Справа № 488/4001/16-п 20.01.2017 20.01.2017 20.01.2017
Номер провадження: 33/784/28/17
Провадження № 33/784/28/17 Категорія: ст. 124 КУпАП
Головуючий суду першої інстанції: Коротков Т.В.
Головуючий апеляційного суду: Гребенюк В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2017 року Апеляційний суд Миколаївської області в складі:

Головуючої судді Гребенюк В.І.

За участі: секретаря судового засідання Грабовецької О.С.

захисника - адвоката Сторчеуса Ю.І.

потерпілого ОСОБА_3

представника потерпілого - адвоката Садика Р.Д.

розглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_5 на постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08 грудня 2016 року, якою

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Гаврилів-Ям Ярославської області Російської Федерації, громадянина України, не працюючого, проживаючого на АДРЕСА_1, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, -

- визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження по справі закрито підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП через сплив передбаченого ч. 3 ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення.

Згідно постанови судді, 01 серпня 2015 року приблизно о 16.30 год. ОСОБА_5, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2105, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався по пр. Богоявленському в м. Миколаєві. В районі перехрестя з вул. Уборевича ОСОБА_5, починаючи руху та змінюючи напрямок руху ліворуч, не впевнився у безпеці свого маневру, не надав переваги у русі та, створивши перешкоду в русі автомобілю MITSUBISHI CARISMA 1600, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, змусив його своїми діями змінити напрямок руху, щоб уникнути ДТП, після чого автомобіль MITSUBISHI CARISMA 1600, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 виїхав за межі проїзної частини дороги та допустив наїзд на перешкоду у вигляді бетонної огорожі будинку АДРЕСА_2.

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водій ОСОБА_3 та пасажир автомобіля MITSUBISHI CARISMA 1600, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_6 отримали легкі тілесні ушкодження.

Не погодившись із зазначеною постановою, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та постановити нову, якою визнати його невинуватим та закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вважає, що постанову ухвалено з порушенням вимог ст. 245 КУпАП про своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а також виявлення причин і умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі дотримання законів, зміцнення законності. При цьому докладно наводить текст оскаржуваної постанови судді та твердить:

що суд не дав об'єктивної оцінки схемі до протоколу огляду місця події, де зафіксований гальмівний шлях автомобіля MITSUBISHI CARISMA 1600. При цьому ОСОБА_5 робить власний висновок про те, що водій ОСОБА_3 вживав заходів до гальмування автомобіля коли вже практично обігнав автомобіль ВАЗ 2105, перебуваючи на пішохідному переході;

що суд не дав належної оцінки показанням ОСОБА_3, за якими він бачив заздалегідь, як ОСОБА_5 підійшов до автомобіля ВАЗ 2105 і через деякий час почав рух;

що судом не враховано той факт, що водій ОСОБА_3 при під'їзді до перехрестя і пішохідного переходу зобов'язаний був вжити заходів до зниження швидкості.

Вважає незаконним (в порушення вимог ч. 4 ст. 55 Конституції України) притягнення його до адміністративної відповідальності; і що причиною, з якої сталося ДТП, є перевищення швидкості водієм автомобіля MITSUBISHI CARISMA 1600, що, на його думку, підтверджується довжиною зафіксованого гальмівного шляху і відеоматеріалами.

Апелянт ОСОБА_5 в судове засідання апеляційного суду не з'явився. Захисник Сторчеуса Ю.І., надавши на підтвердження відповідні документи, пояснив, що ОСОБА_5 знає про апеляційний розгляд, але на виконання раніше запланованого поїхав до Польші на заробітки.

Таким чином ОСОБА_5 належним чином був сповіщений про місце і час розгляду справи; від нього не надходило заяв або клопотань про відкладення апеляційного розгляду справи.

