Справа №580/1869/16-п Головуючий у суді 1-ї інстанції - Бакланов Р.В.
Номер провадження 33/788/80/17 Суддя-доповідач Литовченко Н. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2017 року суддя Апеляційного суду Сумської області Литовченко Н. О. ,з участю ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Лебединського районного суду Сумської області від 07 лютого 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, не працюючий, -

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Лебединського районного суду Сумської області від 07 лютого 2017 року, ОСОБА_3 визнаний винним і підданий адміністративному стягненню за те, що він 08 листопада 2016 року о 15год. 40хв. керуючи автомобілем марки ВАЗ 1119 державний номер НОМЕР_1 в м. Лебедині по вул. Першогвардійській з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з рота), від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3, не погоджуючись з оскаржуваним судовим рішенням, порушує питання про скасування постанови суду та закриття провадження у вказаній справі. Свої вимоги мотивує тим, що під час керування транспортним засобом перебував у тверезому стані, зазначив, що перед цим вживав медичні препарати у зв'язку з наявністю тяжкої хвороби, при цьому зауважив, що на місці скоєння правопорушення працівниками поліції не було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціального технічного пристрою «Драгер», протокол про вчинення адміністративного правопорушення відносно нього не складався та не було запрошено понятих, окрім того зауважує, що суд, ухваливши рішення 18 січня 2017 року про допит свідків, не прийняв з даного приводу процесуального рішення та безпідставно дослідив наявний у матеріалах справи відеозапис фіксації адміністративного правопорушення, який є неналежним доказом, що у своїй сукупності свідчить про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне застосування закону.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4 на підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Висновок судді про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі в передбаченому законом порядку доказами, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серія АП2 №187589 від 08 листопада 2017 р. (а.с.2-3), поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с.5,6), зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, рапортом чергового Лебединського ВП ГУНП в Сумській області від 8 листопада 2016 року (а.с. 4), долученим до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписом (а.с.25), змістом якого також доводиться відмова ОСОБА_3 від проходження даного огляду, та наданими під час судового розгляду поясненнями інспектора Лебединського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7, який також підтвердив факт відмови ОСОБА_3 в присутності двох свідків від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

За таких обставин, доводи ОСОБА_3 з приводу відсутності в його діях ознак інкримінованого адміністративного правопорушення, з огляду на викладене, є безпідставними, а його твердження з приводу вживання ним медичних препаратів у зв'язку з хворобою, є нічим іншим, ніж наміром ухилитись від відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

Що стосується доводів апелянта з приводу непроведення у відношенні нього огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціального технічного пристрою «Драгер» працівниками поліції на місці скоєння правопорушення в присутності свідків, то вказані вимоги є безпідставними, оскільки положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена альтернативність проведення такого огляду, зокрема, як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, так лікарем закладу охорони здоров'я.

Твердження ОСОБА_3 з приводу наявного у матеріалах справи відеозапису під час фіксації адміністративного правопорушення як неналежного доказу у даному провадженні, не заслуговують на увагу, оскільки переконливих доводів на рахунок цього в апеляційній скарзі не наведено, при цьому підстав піддавати сумніву його законність, на чому наполягає апелянт у поданій апеляційній скарзі, не вбачається.

Разом з тим, наданими суду матеріалами, зокрема відеозаписом під час фіксації адміністративного правопорушення, підтверджується факт складання працівником поліції у відношенні ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення з участю понятих, а тому доводи апелянта в цій частині є також необґрунтованими.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 неодноразово повідомлялись судом про розгляд та про відкладення розгляду вказаної справи, підтвердженням чого є наявні у матеріалах справи розписки від вказаних осіб, при цьому з огляду на сплив строку накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 та з урахуванням наявних у справі пояснень вказаних свідків, суд мав достатньо вагомих підстав для здійснення розгляду даної справи за відсутності даних учасників процесу, а тому доводи апелянта в цій частині не є слушними.

Що стосується решти доводів апелянта, то жодного доказу, який би спростовував винуватість ОСОБА_3 у правопорушенні, яке йому інкримінується, надано не було, до того ж вказані доводи не є визначеними законом підставами для скасування вказаного судового рішення.

Адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік накладено на ОСОБА_3 згідно санкції ч.1 ст.130 КУпАП, є безальтернативним, і відповідає вимогам ст.33 КУпАП щодо врахування характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника та інших обставин, які мають значення для прийняття правильного рішення, а тому визначений судом вид стягнення буде доцільним для виправлення та перевиховання правопорушника з метою попередження вчинення ним правопорушень у майбутньому.

Враховуючи вищевикладене, постанова суду у даній справі є законною і обґрунтованою, а тому зміні чи скасуванню за поданою апеляційною скаргою не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 07 лютого 2017 року про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіЛитовченко Н. О.