АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., за участю:

- особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2;

- його захисника - адвоката Циганок А.І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу адвоката ЦиганокА.І. в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130, ст. ст. 122 2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122 2, 130 ч.1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови, ОСОБА_2 17.09.2016 року о 05 год. 50 хв., керував автомобілем «RANGE ROVER»,д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Героїв Космосу, 9 в м. Києві, з ознаками алкогольного сп'яніння та від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку, відмовився.

Крім того, ОСОБА_2, керуючи вищезазначеним автомобілем, на перехресті вулиць Якуба Колоса та Героїв Космосу в м. Києві не виконав вимогу працівників поліції про зупинку.

Таким чином, ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 2.4, 2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 122 2, 130 ч.1 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_2 - адвокат Циганок А.І. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 15.11.2016 року, а справу направити на новий розгляд.

При цьому зазначає, що накладене на ОСОБА_2 адміністративне стягнення, не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи, а викладені в оскаржуваній постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи і не підтверджуються належними доказами.

Вказує, що під час складання 17.09.2016 року протоколів про адміністративне правопорушення серії АП1 №231667 за ст. 122 2 КУпАП та за ч.1 ст. 130 КУпАП серії АП1 №231668 відносно ОСОБА_2, а також інших процесуальних документів, працівниками поліції допущено численні порушення вимог законодавства щодо змісту та порядку їх оформлення. Зокрема працівниками поліції не було належним чином встановлено особу ОСОБА_2, у протоколі, складеному за ст. 122 2 КУпАП, серії АП1 №231667 від 17.09.2016 року, невірно зазначено адресу його складання, протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП не містить відомостей про свідків, а акт тимчасового затримання транспортного засобу від 17.09.2016 року, який є підставою для примусового переміщення транспортного засобу, складено в порушення вимог 265-2 КУпАП, внаслідок чого ОСОБА_2 поніс матеріальні збитки.

Наголошує, що вручений ОСОБА_2 примірник протоколу, як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, відрізняється від протоколу, який міститься в матеріалах справи, що є неприпустимим, оскільки в ньому відсутні дані про свідків, які засвідчили факт відмови від проходження огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Також зазначає, що після відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу, з підстав недовіри результатам проведення такого огляду, працівниками поліції, в порушення вимог ст. 266 КУпАП, не було запропоновано ОСОБА_2, пройти такий огляд у відповідному закладі охорони здоров'я.

Крім того вказує, що зазначені обставини унеможливлюють встановити дійсність подій, які відбулись 17.09.2016 року, оскільки з долученого до матеріалів справи відеозапису неможливо встановити ні осіб, які на той час перебували на АЗС «Socar», ні державного номерного знаку автомобіля «RANGEROVER», а заявлене усне клопотання про витребування відеозапису з нагрудного відеореєстратора інспектора поліції, залишилось поза увагою суду.

Крім цього, у своїй скарзі захисник посилається на порушення судом вимог ст. 33 КУпАП, який при накладенні на ОСОБА_2 адміністративного стягнення не врахував особу порушника, його майновий стан, пом'якшуючі обставини, а тому вважає оскаржувану постанову такою, що не відповідає матеріалам справи та відповідно формальною і необґрунтованою.

Доповівши матеріали справи за апеляційною скаргою адвоката Циганок А.І., вислухавши її пояснення та пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, які уточнили свої апеляційні вимоги та просили скасувати оскаржувану постанову судді, а провадження в справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи на обґрунтування апеляційних вимог, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчинення правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у порушенні ним п.п. 2.4, 2.5 Правил дорожнього руху України є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 17.09.2016 року серії АП1 №231668 (а.с. 1), в якому зазначено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, при цьому пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків; протоколом про адміністративне правопорушення від 17.09.2016 року серії АП1 №231667 (а.с. 2), згідно якого ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки«RANGE ROVER», д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Якуба Колоса в м. Києві, не виконав вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу; поясненнями свідків, які засвідчили відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння (а.с. 3) та рапортом інспектора патрульної поліції ОСОБА_6 (а.с. 4), в якому детально викладені обставини вчиненого правопорушення, а тому вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122 2 та ч.1 ст. 130 КУпАП повністю доведена.

Під час апеляційного розгляду справи, ОСОБА_2 пояснив, що 17.09.2016 року, він разом зі своїми подругами відпочивав у ресторані «L'KAFA», що знаходиться по вул. Якуба Колоса, 25 в м. Києві. Приблизно о 03 год. 00 хв. вони вирішили залишити даний заклад, а оскільки він вживав алкогольні напої, він зателефонував своєму знайомому ОСОБА_7 та попросив останнього під'їхати до ресторану щоб сісти за кермо його автомобіля.

Приїхавши до ресторану, ОСОБА_7 сів за кермо автомобіля, а він разом з дівчиною сіли на переднє пасажирське сидіння. При цьому інша дівчина сіла на заднє пасажирське сидіння, та вони направились в сторону вул. Героїв Космосу, однак майже одразу ОСОБА_7 заїхав та на парковку АЗС «Socar» та зупинився, оскільки їхати було небезпечно, так як він (ОСОБА_2.), перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, погано себе поводив.

Також наголошував, що їх автомобіль ніхто не зупиняв і працівників поліції по дорозі не бачив.

Знаходячись на парковці АЗС «Socar», він побачив як до них під'їхав автомобіль поліції, після чого один поліцейський підійшов до нього, а інший спілкувався з його товаришем, який в цей час перебував за кермом автомобіля. Підійшовши зі сторони переднього пасажирського сидіння, поліцейський запитав у нього кому належить даний транспортний засіб та попросив пред'явити документи, на що він відповів, що документів не має та направився до магазину, розташованому на цій АЗС.

При цьому, ОСОБА_2 не заперечував, що знаходився у стані алкогольного сп'яніння і, що працівники поліції в присутності двох свідків пропонували йому пройти тест на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», однак він відмовився проходити такий огляд, оскільки не керував транспортним засобом, а в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що саме він керував транспортним засобом.

Свідок ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду пояснив, що 17.09.2016 року приблизно о 03 год. 00 хв. до нього подзвонив його товариш - ОСОБА_2, який попросив приїхати до ресторану «L'KAFA», що по вул. Якуба Колоса, 25 в м. Києві та сісти за кермо його автомобіля, оскільки він вживав алкогольні напої. Приблизно через півтори години, приїхавши до ресторану він сів за кермо автомобіля марки «RANGE ROVER», д.н.з. НОМЕР_1, і вони рушили в напрямку вул. Героїв Космосу. При цьому зазначив, що одна дівчина сиділа на задньому пасажирському сидінні, а ОСОБА_2 перебував на передньому пасажирському сидінні і в нього на колінах сиділа інша дівчина.

Намагаючись під час руху знайти документи на автомобіль, він випадково виявив в бардачку автомобіля пістолет, що дуже його занепокоїло та, не отримавши від ОСОБА_2 жодних пояснень з цього приводу, а також враховуючи, що ОСОБА_2 з дівчиною яка сиділа у нього на колінах погано себе поводили, він одразу прийняв рішення заїхати на парковку АЗС «Socar», яка розташована по вул. Героїв Космосу, 9, для з'ясування вказаних обставини, однак ОСОБА_2 йому нічого пояснив, оскільки перебував в неадекватному стані.

Також вказував, що під час руху він не бачив і не чув, щоб працівники поліції висували вимогу про зупинку транспортного засобу, однак заїхавши на парковку АЗС «Socar», майже одразу за ними заїхав автомобіль поліції, після чого він, не виходячи з автомобіля, швидко пересів на заднє пасажирське сидіння, оскільки злякався, що працівники поліції можуть притягнути його до відповідальності з приводу наявності в автомобілі невідомого пістолету, що лежав в бардачку, так як він в даний час був водієм даного транспортного засобу. Коли працівники поліції підійшли до автомобіля, він вже сидів на задньому пасажирському сидінні, а ОСОБА_2 в цей час вийшов з автомобіля та почав спілкуватися з інспектором.

Крім цього підтвердив, що чув як працівники поліції в присутності двох свідків пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу, однак останній відмовився, оскільки за кермом автомобіля не був, тобто не керував цим транспортним засобом, так як вживав алкогольні напої.

За викликом суду в судове засідання також прибули інспектори патрульної поліції УПП в м. Києві ОСОБА_8 та ОСОБА_6, які 17.09.2016 року складали протоколи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст. 130 та ст. 122 2 КУпАП відносно ОСОБА_2 та надали свої пояснення щодо обставин вчинення останнім вказаних адміністративних правопорушень.

