Справа № 308/9999/16-п
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.01.2017 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Крегула М.М., з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду від 19 жовтня 2016 року якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_2

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн.. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 275. 60 грн.,

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що він 23 вересня 2016 року о 23 год. 30 хв. керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21043» д.н.з. НОМЕР_1 в м.Ужгороді по вул..Залізнична, 42/12, з явними ознаками алкогольного сп»яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медогляду на стан сп»яніння відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Ужгородського міськрайонного суду від 19.10.2016 року та закрити провадження у справі у зв»язку з відсутністю в його діях складу інкримінованого адмінправопорушення. Вказує , що суд першої інстанції, в порушення вимог ст..ст.245, 280 КУпАП, належно не з»ясував обставини справи. Зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а саме, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що місцем вчинення правопорушення, яке поставлено йому у вину є м.Ужгород, вул..Загорська, 127. В постанові же суду вказано, що правопорушення ним вчинено за місцем проживання, а саме в квартирі АДРЕСА_1. Крім того, апелянт вважає наведені в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду твердження про те, що він відмовився від проходження огляду на стан сп»яніння, не обґрунтованими, оскільки на пропозицію поліцейського пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу вимірювальної техніки він погодився, але після надання сертифікату та свідоцтва про перевірку справності такого засобу, чого надано поліцейським не було, як і не запропоновано пройти медогляд в закладі охорони здоров»я, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп»яніння.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи та наведені доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об»єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №457540 від 23.09.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 ставилось в вину те, що він 23.09.2016 року о 23 год. 30 хв. в м.Ужгород, ул.Загорська, 127, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21043» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп»яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп»яніння, у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Згідно вимог ст.256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути зазначено зокрема, суть адміністративного правопорушення, тобто протиправна, винна дія (бездіяльність), яка ставиться у вину особі, за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Об»єктивною стороною адміністративного правопорушення, яке постановлено ОСОБА_1 у вину, як видно, є керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп»яніння та/або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп»яніння у встановленому законом порядку.

За змістом диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вирішуючи питання про відповідальність ОСОБА_1, суд першої інстанції визнав його винуватим у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп»яніння, так і в керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп»яніння, зазначивши при цьому, що місцем правопорушення є домашня адреса ОСОБА_1, що явно не відповідає ні суті правопорушення, зазначеного в протоколі, ні фактичним обставинам справи.

Відповідно до вимог статті 283 КПК України «Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення» вимагає щоб в постанові, крім інших даних, був викладений опис обставин, установлених при розгляді справи, в даному випадку встановлених судом.

Як видно зі змісту оскаржуваної постанови, суддя дав невірну оцінку обставинам адміністративного правопорушення, які не вбачаються із наявних доказів та не відповідають змісту ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, суд першої інстанції не навів та не спростував пояснення ОСОБА_1 про невизнання вини. Натомість висновок про вчинення ОСОБА_1 обґрунтував посиланням на протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків та рапорт працівника поліції без зазначення обставин, які ними підтверджуються.

Зокрема, як в протоколі про адмінправопорушення від 23.09.2016 року так і в поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, в той час як правопорушенням, згідно ч.1 ст.130 КУпАП (у точному його змісті), визнається відмова водія, який керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп»яніння. Таке не точне визначення ознак цього правопорушення не відповідає вимогам ст..256 КУпАП щодо суті адміністративного правопорушення. Таке має міститись у протоколі та опису обставин, установлених при розгляді справи судом, які мають міститись у постанові відповідно до вимог ст..283 КУпАП.

Замість точного визначення конкретних ознак правопорушення, суд зазначив у постанові усі ознаки, які вказані у диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, що слід визнати істотним порушенням зазначених вище вимог закону, що позбавило ОСОБА_1 можливості належним чином здійснити своє право на захист.

Із рапорта же працівника поліції ОСОБА_4, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, взагалі яких-небудь порушень у діях ОСОБА_1 не вбачається.

Таким чином, аналіз матеріалів справи свідчить про те, що при їх розгляді, суддя належно не з»ясував всі обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення, не усунув суперечності в доданих до протоколу поясненнях, які потребували детального їх з'ясування, об'єктивної та належної оцінки. Недотримання цього принципу та формальний підхід призвів до передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу цього адміністративного правопорушення. Перевірку цих даних суддею не забезпечено, про що ОСОБА_1 підставно зазаначено в апеляційній скарзі.

Більше того, ОСОБА_1 зазначив, що від нього працівниками поліції на місці події не було взято жодних пояснень, а автомобіль був переданий йому для подальшого керування, що свідчить про необґрунтованість складання протоколу. Ці ж обставини вбачаються й зі змісту такого протоколу, в якому не зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від дачі пояснень та причини такої відмови.

Апеляційний суд приходить до висновку, що конкретні обставини події, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та доводах, наведених ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, дають підстави стверджувати, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а винність останнього у його вчиненні не знайшла свого підтвердження жодним доказом у справі.

Крім того, на неодноразовий виклик до апеляційного суду для дачі свідчень лейтенант поліції ОСОБА_4, якою складено протокол та зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з»явились, а керівництвом Управління ПП у м.Ужгороді, явку вказаних осіб, у встановленому законом порядку до суду, не забезпечено.

За змістом ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних не законним шляхом, також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином постанова судді підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі наведенного, керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_1 - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: М.М.Крегул