Код суду 233 № 233/575/17
ПОСТАНОВА

16 лютого 2017 року Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Міросєді А. І., при секретарі Ульянцевій С.А., за участю прокурора Калініч Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка Донецької області матеріал про адміністративне правопорушення, який надійшов від відділу Управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, відносно:

ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, яка народилася 17 липня 1965 року у с. Миколаївка Костянтинівського району Донецької області, громадянки України, має вищу освіту, заміжня, обіймає посаду секретаря Миколаївської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,

якій розяснені права відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, яку відповідно до рішення першої сесії сьомого скликання Миколаївської сільської ради №VII/1-1 від 09.11.2015 року, визнано її повноваження, як депутата Миколаївської сільської ради, і відповідно до пп.«б» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», вона є субєктом відповідальності за корупційні правопорушення та будучи посадовою особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування, на порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», будучи депутатом сільської ради, згідно пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є субєктом відповідальності за порушення, повязані з корупцією, 16 лютого 2016 року в період часу з 14.00 год. до 15.00 год., перебуваючи в приміщенні Миколаївської сільської ради за адресою: Донецька область, Костянтинівський район, с. Миколаївка, вул. Чкалова 31, публічно не повідомила про наявний реальний конфлікт інтересів колегіальний орган, в якому працює сесію Миколаївської сільської ради про вирішення питання щодо здійснення преміювання себе, як секретаря Миколаївської сільської ради в розмірі 10% місячної заробітної плати з урахуванням надбавки за ранг та вислуги років за лютий 2016 року, при цьому премія мала разовий та індивідуальний характер, чим вчинила правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Вона ж, яку відповідно до рішення першої сесії сьомого скликання Миколаївської сільської ради №VII/1-1 від 09.11.2015 року, визнано її повноваження, як депутата Миколаївської сільської ради, і відповідно до пп.«б» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», вона є субєктом відповідальності за корупційні правопорушення та будучи посадовою особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування, на порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», будучи депутатом сільської ради, згідно пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є субєктом відповідальності за порушення, повязані з корупцією, 16 лютого 2016 року в період часу з 14.00 год. до 15.00 год., перебуваючи в приміщенні Миколаївської сільської ради за адресою: Донецька область, Костянтинівський район, с. Миколаївка, вул. Чкалова 31, вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів, проголосувала «за» шляхом підняття руки на сесії Миколаївської сільської ради від 16 лютого 2016 року № VІІ/7-2 про преміювання її, як секретаря Миколаївської сільської ради в розмірі 10% місячної заробітної плати з урахуванням надбавки за ранг та вислуги років за лютий 2016 року, при цьому премія мала одноразовий характер, чим вчинила правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Прокурор в судовому засіданні вважала, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-7 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні з протоколами про адміністративне правопорушення погодилася, свою вину у вчиненні інкримінованих правопорушень визнала у повному обсязі, у скоєному щиро розкаялася та пояснила, що дійсно не повідомила на сесії сільської ради про те, що питання щодо преміювання стосується її особисто, а також сама позитивно проголосувала за своє преміювання. Усвідомлює, що конфлікт інтересів мав місце, але правопорушення допущено нею через юридичну необізнаність.

Вислухавши думку прокурора, пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважаю, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, виходячи з наступного.

В силу вимог пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктами корупційних правопорушень є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та повязані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону зобовязані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів, вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» приватний інтерес це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у звязку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції» у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом. Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу.

Також статтею 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

Із протоколу сьомої позачергової сесії сільської ради VІІ скликання від 16.02.2016 року вбачається, що під час розгляду питання щодо здійснення преміювання, ані ОСОБА_1, а ні будь-якими іншими особами не було зроблено відповідних заяв про наявність конфлікту інтересів, що також підтверджується письмовими поясненнями депутатів Миколаївської сільської ради ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, з яких вбачається, що 16.02.2016 року перед початком сесії ОСОБА_1 не повідомляла депутатів про конфлікт інтересів; при розгляді питання повязаного з преміювання секретаря сільської ради із присутніх всі проголосували «за» одностайно шляхом підняття руки.

Частинами 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Всупереч зазначених норм Закону ОСОБА_1, незважаючи на наявність реального конфлікту інтересів, оскільки отримання премії є приватним інтересом особи, відносно якої вирішується питання про можливість та доцільність преміювання, не повідомила про його наявність колегіальний орган, в якому працює сесію сільської ради, та особисто проголосувала за прийняття рішення про преміювання себе як секретаря сільської ради шляхом підняття руки.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

При цьому, слід зазначити, що за змістом Закону склад правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП є формальним. Тобто, відповідальність за ст. 172-7 КУпАП настає незалежно від наслідків. Сам факт неповідомлення посадовою особою місцевого самоврядування про наявність конфлікту інтересів вже є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Оскільки вказані правопорушення вчинені однією і тією ж особою і підлягають одночасному розгляду одним і тим же органом (посадовою особою), з метою всебічного, повного, обєктивного та оперативного розгляду справ, вважаю за доцільне обєднати в одне провадження справи про адміністративне правопорушення для спільного розгляду і вирішення.

Дотримуючись вимог ст. 33 КУпАП, при визначенні ОСОБА_1 виду адміністративного стягнення, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, відсутність обтяжуючих обставин, оцінивши докази, суд вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 враховуються положення ч.2 ст. 36 КУпАП, відповідно до якої, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Згідно із ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

З урахуванням положень п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 320,00 грн.

Керуючись ст.ст. 36, 172-7 ч. 2, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП, справа № 233/575/17 (провадження № 3/233/186/2017) обєднати в одне провадження з адміністративним матеріалом відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП, справа № 233/575/17 (провадження № 3/233/187/2017), присвоївши обєднаному провадженню номер справи 233/575/17.

ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, яка народилася 17 липня 1965 року у с. Миколаївка Костянтинівського району Донецької області, визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок

Штраф слід перерахувати на р/р 0238, отримувач Костянтинівське УК/ Костянтинт.р-н/21081100, код за , МФО 834016, банк ГУДКСУ у Донецькій області.

Стягнути з ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, яка народилася 17 липня 1965 року у с. Миколаївка Костянтинівського району Донецької області, судовий збір в дохід держави в сумі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп., який слід перерахувати який слід перерахувати на поточний рахунок 0058, отримувач Костянтинівське УК/м. Костянтинівка/22030001, код за , МФО 834016, банк ГУДКСУ у Донецькій області.

На постанову судді може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.

Постанова може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання постановою чинності.

Суддя