АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Юрдига О.С.,

за участю ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року, ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестиста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування зазначає, що постанова суду не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню.

Вказує на те, що судом неповно з'ясовані обставини справи; обставини, які суд вважає встановленими, не доведені належними та допустимими доказами; не витребувано відеозапис з нагрудної відеокамери працівників поліції та не допитано свідків; постановлено рішення без доказів того, що вона керував транспортним засобом; її вина у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена.

Одночасно з апеляційною скаргою ОСОБА_3 подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, зазначивши, що розгляд справи проведено за її відсутності, копію постанови суду отримала лише 31 жовтня 2017 року під час ознайомлення з матеріалами справи.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, заслухавши пояснення ОСОБА_3, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження слід задовольнити, а в задоволенні апеляційної скарги - відмовити, з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що розгляд справи 20 жовтня 2017 року проведено за відсутності ОСОБА_3, дані про своєчасне направлення судом копії постанови в матеріалах справи відсутні.

У зв'язку з цим, вважаю обгрунтованими доводи ОСОБА_3 про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про вручення чи надсилання апелянту у визначений законом строк копії оскаржуваної постанови, а відтак пропущений строк підлягає поновленню, а апеляційна скарга розгляду.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

З матеріалів справи убачається, що судповно та всебічно дослідив обставини вчинення адміністративного правопорушення, наявні у справі докази, а тому висновок, викладений в постанові суду, про винність ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові обставин, є правильним.

Як установив суд, 26 серпня 2017 року о 23 год. 00 хв. ОСОБА_3 керувала транспортним засобом марки «YM250-A2», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Салютній, 23 в м. Києві в стані алкогольного сп`яніння (огляд проводився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків за допомогою приладу «Drager», згідно якого ступінь сп`яніння становила 2,26 проміле), чим порушила п.2.9 «а» Правил Дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно з ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.2.9 «а» ПДРУкраїни, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 123490 від 26 серпня 2017 року, письмовими поясненнями свідків, результатом тесту №28 від 26 серпня 2017 року, згідно якого ОСОБА_3 перебувала у стані алкогольного сп`яніння - 2,26 проміле, даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, які суд обґрунтовано прийняв до уваги.

За таких обставин, рішення суду про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими і підтверджується зібраними по справі доказами.

Щодо доводів апеляційної скарги про проведення судом розгляду за її відсутності, то вони не спростовують висновків суду про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку.

У зв'язку з чим враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, суд першої інстанції розглянув справу у його відсутність.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Права ОСОБА_3 на справедливий розгляд справи не порушені у зв'язку з тим, що вона не проявляла належної зацікавленості у результатах розгляду її справи протягом тривалого часу, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду його справи.

Окрім того, судом апеляційної інстанції з огляду на відсутність ОСОБА_3О.у суді першої інстанції поновлено строк на апеляційне оскарження постанови та проведено апеляційний розгляд за її участю.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що 26 серпня 2017 року вона не керувала транспортним засобом не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки не спростовані жодними доказами, а навпаки підтверджені письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом'якшують відповідальність.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

За таких обставин, постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_3 є законною, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_3 задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.С. Юрдига

Справа № 33/796/2944/2017 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Головуючий у першій інстанції - Волошин В.О.