Зокрема інспектор Коб'юк А.В. пояснив, що в ніч з 16 на 17 вересня 2016 року, здійснюючи патрулювання ввіреної території у складі екіпажу, отримали орієнтування, що водій автомобіля марки «RANGE ROVER», д.н.з. НОМЕР_1, керує транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Рухаючись на патрульному автомобілі по вул. Якуба Колоса в м. Києві, побачили як з двору будинку по №27, без покажчика повороту, виїхав вищезазначений автомобіль, внаслідок чого вони світовими та звуковими сигналами висунули водію вимогу про зупинку транспортного засобу, однак останній не зупинився та навпаки прискорився, а тому вони також прискорилися та розпочали переслідування даного транспортного засобу, після чого автомобіль «RANGE ROVER» заїхав на парковку АЗС «Socar», розташовану по вул. Героїв Космосу, 9 в м. Києві та зупинився. Наздогнавши вказаний автомобіль на парковці АЗС «Socar», він побачив як водій транспортного засобу «RANGE ROVER» пересідає з місця водія на переднє пасажирське сидіння, де в цей час вже перебував інший пасажир.

Підійшовши до автомобіля з правої сторони, побачив, що на передньому пасажирському сидінні знаходилась дівчина, а чоловік, який до цього перебував за кермом автомобіля, сидів у неї на колінах. Коли водій автомобіля «RANGEROVER» вийшов з автомобіля, були підстави вважати, що дана особа перебуває в стані алкогольного сп'яніння, внаслідок чого вони попросили останнього пред'явити необхідні документи, а також запропонували пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Після відмови водія ОСОБА_2 пройти огляд за допомогою приладу «Драгер», йому було запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоров'я, однак водій також відмовився мотивуючи це тим, що він не керував транспортним засобом, а автомобіль був припаркований і взагалі не рухався.

На вимогу пред'явити документи, він відповів, що не має документів, а тому особу водія було встановлено за наявною в автомобілі перепусткою з вклеєною фотокарткою на ім'я ОСОБА_2, що також було підтверджено даними з бази «Армор» при перевірці дозволу на пістолет, який був виявлений в бардачку автомобіля.

Також зазначив, що чоловік, який в цей час перебував на задньому сидінні автомобіля, не повідомляв працівникам поліції про те, що саме він є водієм, тобто керував цим транспортним засобом, а навпаки наполягав на тому, що даний транспортний засіб «RANGE ROVER» був припаркований та не рухався.

Крім того, свідок ОСОБА_6 вказав, що в результаті встановлених обставин, відносно ОСОБА_2 17.09.2016 року було складено два протоколи про вчинення останнім адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122 2, 130 ч.1 КУпАП, та винесено постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП і водія було відсторонено від керування транспортним засобом, а автомобіль марки «RANGEROVER», д.н.з. НОМЕР_1, евакуйовано на штрафмайданчик. При цьому повідомив, що ОСОБА_2 відмовився як від підписання протоколів про адміністративне правопорушення, так і від надання власних письмових пояснень по суті порушення.

За наслідками вищезазначених подій, на ім'я начальника УПП в м. Києва було складено рапорт від 17.09.2016 року, в якому він детально виклав обставини порушення ОСОБА_2 вимог п.п. 2.4, 2.5 Правил дорожнього руху України.

Інспектор Жуковський Р.М. судовому засіданні пояснив, що в ніч з 16 на 17 вересня 2016 року, здійснюючи патрулювання Святошинського району м. Києва, отримав повідомлення від екіпажу «Форт 808» щодо переслідування автомобіля марки «RANGE ROVER», д.н.з. НОМЕР_1, який згодом було затримано та заблоковано на парковці АЗС «Socar», розташованої в м. Києві по вул. Героїв Космосу, 9.

Приїхавши на місце приблизно через 15-20 хв., дізнався від своїх колег, що водій даного транспортного засобу, як було встановлено пізніше - ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «RANGE ROVER», д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, не виконав законну вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу і, намагаючись уникнути відповідальності навпаки збільшив швидкість та заїхав на парковку АЗС «Socar», де не виходячи з салону автомобіля пересів на переднє пасажирське сидіння, на якому в цей час сиділа дівчина.

