Справа № 489/1225/17 15.06.2017 15.06.2017 15.06.2017
Номер провадження: 33/784/235/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/784/235/17 Головуючий у місцевому суді: Коновець М.С.
Категорія: ч. 2 ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Гулий В.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Апеляційний суд Миколаївської області

у складі:

головуючого судді Гулого В.П.,

за участю:

секретаря Жовтоногої М.Є.,

особи, притягнутої до

адміністративної відповідальності, ОСОБА_3,

захисника ОСОБА_4,

15 червня 2017 року, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 травня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 дня народження, уродженця м. Миколаєва, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

- притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки,

в с т а н о в и в:

Постановою судді місцевого суду встановлено, що 28 лютого 2017 року близько 23 год. 30 хв. водій ОСОБА_5, в порушення вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом «Форд Транзіт» д/н НОМЕР_1, по вул. Електронній біля перехрестя з вул. Троїцької в Миколаєві, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння (тест газоаналізатору «Драгер» № 1627 - 1,54 проміле алкоголю в крові).

В апеляційній скарзі особа, притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 просить скасувати постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 травня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає постанову суду незаконною та такою, що винесена за неповного з'ясування судом всіх фактичних обставин справи.

Підтвердивши факт перебування 28 лютого 2017 року приблизно о 23 годині в транспортному засобі на вул. Електронній в м. Миколаєві в стані алкогольного сп'яніння, факт проходження за пропозицією працівників поліції тесту та його результатів, стверджував, що вказаним автомобілем не керував.

Вказує, що перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський повинен інформувати особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювання техніки, однак, така вимога була проігнорована.

Зазначає, що письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 написані одним почерком, та за своєю суттю є аналогічними, в силу чого, на його переконання, є недопустимими доказами.

Стверджує, що жодним наявним матеріалом справи його провина у порушенні п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України не доведена, інших об'єктивних доказів винуватості у судовому засіданні не встановлено.

За такого, вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, його захисника - адвоката ОСОБА_4 на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, в редакції, яка діяла станом на 28 лютого 2017 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення, серія БР № 229224, від 28 лютого 2017 року, який, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, 28 лютого 2017 року о 23 годині 30 хвилин в м. Миколаєві по вул. Електронна, перехрестя з вул. Троїцькою, водій ОСОБА_3 керував т.з. «Ford Transit», д/н НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. На місці зупинки пройшов огляд на стан алкогольного сп'яніння з допомогою алкотестера «Драгер» ARAM -2235, тест №1627, покази приладу після продуття становлять 1,54 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Як слідує з пояснень у вказаному протоколі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ним вжито дві пляшки пива.

Виходячи зі змісту апеляційної скарги, що знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду в поясненнях особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, ним 28 лютого 2017 року було вжито алкогольні напої, після чого приблизно о 23 годині він знаходився у транспортному засобі.

Виходячи із даних тесту № 1627 технічного приладу алкотестер «Драгер» (а.с. 1), в м. Миколаєві, перехрестя вул. Електронна та вул. Троїцька, 28 лютого 2017 року о 23 годині 30 хвилин інспектором поліції було проведено відповідне дослідження за результатами якого виявлено у ОСОБА_3 1,54 проміле.

Вказані результати, а також проведення такого дослідження у присутності двох свідків ОСОБА_3 також підтвердив.

Ці обставини підтверджені і даними акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3).

Як слідує із даних відеозапису, 28 лютого 2017 року співробітники поліції, використовуючи гучномовний пристрій зупинили транспортний засіб, державний номер НОМЕР_1, який рухався по вул. Електронній біля перехрестя з вул. Троїцької в Миколаєві.

Вказані докази свідчать, що водій ОСОБА_3, порушуючи положення п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за яке був визнаний винним суддею місцевого суду.

За такого, є безпідставними доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про відсутність доказів його вини у порушенні п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Також є безпідставними посилання апелянта в апеляційній скарзі на порушення співробітником поліції порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, оскільки, як слідує з даних відеозапису, співробітником поліції при проведенні огляду ОСОБА_3 на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів дотримано положення інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоров'я від 9 листопада 2015 року № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Вимоги щодо надання сертифікату та/або свідоцтва про повірку робочого стану вимірювальної техніки ОСОБА_3 не пред'являлилсь.

Як слідує з письмових пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які додатні до протоколу про адміністративне правопорушення, вони складені з їх слів співробітником поліції, що не заборонено Законом. Наявність схожості фраз також не є порушенням Закону. За такого є такими що не заслуговують на увагу твердження апелянта про визнання показів вказаних свідків, з наведених підстав, недопустимими доказами.

Як слідує зі змісту мотивувальної частини оскаржуваної постанови, суддя, пославшись на притягнення 6 липня 2016 року ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зробив висновок про скоєння ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, як повторне протягом року вчинення порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Однак, такий висновок судді місцевого суду не ґрунтується на вимогах закону.

Так, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серія БР № 229224, від 28 лютого 2017 року, в ньому працівником поліції, не дивлячись на кваліфікацію дій ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, не зазначено про повторне вчинення останнім будь-яких порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на наведене, та, відповідно до змісту ч. 2 ст. 279, ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення був обмежений лише тими обставинами правопорушення, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Проте, суддя місцевого суду вийшов за межі цих обставин, вказавши про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП 6 липня 2016 року та зробивши висновок про скоєння ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, з мотивувальної частині постанови судді місцевого суду підлягає виключенню посилання на скоєння ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, як слідує зі змісту резолютивної частини постанови, суддя місцевого суду, визнавши ОСОБА_3 винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, піддав того стягненню, яке не передбачене за вчинення цього адміністративного правопорушення.

За такого, оскільки санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є абсолютно визначеною, то призначене ОСОБА_3 адміністративне стягнення підлягає пом'якшенню до штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Зважаючи на викладене, постанова судді місцевого суду підлягає зміні, а апеляційна скарга особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 частковому задоволенню.

Керуючись п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 травня 2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП змінити.

Виключити з мотивувальної частини постанови посилання на скоєння ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Пом'якшити ОСОБА_3 адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП до штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя