Номер провадження: 33/785/1693/17
Номер справи місцевого суду: 514/1060/14-п
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гончаров О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2017 року м. Одеса

Суддя Апеляційного суду Одеської області Гончаров О.О., розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, з участю ОСОБА_2, на постанову Тарутинського районного суду Одеської області від 22 липня 2014 року,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з вказаної постанови

ОСОБА_4, 11.08.1988 року

народження, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1,

Тарутинського району, Одеської області,

громадянина України, не працюючого

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КпАП України, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 15 діб.

Строк рахується з моменту затримання правопорушника.

Виконання постанови в частині адміністративного арешту доручено Тарутинському РВ ГУМВС України в Одеській області.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі в розмірі 36 гривень 54 копійки

Згідно постанови судді першої інстанції, 06 червня 2014 року о 13 годині 15 хвилин ОСОБА_4 на 47 км автодороги ОСОБА_5 Южне керував автомобілем марки «ВАЗ 2106» державний номерний знак 466-41ОЕ з явними ознаками алкогольного спяніння ( різкий запах алкоголю з порожнини рота). В присутності двох понятих відмовився від проходження медичного огляду на предмет вживання алкоголю.

Не погоджуючись з постановою суду адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження як пропущений з поважних причин, скасувати постанову Тарутинського районного суду Одеської області від 22 липня 2014 року. Також апелянт наголошує на тому, що повідомлення про час і місце розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, він не отримував. Про винесену постанову він не знав і дізнався про неї випадково 19 жовтня 2017 року, а тому не мав можливості її оскаржити у визначений законом строк. Також просить суд апеляційної інстанції звернути увагу на строк давності застосування призначеного йому адміністративного стягнення з огляду на правила, визначені ст.303 КУпАП щодо давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, а також врахувати положення ст.32 КУпАП про те, що адміністративний арешт установлюється і застосовується лише у виняткових випадках.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 в підтримку своєї апеляційної скарги, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_2 підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 було прийняте 22 липня 2014 року (а.с.9), копія постанови від 22.07.2014 року була направлена ОСОБА_4 23.07.2017 року (а.с.11), але в справі немає обєктивного підтвердження про те, що правопорушник отримав копію постанови, а зважаючи на те, що він не був присутнім при проголошенні рішення, то матеріалами справи обєктивно підтверджуються доводи про пропуск строку подачі ним апеляційної скарги з поважної причини, а тому строк на апеляційне оскарження адвокату ОСОБА_2 постанови судді Тарутинського районного суду Одеської області від 22 липня 2014 року необхідно поновити.

Відповідно до положень ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення процесуального права, апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим надання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхиленням їх районним судом.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП підтверджується:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серія АГ2 №789461 від 06.06.2014 р. (а.с.1);

- пояснення свідків (а.с. 2,3)

Таким чином, фактичні обставини щодо вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП судом першої інстанції встановлені цілком вірно. Крім того, апелянт в апеляційній скарзі не оскаржує фактичні обставини події.

Разом з тим, вважаю, що вищезазначена постанова місцевого суду не може залишатися в законній силі, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.268 КУпАП, справа розглядається в присутності особи яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Між тим, ці вимоги суддею першої інстанції не дотримані. У матеріалах справи немає будь-яких переконливих даних про те, що правопорушника було належним чином повідомлено про розгляд справи, а також в матеріалах справи відсутні підтвердження, що він отримував судову повістку.

Таким чином суд апеляційної інстанції констатував той факт, що при розгляді справи щодо ОСОБА_4 було порушено його право на захист, а, зважаючи на те, що до нього була застосована санкція статті закону примусового характеру, яка повязана з обмеженням особистої свободи громадянина, тому, безумовно, є підстави для задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_2

Підсумовуючи все вищезазначене, необхідно зазначити, що доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_2 про порушення закону при розгляді адміністративного провадження відносно ОСОБА_4 в суді першої інстанції, знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, а відтак свідчать про незаконність винесеної постанови місцевого суду, яка за таких обставин, не може залишатись в законній силі і підлягає до скасування з постановленням нової постанови, якою ОСОБА_4 слід визнати винним у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП, а провадження у справі закрити у звязку із закінченням на момент розгляду справи трьохмісячного строку, передбаченого статтею 38 цього ж Кодексу, що унеможливлює накладення на нього стягнення за цим законом.

Згідно ст.38 КУпАП України у справах про адміністративні правопорушення які підвідомчі суду відповідно до цього Кодексу, стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а тому апеляційний суд позбавлений можливості застосувати відносно ОСОБА_4 передбачене ч. 2 ст.130 КУпАП стягнення, в звязку з чим адміністративне провадження відносно нього підлягає закриттю за збігом передбачених законом строків накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.38, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 задовольнити.

Поновити адвокату ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Тарутинського районного суду Одеської області від 22 липня 2014 року.

Постанову Тарутинського районного суду Одеської області від 22 липня 2014 року відносно ОСОБА_3 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП і застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту строком 15 діб скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП і провадження у справі закрити у звязку із закінченням на момент розгляду справи трьохмісячного строку, передбаченого статтею 38 цього ж Кодексу, що унеможливлює накладення на нього стягнення за цим законом.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_5