Апеляційний суд Житомирської області
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області Бережна С.В., за участю: правопорушника ОСОБА_2,захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_2 на постанову Богунського районного суду м.Житомира від 28 грудня 2016 року, -

в с т а н о в и в:

Постановою Богунського районного суду м.Житомира від 28 грудня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Згідно постанови суду, вчинене ОСОБА_2 правопорушення полягало в тому, що він близько 00 год. 20 хв. 29 листопада 2016 року у м. Житомирі по вул. Покровська, 131, керував автомобілем марки «ВАЗ -2108», д.р.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння ОСОБА_2, у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На прийняте судом рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду оскільки він пропущений з поважних причин, а постанову суду просить скасувати. Посилається на те, що постанова суду винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необгрунтоване застосування стягнення як вид покарання за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необгрунтованою. Вказує,що суд всупереч вимогам ст.268 КУпАП розглянув справу за його відсутності, хоча ним була подана заява про перенесення судового розгляду у зв'язку з хворобою. Зазначає також, що відповідно до постанови суду його необгрунтовано визнано винним у порушенні п. 2.9(А) ПДР, тобто у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, тоді як у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено обставини порушення п.2.5 ПДР - керування транспортними засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, що суттєво міняє кваліфікацію моїх дій. Крім того вказує, стверджує що його було зупинено в дворі будинку по вул. Покровській, 123 м.Житомира, де в подальшому працівниками УПП було складено адмін.протокол, проте з незрозумілих причин в протоколі зазначено місце скоєння правопорушення:- вул.Покровська 131, про що свідчить виправлення в поясненні свідка ОСОБА_4

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисник уточнили апеляційну скаргу, просили постанову суду першої інстанції змінити, скасуваи в частині покладання стягнення, звільнити його від відповідальності за малозначністю правопорушення, враховуючи особу правопорушника, його важкий матеріальний стан та незадовільний стан здоров'я, оскільки він є інвалідом другої групи. При цьому ОСОБА_2 вину у правопорушенні визнав у повному обсязі, пояснив, що дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, бо вживає ліки та побоювався, що це вплине на результати огляду.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи та надані докази в межах доводів апеляційної скарги, вважаю, що заява про поновлення строку та уточнена апеляційна скарга підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до кримінальної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Відповідно до ст.285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Копія постанови в той же строк вручається аби висилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 був відсутнім під час розгляду справи в суді, копію постанови отримав лише 12.01.2017 року, тому вважаю за можливе поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки його доводи про причини пропуску строку є поважними.

Що стосується доводів апеляційної скарги слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 № 929874 від 29.11.2016 року, в якому зазначено, що о 00 год. 20 хв. 29 листопада 2016 року у м. Житомирі по вул. Покровська, 131, ОСОБА_2 керував автомобілем марки «ВАЗ -2108», д.р.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп'яніння ОСОБА_2, у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_4

Суд правильно прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Однак помилково вказавши в мотивувальній частині постанови про порушення ОСОБА_2 п.2.9 (а) ПДР України вийшов за межі протоколу, згідно якого ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Тому враховуючи доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, під час апеляційного розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 своїми діями, що виразилися у його відмові від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, порушив саме п.2.5 ПДР України.

З огляду на викладене, доводи правопорушника ОСОБА_2 в цій частині є слушними та знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, проте не є підставою для скасування постанови суду, оскільки ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, про що взагалі було зазначено в постанові суду та встановлено під час апеляційного розгляду справи.

Зазначене є підставою для зміни постанови з виключенням з мотивувальної її частині висновку суду про керування ОСОБА_2 автомобілем у стані алкогольного сп'яніння та порушенням ним п.2.9 ПДР України.

Крім того враховуючи зміну вимог апеляційної скарги ОСОБА_2, визнання ним вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, заслуговують на увагу його вимоги про звільнення його від відповідальності за вказаною статтею у зв'язку з малозначністю його правопорушення.

Відповідно до ст.. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Так відповідно до матеріалі справи та пояснень самого ОСОБА_2, останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, посилаючись на вживання необхідних йому ліків. В ході розгляду апеляційної скарги ОСОБА_7 надав довідку про інвалідність 2-ї групи, у зв'язку з чим йому протипоказана важка фізична праця, та у зв'язку з чим він отримує пенсію по інвалідності в середньому 1100 грн. на місяць, перебуваючи в скрутному матеріальному становищі. Також ОСОБА_2 послався на необхідність у зв'язку з хворобою мати можливість керувати автомобілем.

Зазначені доводи та докази не були надані ОСОБА_2 в суд першої інстанції, оскільки справа була розглянута за його відсутністю.

Враховуючи наведене, а також той факт, що вказане правопорушення не потягло ніяких суспільно-небезпечних наслідків, визнання вини правопорушником, який до адміністративної відповідальності раніше не притягався, вважаю можливим визнати вказане правопорушення малозначним та звільнити порушника від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

На підставі наведеного постанова суду першої інстанції у відповідності до положень п.4 ч.8 ст. 294 КУпАП підлягає зміні, скасуванню в частині накладання стягнення та звільненню порушника від адмінвідповідальності за малозначністю порушення у відповідності з положеннями ст. 22 КУпАП.

Керуючись ст.22, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Богунського районного суду м.Житомира від 28 грудня 2016 року.

Уточнену апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Богунського районного суду м.Житомира від 28 грудня 2016 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини постанови суду висновок суду про керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння та порушення вимог п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

Скасувати постанову в частині призначеного стягнення і стягнення судового збору та звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, за малозначністю, обмежившись усним зауваженням.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: