АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/849/17 Справа № 209/1831/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Коваленко В.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2017 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_2, розглянувши за участю апелянта ОСОБА_3 апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 04 серпня 2017 року, якою визнано винним ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, має середню освіту, одруженого, мючого на утриманні малолітню дитину, мешкаючого за адресою: вул. Дальня, 10-4, м. Камянське, Дніпропетровської області,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у сумі 10200 гривень та судового збору у розмірі 320,00 грн.-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, 06 липня 2017 року, ОСОБА_3, керуючи моторолером «Хонда» без державного номерного знаку, по вулиці Одеській у м. Камянську з явними ознаками алкогольного спяніння. Від проходження медичного огляду для встановлення стану спяніння та огляду на алкотестері «Драгер», а також в закладі охорони здоровя відмовився.

Таким чином, як вказано в постанові, ОСОБА_3 скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, оскільки відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду, постановити нову постанову, якою справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт зазначає, що суд при винесення вищезазначеної постанови не врахував:

- що від проходження огляду на стан наркотичного спяніння він не відмовлявся, у поліцейського після його зупиненки не було в наявності алкотестера « Драгер»;

- що поліцейським було порушено порядок огляду на стан спяніння, у звязку з чим, він вважається недійсним , а протокол недопустимим доказом вини апелянта;

- що водія не відсторонили від керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст.130 КУпАП;

- що показання свідка ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не узгоджуються з протоколом, що ставить під сумнів достовірність наданих до суду матеріалів.

- що при наявності суперечливих показань свідків суд не викликав і не допитав цих осіб в судовому засіданні, у з'язку з чим такі письмові пояснення не можно вважати доказами.

У судовому засіданні Апеляційного суду ОСОБА_3 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Вислухавши апелянта ОСОБА_3, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції, як зясовано при вивченні наявних матеріалів, були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 065753 від 06.07.2017 року, рапортом працівника поліції, де викладені обставини скоєння ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 130 КУпАП, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4, даними при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, про те, що в їх присутності водій ОСОБА_3 відмовився від огляду на стан спяніння на алкотесторі «Драгер» і пройти медичний огляд в закладі охорони здоровя.

Вищезазначені свідки, засвідчили відмову ОСОБА_6, від проходження медичного огляду, що є підтвердженням обєктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного спяніння.

Обєктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в поясненнях свідків, по справі не вбачається.

З огляду на викладене, не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи та посилання ОСОБА_3, зазначені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими і безпідставними, такими, що не підтверджено жодними доказами чи даними, які б свідчили про достовірність даних стверджень. При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Інші доводи апелянта вважаю такими, що мають на меті уникнення від адміністративної відповідальності за скоєне.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 04 серпня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3, якого визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у сумі 10200 гривень залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2