Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/15/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Романюк Є. В.
Категорія - 124 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Осєтров В. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2017 року суддя Апеляційного суду Кіровоградської області Осєтров В.І., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 листопада 2016 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУАП) і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 листопада 2016 року, ОСОБА_3 11.10.2016 року о 14 год. 45 хв., керуючи транспортним засобом - автомобілем «OPEL Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Барболіна у м. Кропивницький, у порушення вимог п. 10.4 ПДР України, перед поворотом праворуч, не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ-2101», д.н.з. НОМЕР_2 який рухався в попутному напрямку, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

У апеляційній скарзі на постанову районного суду ОСОБА_3 просить скасувати судове рішення, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Своє прохання апелянт мотивує тим, що судом при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення не було належним чином враховано всіх обставин дорожньо-транспортної пригоди, безпідставно відкинуто показання апелянта, з приводу того, що причиною ДТП стали не відповідні п. 13.1. ПДР України дії водія ОСОБА_4, який не дотримався безпечної дистанції та інтервалу між автомобілями, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем апелянта. Окрім цього, апелянт в своїх поясненнях зазначав, що рухаючись по вул. Барболіна в м. Кропивницький, прийняв ближче до правого краю дороги, завчасно увімкнувши покажчик повороту, почав виконувати маневр - поворот праворуч, при цьому, водій автомобіля ОСОБА_4, всупереч вимогам п. 13.1 ПДР України, здійснив зіткнення із його автомобілем. Таким чином, на переконання апелянта, з урахуванням вищенаведених фактів, водій іншого транспортного засобу, виконавши вимоги п. 13.1 ПДР України, в змозі був уникнути ДТП, зупинивши свій автомобіль, але цього не зробив.

Окрім цього, апелянт вказує, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також в ході судового розгляду справи було грубо порушено його право на захист, так як йому не було надано можливості скористатись правовою допомогою.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку ОСОБА_3, який підтримав свою апеляційну скаргу, ОСОБА_4, який вказував на законність судового рішення та безпідставність вимог апеляційної скарги, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, слід зробити висновок, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а провадження по справі закриттю, з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справа про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Судом при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення вказаних вимог закону дотримано не було та при розгляді справи суд допустив неповноту та однобічність, не давши оцінку одним доказам та відкинувши їх, при цьому не обґрунтувавши, чому саме одні докази приймає до уваги, а інші ні.

Відповідальність, яка передбачена ст. 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Умовою для настання адміністративної відповідальності за вказаною статтею є наявність причинного зв'язку між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

З пояснень ОСОБА_3, які є аналогічними між тими, які надані інспектору поліції та в судовому засіданні, вбачається, що він 11.10.2016 р. о 14 год. 45 хв., керуючи автомобілем «OPEL Vivaro», д/н НОМЕР_1, по вул. Барболіна у м. Кропивницький зайнявши крайнє положення на проїзній частині та ввімкнувши покажчик повороту, почав маневр та коли автомобіль наполовину заїхав на прилеглу до дороги території, відчув удар у заднє праве крило, що був здійснений автомобілем «ВАЗ-2101».

Згідно пояснень ОСОБА_4, які також є аналогічними між собою, а саме тими, які надані безпосередньо на місці вчинення ДТП та в судовому засіданні, він 11.10.2016 р. близько 15-00 год., керував автомобілем «ВАЗ-2101», д/н НОМЕР_2, по вул. Барболіна у м. Кропивницький та бачив як автомобіль «OPEL Vivaro», який рухався по зустрічній смузі для руху в попутному напрямку, не ввімкнувши покажчика повороту, почав повертати праворуч. Застосувавши екстрене гальмування із-за малої відстані між автомобілями, уникнути зіткнення не вдалося та він в'їхав у автомобіль «OPEL Vivaro».

Аналіз вищезазначених показань учасників ДТП дає підстави вважати, що в прямому причинному зв'язку із настанням ДТП не знаходяться дії ОСОБА_3 До такого висновку суд приходить із наступних міркувань.

Відповідно до п. 13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Пунктом 10.4 ПДР України, регламентовано, що перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку

Згідно п. 10.6 ПДР України, якщо транспортний засіб через свої габарити або інші причини не може виконати поворот чи розворот з відповідного крайнього положення, дозволяється відступити від вимог пункту 10.4 цих Правил, якщо це не суперечить вимогам заборонних чи наказових дорожніх знаків, дорожньої розмітки та не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 12.3 ПДР України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Як слідує зі схеми ДТП, місцем удару є ділянка дороги по смузі руху транспортних засобів під керуванням ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а саме ближче до правого краю дороги. При цьому, на схемі зображено гальмівний шлях автомобіля ВАЗ, який склав 7.2 м. (ліве колесо автомобіля) та 7.9 м. (праве колесо автомобіля), що в свою чергу свідчить про екстрене гальмування, яке було застосовано ОСОБА_4 (а.с. 3).

Таким чином, аналіз наведених вище вимог ПДР України та фактичні обставини справи вказують на те, що у прямому причинному зв'язку із настанням ДТП є дії саме ОСОБА_4, який рухаючись на своєму автомобілі позаду автомобіля під керуванням ОСОБА_3 по дорозі, яка має по одній смузі в кожному направленні руху (попутному і зустрічному), після виявлення початку маневру останнього, а саме повороту праворуч, про що було сповіщено завчасним увімкненням покажчика повороту (згідно показань ОСОБА_3І.), тобто із дотриманням вимог п.п. 10.4, 10.6 ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху, як це передбачено п. 12.3 ПДР України і не витримавши безпечної дистанції та інтервалу між автомобілями, як про це зазначено в п. 13.1 ПДР України, допустив зіткнення із автомобілем під керуванням ОСОБА_3

При цьому, слід зазначити, що як факт увімкнення ОСОБА_3 правого покажчика повороту, так і зайняття автомобілем під його керуванням положення ближче до правої частини дороги для здійснення повороту праворуч, під час розгляду справи жодним належним і допустимим доказом спростовано не було, а тому суд вважає правдивими такі показання ОСОБА_3 і бере їх за основу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочато підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Із наведеного слід зробити висновок, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому постанова суду підлягає безумовному скасуванню, а провадження по справі слід закрити.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 з приводу допущення порушення його права на правову допомогу, як під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, так і під час розгляду справи судом першої інстанції, суд визнає безпідставними, адже право отримати правову допомогу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення визначено ст. 268 КУпАП, яка не містить вказівки на обов'язок посадової особи, яка складає протокол про адміністративне правопорушення чи суду, в провадженні якого знаходяться матеріали справи, самостійно залучати до участі у справі фахівця у галузі права для забезпечення права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на правову допомогу.

Таким чином, аналіз положень вказаної норми закону дає всі підстави вважати, що право на правову допомогу забезпечується вільним вибором та залученням до участі у справі фахівця у галузі права, виключно самою особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З урахуванням наведених обставин, слід вважати, що оскільки ОСОБА_3 самостійно не залучив для захисту своїх прав та інтересів фахівця у галузі права, то його право на правову допомогу ні особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, ні судом, порушене не було.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294, 247 ч. 1 п. 1 КУАП.

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 листопада 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, скасувати.

Закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області В.І. Осєтров