АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 213/3042/17Суддя 1 інстанції Соловйова Л. Я.
Номер провадження 33/774/202/К/17Суддя- доповідач ОСОБА_1.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2017 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, який народився 15 липня 1991 року, працюючого ПрАТ «ІНГЗК» машиністом бурового устаткування, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 320 гривень судового збору.

При обставинах, зазначених в постанові, ОСОБА_2 25 жовтня 2017 року о 02-30 годин в смт. Широке по вул. Покровська, 9, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21061» реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП. Огляд на стан спяніння проводився у встановленому порядку з використанням технічного приладу «Драгер», в присутності двох свідків.

Не погоджуючись з цією постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови та закриття провадження у справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Також ОСОБА_2 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови, ОСОБА_2 посилається на те, що цей строк був пропущений з поважної причини, оскільки, присутніми під час розгляду справи судом першої інстанції не був, а копію постанови, в порушення ч.1 ст.285 КУпАП, отримав лише 15 листопада 2017 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2, посилається на неповноту судового розгляду та необґрунтованість постанови.Зазначив, що з роздруківки результатів тестування на приладі «Драгер» видно, що показники температури на вулиці становлять 17 градусів тепла, але, враховуючи те, що тестування проводилось 25 жовтня 2017 року о 02-51 годин, зрозуміло, що налаштування приладу були явно порушені, адже така температура для нічного часу восени є нетипово високою. Отже, цим припускає, що показники наявності в його організмі алкоголю можуть бути результатом порушених налаштувань приладу. Окрім того, звертає увагу, що після перевірки на приладі «Драгер», о 05-00 годин 25 жовтня 2017 року особисто звернувся до КЗ «Криворізький ПНД», де пройшов огляд, згідно якого ознак спяніння у нього не виявлено. Також, стверджує, що співробітником поліції мало бути надано до суду зафіксований показаннями технічних приладів факт керування ним автомобілем у стані алкогольного спяніння.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_2, який підтримав доводи клопотання та апеляційної скарги й наполягав на їх задоволенні, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення та апеляційної скарги, частково дослідивши докази у справі, перевіривши поважність причин пропуску строку на оскарження постанови, а також її законність і обґрунтованість в межах апеляційної скарги, дійшов такого висновку.

Статтями 289, 294 КУпАП встановлено десятиденний строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати справу.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_2не був присутнім в суді першої інстанції при розгляді цієї справи і оголошенні постанови, отримав її копію 15 листопада 2017 року та оскаржив з порушенням встановленого законом 10-денного строку, звернувшись до суду з апеляційною скаргою 21 листопада 2017 року, тоді як строк на її оскарження сплинув 18 листопада 2017 року.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску ОСОБА_2строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки справа судом була розглянута за його відсутності, а її копію він отримав лише 15 листопада 2017 року, та з метою забезпечення доступу до правосуддя, вважає необхідним задовольнити клопотання і поновити ОСОБА_2строк на апеляційне оскарження постанови та апеляційну скаргу розглянути по суті.

Згідно з положеннями ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до змісту ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст.251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Під час розгляду справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Однак, суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався.

З оскаржуваної постанови видно, що суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 порушення п.2.9а Правил дорожнього руху України та про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, але з цим висновком погодитись неможливо, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи.

В обґрунтування доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, суд посилається на протокол про адміністративне правопорушення серії БД №098106 від 25 жовтня 2017 року, письмові пояснення свідків, акт огляду на стан алкогольного спяніння та висновок тестування на приладі «Драгер».

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП буде мати місце при наявності обєктивної сторони, що передбачає необхідність обовязкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення, зокрема, керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, а субєктивної наявність прямого умислу.

Разом з цим, досліджені фактичні обставини, на які послався суд, як на докази вини ОСОБА_2 у вчиненні цього правопорушення, спростовують його висновки про доведеність вини останнього у його вчиненні й, відповідно, наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно ст.278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно зясовує обставини справи.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_2, у ньому не зазначено жодної з ознак алкогольного спяніння, передбачених п.4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1413 від 11 листопада 2015 року, яку виявив працівник поліції, пропонуючи пройти тест, тобто, при винесенні постанови, згідно вимог ст.283 КУпАП, зазначений протокол не може бути прийнятий судом як допустимий доказ на підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення (а.с.3).

Також, апеляційним судом встановлено, що акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, долучений до матеріалів справи, не містить дати його складання, а отже не може бути прийнятий до уваги при встановленні вини ОСОБА_2 (а.с.6).

Окрім того, відповідно до п.12 зазначеної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя, чого працівником поліції також зроблено не було.

Вимогами ч.3 ст.266 КУпАП встановлено, що у разі незгоди водія з результатами проведення огляду на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться у закладах охорони здоровя.

Оглянутим судом апеляційної інстанції відеозаписом подій 25 жовтня 2017 року за участю ОСОБА_2, встановлено, що після проходження огляду на стан спяніння на газоаналізаторі «Драгер» він не погодився з його результатами.

З зазначеного відеозапису видно, що працівники поліції не запропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан спяніння у медичному закладі, що не було прийнято до уваги судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення.

Також, при перегляді цього відеозапису, встановлено, що оформлення матеріалів щодо ОСОБА_2 тривало з 01-20 годин до 03-30 годин, тобто більш, ніж три години, під час складання протокола працівник поліції повідомив йому, що він може самостійно проїхати до закладу охорони здоровя та пройти огляд, а на зауваження ОСОБА_2, з приводу того, що з моменту його зупинки сплинуло більш ніж дві години, інспектором було розяснено, що вказаний час починає відраховуватися після складання протоколу.

ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції надано висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який зроблений лікарем КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР» ОСОБА_3 на підставі досліджень проведених від 25 жовтня 2017 року о 04-55 год., відповідно до якого у ОСОБА_2 будь яких ознак спяніння не виявлено (а.с.21).

Окрім того, апеляційним судом під час розгляду скарги було допитано у якості свідка ОСОБА_4, який пояснив, що 25 жовтня 2017 року близько 03-00 годин, до нього зателефонував ОСОБА_2 та попросив відвезти до ПНД на медичний огляд, оскільки він був відсторонений працівниками поліції від керування автомобілем та на його прохання він погодився. До медичного закладу з смт. Широке вони їхали приблизно 40 хвилин. Після проходження огляду у ПНД, ОСОБА_2 отримав висновок про перебування у тверезому стані. Він особисто також будь-яких ознак алкогольного спяніння у нього не помітив.

Будь-які інші докази, які б з достовірністю підтверджували вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, суду не надані.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Виходячи з викладеного та з огляду на диспозицію ст.130 КУпАП, ОСОБА_2, в досліджуваній ситуації, не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки не доведено поза розумним сумнівом його вина в тому, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, а отже в його діях відсутній склад цього адміністративного правопорушення.

Отже, розглядаючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив однобічність та неповноту судового розгляду, а викладені в постанові висновки про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення належить закрити з підстав, передбачених п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 рік скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_2, закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1