА_2, грубо порушуючи правила перетину залізничних колій, міг піддати небезпеці не лише своє життя, а і життя та здоров'я інших осіб.

При вирішенні питання про накладення стягнення, суддя врахував характер та суспільну шкідливість вчиненого правопорушення, особу правопорушника, та вважав за необхідне застосувати до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Доводи апелянта щодо єдиного доходу у виді професії водія та важкого матеріального стану, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

Санкція ст. 124 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і не передбачає альтернативного стягнення, а тому суд першої інстанції призначив його у вказаних межах.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Тому суддею суду першої інстанції вірно визначено адміністративне стягнення за більш серйозне правопорушення у межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення накладено з урахуванням загальних правил, визначених в ст. 33 КУпАП, а також з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП.

Згідно приписів ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

За такого відсутні правові підстави для врахування при накладенні стягнення у даному випадку пом'якшуючих відповідальність обставин, на які посилається апелянт ОСОБА_2, оскільки ним вчинені правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Що стосується апеляційної вимоги щодо закриття провадження у даній справі за малозначністю на підставі ст. 22 КУпАП, то вона є такою, що не ґрунтується на законі.

Так, відповідно до закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 7 липня 2016 року N 1446-VIII (ред. діє з 27 липня 2016 року) законодавцем посилено відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп'яніння, в тому числі і алкогольного.

З огляду на зазначене у жодному разі вчинене ОСОБА_2 адміністративне правопорушення, зокрема: керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, не можна розцінити як малозначні, про що просить апелянт.

Крім того, всі ті обставини, на які, як на пом'якшуючі відповідальність, посилається ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, не втримали його від відвертого ігнорування ним Правил дорожнього руху України.

Апеляційним судом не встановлено порушень при розгляді даної справи та постановленні оскаржуваного судового рішення суддею суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для зміни постанови судді, а відтак - і для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2

Керуючись п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Залишити без змін постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 лютого 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області Гребенюк В.І.