За такого, у відповідності до приписів ч. 6 ст. 294 КУпАП, відсутні перешкоди для апеляційного розгляду даної справи у відсутність апелянта ОСОБА_7

Заслухавши доводи захисника Сторчеуса Ю.І. на підтримку апеляційної скарги ОСОБА_5, доводи - заперечення потерпілого ОСОБА_3 та його представника Садика Р.Д. проти апеляційної скарги ОСОБА_5, розглянувши справу з дотриманням принципу рівності сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу в її межах, апеляційний суд вважає її не підлягаючою задоволенню з таких підстав.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 129010 від 20.10.2016 року вбачається, що 01 серпня 2015 року приблизно о 16.30 год. ОСОБА_5, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2105, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався по пр. Богоявленському в м. Миколаєві. В районі перехрестя з вул. Уборевича ОСОБА_5, починаючи рух та змінюючи напрямок руху ліворуч, не впевнився у безпеці свого маневру, не надав переваги у русі та, створивши перешкоду в русі автомобілю MITSUBISHI CARISMA 1600, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, змусив того своїми діями змінити напрямок руху, щоб уникнути ДТП, після чого автомобіль MITSUBISHI CARISMA 1600, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 виїхав за межі проїзної частини дороги та допустив наїзд на перешкоду у вигляді бетонної огорожі будинку АДРЕСА_2. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водій ОСОБА_3 та пасажир автомобіля MITSUBISHI CARISMA 1600 (державний реєстраційний номер НОМЕР_2) ОСОБА_6 отримали легкі тілесні ушкодження.

Своїми діями ОСОБА_5 порушив вимоги п. п. 2,3 «б», 10.1 ПДР, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке встановлено ст. 124 КУпАП (а. с. 2, 6).

У дослідженому протоколі огляду місця ДТП зі схемою дорожньо - транспортної пригоди від 01 серпня 2015 року зафіксована обстановка на місці пригоди, відомості про взаємне розташування транспортних засобів після пригоди, сліди юзу автомобіля MITSUBISHI CARISMA 1600, які не заперечувалися обома водіями - ОСОБА_5 та ОСОБА_3, котрі підписали дану схему без зауважень,доповнень та застережень (а. с. 20 - 22 - 23).

В апеляційному суді ОСОБА_3 підтвердив, що дійсно огляд місця дорожньо - транспортної пригоди було проведено у їх з ОСОБА_5 присутності і вони обидва були згодні зі схемою ДТП і підписали її.

Безпідставними є доводи ОСОБА_5 про ненадання судом об'єктивної оцінки схемі до протоколу огляду місця події, оскільки ці дані узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_3

Що стосується власних висновків ОСОБА_5 щодо дій водія ОСОБА_3, виходячи зі змісту цієї схеми ДТП, то вони носять лише характер припущень і міркувань і суперечать показанням останнього.

Суд першої інстанції дав належну оцінку поясненням ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_3

Потерпілий ОСОБА_3 в апеляційному суді дав показання, аналогічні таким в суді першої інстанції, суть яких зводилась до того, що ОСОБА_5, не попереджаючи покажчиком повороту автомобілю про свій маневр, почав рухатися напереріз йому, виїжджаючи на смугу руху його автомобіля, створивши тим самим аварійну ситуацію. Почав гальмувати, а потім повернув ліворуч, тому що праворуч була перешкода у вигляді підстанції. Уникнути зіткнення з автомобілем ОСОБА_5 йому вдалося, але, наїхавши на бордюр, його автомобіль MITSUBISHI став некерованим та зіткнувся із парканом.

Показання потерпілого ОСОБА_3 об'єктивно узгоджуються з даними досліджених відеозаписів камер спостереження, розташованих на місці ДТП, з яких вбачається, що автомобіль ВАЗ 2105 під керуванням ОСОБА_5 змінював напрямок руху ліворуч, створивши при цьому перешкоду для автомобіля MITSUBISHI під керуванням потерпілого, змусивши останнього виїхати на смугу зустрічного руху, а потім - і за межі проїзної частини дороги, що призвело до зіткнення автомобіля MITSUBISHI із перешкодою.

Тому є вірним висновок суду першої інстанції, що ОСОБА_5 у цій дорожній ситуації порушив вимоги п. п. 2.3 «б», 10.1 Правил дорожнього руху України, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

За такого є неспроможними доводи апелянта ОСОБА_5 про відсутність у його діях складу вказаного правопорушення.

