Справа № 219/6163/17
3/219/1420/2017

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2017 року суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Брежнев О.А., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмут справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганська, громадянина України, місце проходження служби: в/ч пп НОМЕР_1 навідник 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону, військове звання старший солдат, призваний на військову службу за контрактом 16 березня 2017 року, прописаного за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 4 ст. 172-11, ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Як встановлено двома протоколами про адміністративні правопорушення, які були об`єднані в одне провадження, то 04 червня 2017 року військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_1 близько 11-20 години знаходячись при виконанні службових обов`язків у військовій формі одягу, нехтуючи встановленим порядком проходження військової служби, який зобов`язує військовослужбовців постійно перебувати у розташуванні військової частини чи місця служби і не залишати їх без дозволу відповідного командира (начальника), самовільно залишив місце служби, а саме базовий табір військової частини польова пошта НОМЕР_1 , розташованого близько населеного пункту Відродження, Бахмутського району Донецької області (в зоні проведення антитерористичної операції в районі Донецької та Луганської областей) в умовах особливого періоду. Таким чином, старший солдат ОСОБА_1 порушив вимоги ст.ст. 11, 13, 16, 17, 233, 241 (59, 223, 224) Закону України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 року №548-ХІУ (зі змінами); ст. 1 абз. 7 ст. 4 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року №551-ХІУ (зі змінами), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

04 червня 2017 року військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_1 близько 12-00 години знаходячись біля будинку №1 по вул. Торгова у м. Бахмут Донецької області (в зоні проведення антитерористичної операції в районі Донецької та Луганської областей) виконував обов`язки військової служби перебуваючи при цьому в алкогольному сп`янінні, у військовій формі одягу, в умовах особливого періоду. Всупереч розпорядженню Голови Донецької обласної адміністрації, керівника Донецької обласної військово-цивільної адміністрації «Про встановлення заборони щодо продажу алкогольних та слабоалкогольних напоїв» від 27 березня 2015 року №115, п. 4 якого регламентує зокрема, недопущення виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби в нетверезому стані на території Донецької області, наказом Міністра оборони України «Про заходи щодо попередження пияцтва у Збройних Силах України» від 20 квітня 2017 року №233, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що провину визнає, зазначив, що був відсутній за місцем несення служби десь 2-3 години, так як їздив до м. Бахмут для купівлі продуктів харчування. Дійсно був випивши у м. Бахмут у цей же день, тобто перебував у стані алкогольного сп`яніння, випив 200 гр. горілки, просив не досліджувати інші письмові докази, так як визнав себе повністю винним, просив суворо його не карати, скарг ні на кого він не має, його права ніхто не порушував.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що він є замполітом тієї частини де проходить службу ОСОБА_1 , вказав, що ОСОБА_1 складна людина, але у разі чого він би пішов з ним у розвідку. Також зазначив, що ОСОБА_1 більше не притягувався до відповідальності, вважає, що за правопорушення за ч.4 ст. 172-11 КУпАП можливо обмежитись бесідою, просить для ОСОБА_1 поблажливості.

Частиною 5 статті 15 КУпАП передбачено, що військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.
Особливий період вказаний у пункті 4 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, і настає: - з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової), яке може міститися тільки в Указі Президента України чи Законі;
- доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації (у секретній формі), про що суду даних не надано і суд в зв`язку з секретністю таких дій не має можливості про це дізнатися, так як не має допуску до державної таємниці, а зобов`язаний діяти на принципі гласності здійснення правосуддя;
- воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях не має, оскільки він спеціально проголошується;
- охоплює час мобілізації;
- воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.

Таке ж саме поняття особливого періоду вказано і в статті 1 Закону України «Про оборону України».
Указом Президента України від 25 березня 2016 року №115/2016 з березня по квітень 2016 року призначено провести звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призивом під час мобілізації призваних відповідно до Указу Президенту України від 21 липня 2014 року №607 «Про часткову мобілізацію» і не звільнених з військової служби згідно з Указом Президента України від 12 червня 2015 року №328 «Про звільнення з військової служби військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента України від 21 липня 2014 року №607 «Про часткову мобілізацію»; призваних під час першої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року №15 «Про часткову мобілізацію». Кабінету Міністрів України забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних зі звільненням у запас військовослужбовців, зазначених у статті 1 цього Указу, у тому числі з їх перевезенням до місця проживання (перебування). Цей Указ набрав чинності з дня його опублікування.
Тобто необхідність в мобілізації скасована і не поновлена новим законодавчим актом.
Враховуючи обставини справи, оцінивши у сукупності усі доводи, на підставі вищевикладеного, дотримуючись статті 62 Конституції України, вважаю факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-11 КУпАП доведеним, і тому слід перекваліфікувати його дії з частини 4 статті 172-11 КУпАП на частину 1 статті 172-11 КУпАП, так як у цьому адміністративному правопорушенні не має кваліфікуючої ознаки як «в умовах особливого періоду», також враховуючи характер правопорушення, що він характеризується за місцем несення військової служби задовільно, що командування має на нього вплив, сумлінно виконує покладені на нього обов`язки, і той факт, що ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності уперше, вважаю правопорушення малозначним та можливим звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності по малозначності скоєного, оголосивши усне зауваження, а провадження по справі за ч.1 ст. 172-11 КУпАП закрити.
Враховуючи обставини справи, оцінивши у сукупності усі доводи, на підставі вищевикладеного, дотримуючись статті 62 Конституції України, вважаю факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 172-20 КУпАП доводиться, і тому слід перекваліфікувати його дії з частини 3 статті 172-20 КУпАП на частину 1 статті 172-20 КУпАП, оскільки у цьому адміністративному правопорушенні не має кваліфікуючої ознаки як «в умовах особливого періоду».

Обговорюючи питання про призначення покарання, суд враховуючи його цілі, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, обставини які пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 не встановлені, призначаючи йому покарання суд виходить з принципу справедливості та обставин скоєного, керуючись законом і правосвідомістю і вважає за необхідне піддати правопорушника адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить одну тисячу сто дев`яносто гривень.

Відповідно до статті 40-1 КупАП та ст. 4 ч. 2 ЗУ «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 22, ч. 1 ст. 172-11, ч. 1 ст. 172-20 КУпАП, дотримуючись вимог ст. ст. 40-1, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-11 КУпАП.
Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-11 КУпАП по малозначності скоєного, оголосивши усне зауваження.
Закрити провадження у справі.

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-20 КУпАП і піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (одну тисячу сто дев`яносто) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати у розмірі 320 (триста двадцять) грн.
Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

Постанову може бути пред`явлено до примусового виконання протягом трьох місяців з дня винесення, а в разі оскарження - протягом трьох місяців з дня розгляду апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О. А.Брежнев