Вказує, що на місці події ОСОБА_2 неодноразово пропонували пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або в найближчому закладі охорони здоров'я, однак останній від проходження огляду відмовився, мотивуючи це тим, що він не є водієм, так як не керував транспортним засобом, а тому не зобов'язаний проходити даний огляд. При цьому не заперечував, що перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, досліджені в судовому засіданні докази, що містяться в матеріалах справи, пояснення інспекторів поліції, які під час апеляційного розгляду справи детально розповіли про обставини вищезазначеної події та про складання відносно ОСОБА_2 протоколів про адміністративне правопорушення від 17.09.2016 року за ст.ст. 122 2, 130 ч.1 КУпАП, які з достатньою повнотою підтверджують факт порушення останнім вимог п.п. 2.4, 2.5 Правил дорожнього руху України та спростовують твердження ОСОБА_2 і його захисника про те, що в ніч з 16 на 17 вересня 2016 року ОСОБА_2 не керував автомобілем марки «RANGE ROVER» і, що його огляд на стан сп'яніння був проведений з порушенням процедури, передбаченої ст. 266 КУпАП.

Таким чином, незважаючи на заперечення ОСОБА_2 щодо порушення ним п.п. 2.4, 2.5 ПДР України, його вина у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122 2, 130 ч.1 КУпАП, повністю підтверджується поясненнями інспекторів патрульної поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_8, які є послідовними та об'єктивно узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справі доказами, якими спростовуються доводи викладені в апеляційній скарзі захисника, щодо відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122 2 та ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_2 та свідка

ОСОБА_9, допитаного під час апеляційного перегляду справи щодо фактичних обставин справи, оскільки зазначені ними обставини не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, в тому числі і поясненнями працівників поліції, а тому суд вважає пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_9 такими, що надані з метою уникнути відповідальності, за вчиненні адміністративні правопорушення.

До того ж, аналогічні доводи вже були предметом перевірки суддею місцевого суду, який обґрунтовано не прийняв їх до уваги, оскільки аналіз наявних у справі доказів доводить існування події адміністративного правопорушення та вказує на наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122 2, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що при складанні відносно ОСОБА_2 протоколів про адміністративні правопорушення, особу порушника було встановлено з порушення вимог, передбачених «Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року, то суд не приймає їх до уваги, оскільки під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції, сам правопорушник - ОСОБА_2 не заперечував свою присутність в ніч з 16 на 17 вересня 2016 року в автомобілі марки «RANGEROVER», д.н.з. НОМЕР_1, та не оспорював правильність встановлення його особи, а лише заперечував факт керування транспортним засобом, а тому зазначені адвокатом Циганок А.І. порушення не спростовують висновків суду про вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122 2, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги захисника, зокрема посилання на неправильне відображення в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП1 №231667 від 17.09.2016 року адреси його складання, не зазначення у наданій ОСОБА_2 копії протоколу серії АП1 №231667 від 17.09.2016 року, складеного за ч.1 ст. 130 КУпАП, відомостей про свідків, а також порушення працівниками поліції вимог 265-2 КУпАП під час тимчасового затримання транспортного засобу і його переміщення на спеціальний майданчик чи стоянку для зберігання та інші наведені в апеляційній скарзі обставини, суд вважає необґрунтованими, оскільки ці порушення не вплинули на правильність прийнятого рішення.

При цьому слід зазначити, що вказані порушення не позбавляють ОСОБА_2 та його захисника права звернутись в установленому законом порядку до Управління патрульної поліції в м. Києві зі скаргами на дії працівників поліції, про які вони зазначають в апеляційній скарзі.

Також слід зазначити, що санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає накладення на водіїв адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік і не містить альтернативних видів адміністративних стягнень, а тому посилання в апеляційній скарзі захисника на ту обставину, що ОСОБА_2 використовує автомобіль у робочих цілях, на його утриманні перебувають малолітній син, хворий батько та батьки дружини, які є пенсіонерами, і позбавлення ОСОБА_2 права керування транспортними засобами унеможливить забезпечення належного догляду за хворим батьком та поставить його сім'ю у скрутне матеріальне становище є необґрунтованими, оскільки ці обставини не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

За наведеного, постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 122 2, ч.1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування, про що ставиться питання в його апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130, ст. 122-2 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу адвоката Циганок А.І., подану в інтересах ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/796/260/2017 Категорія: ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.