Є неприйнятними посилання апелянта на притягнення його до адміністративної відповідальності в порушення вимог ч. 4 ст. 55 Конституції України.

Так, відповідно до діючої Конституції України:

Стаття 55. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Офіційне тлумачення частини першої статті 55 див. в Рішенні Конституційного Суду № 9-зп від 25.12.97\

1. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Офіційне тлумачення частини другої статті 55 див. в Рішеннях Конституційного Суду № 6-зп від 25.11.97, № 19-рп/2011 від 14.12.2011\

2. Кожен має право звертатися за захистом своїх прав до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

3. Кожному гарантується право звернутись із конституційною скаргою до Конституційного Суду України з підстав, установлених цією Конституцією, та у порядку, визначеному законом.

Статтю 55 доповнено новою частиною згідно із Законом № 1401-VIII від 02.06.2016\

4. Кожен має право після використання всіх національних засобів юридичного захисту звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних судових установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна.

Частина п'ята статті 55 із змінами, внесеними згідно із Законом № 1401-VIII від 02.06.2016\

5. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Фактично, ОСОБА_5 навів положення ч. 5 ст. 55 Конституції України. Проте, у даному випадку таке посилання є взагалі недоречним і не обґрунтованим.

Неспроможними є і посилання апелянта на винуватість у цій ДТП потерпілого ОСОБА_3, оскільки предметом розгляду суду є протокол щодо певної конкретної особи і лише щодо вчинення саме цією особою конкретного правопорушення. У даному випадку такою особою є саме апелянт ОСОБА_5

Крім того, як вірно вказано в оскаржуваній постанові, судом досліджені матеріали справи 488/931/16 (провадження) 3/488/572/16, в рамках якого вирішувалося питання про притягнення ОСОБА_8 до відповідальності за вчинення даної ДТП, яке постановою судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02 серпня 2016 року від було закрите у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а. с. 9, 7 - 8).

З урахуванням зазначеного також є такими, що не ґрунтуються на законі твердження апелянта ОСОБА_5 про обов'язок водія ОСОБА_3 при під'їзді до перехрестя і пішохідного переходу вжити заходів до зниження швидкості, а тим більш за умови, що ані на пішохідному переході, ані перед ним не було пішоходів.

У будь-якому разі вказане жодним чином не впливає на суть прийнятого судом рішення.

Апеляційним судом не встановлено обставин, які б свідчили про відсутність у діях ОСОБА_5 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а також не встановлено будь-яких порушень з боку суду першої інстанції при розгляді даної справи, які б давали підстави для скасування оскаржуваної постанови суду у спосіб, про який просить апелянт. Судом першої інстанції дана справа розглянута у відповідності до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, а тому є безпідставними доводи апеляційної скарги і в цій частині.

Згідно вимог п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 38 КУпАП щодо строків накладення адміністративного стягнення, у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

За матеріалами даної справи про адміністративне правопорушення постанова про закриття кримінального провадження № 0000201 по даній ДТП за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, прийнята слідчим Корабельного ВП ГУНП в Миколаївської області 29 січня 2016 року (а. с. 18 - 19), а судом справа розглянута 08 грудня 2016 року, тобто більше ніж через місяць з дня винесення постанови про закриття кримінального провадження.

За такого є вірним висновок судді суду першої інстанції про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247, ч. 4 ст. 38 КУпАП.

Також є такими, що не ґрунтуються на законі, твердження захисника Сторчеуса Ю.І. в апеляційному суді про складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_5 в порушення вимог ст. 38 КУпАП, оскільки зазначена стаття регулює питання щодо строків накладення адміністративного стягнення і не містить заборон щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Всі інші доводи апелянта не впливають на суть прийнятого апеляційним судом рішення.

З огляду на наведене, апеляційна скарга ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, оскільки відсутні правові підстави для скасування або зміни постанови судді.

Керуючись п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Залишити без змін постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08 грудня 2016 року про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області: Гребенюк В.І.