АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/2774/2017 Постанова винесена суддею Луценко О.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2017 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого

ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 грн.

Як встановив суд, ОСОБА_2 09 вересня 2017 року о 22 годині керував автомобілем марки «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Києві по вул. Богатирській, в стані алкогольного сп'яніння, огляд на стан сп'яніння проводився в установленому законом порядку за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», результат якого становить 1,29 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9(а) ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважаючи судове рішення таким, що постановлено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати постанову Оболонського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2017 року по адміністративній справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та направити її на новий розгляд.

В обґрунтування свого прохання апелянт зазначає, що суд першої інстанції не дотримав вимог ст.ст. 278, 280, 283, 285 КУпАП, здійснив розгляд справи не об'єктивно та поверхнево, в порушення вимог ст. 268 КУпАП належним чином не повідомив його про час і місце розгляду справи, безпідставно не задовольнив клопотання про передачу матеріалів справи на розгляд за його місцем проживання, при цьому пославшись на положення ч. 1

ст. 276 КУпАП, а не ч. 2 ст. 276 КУпАП, якою визначено альтернативну підсудність справ про адміністративні правопорушення, отже фактично застосував невідповідну норму процесуального закону та суттєво зменшив обсяг процесуальних прав, наданих йому відповідно до ч. 2 ст. 276 КУпАП.

Крім того, як вказує апелянт, суддею в постанові невірно зазначено місце його поважання, оскільки згідно з матеріалами справи він проживає за адресою: АДРЕСА_4.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_2, будучи належним чином сповіщений про час і місце розгляду справи, не прибув, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, а тому його неявка, з огляду на положення ч.ч. 5, 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному перегляду постанови судді місцевого суду.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

В суді апеляційної інстанції знайшли своє підтвердження доводи ОСОБА_2 про недотримання суддею місцевого суду при розгляді справи вимог ст. 268 КУпАП, відповідно до яких справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В той же час, при розгляді справи в апеляційному суді ОСОБА_2 отримав можливість для реалізації всіх своїх прав, передбачених ст. 268 КУпАП, отже його права були відновлені, водночас до суду апеляційної інстанції не з'явився, тобто реалізував свої права в спосіб, обраний ним самостійно.

Що стосується інших доводів апелянта, то вони є безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно з ч. 2 ст. 276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 80, 81, 121-126, 127-1-129, ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 130 і ст. 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання правопорушника.

З матеріалів провадження убачається, що правопорушення було вчинено по

вул. Богатирська, 30 в м. Києві, що територіально відноситься до Оболонського району м. Києва, на час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2 повідомив своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_5, проте клопотання щодо розгляду цієї справи судом за місцем його проживання поліцейському не заявив і в протоколі не вказав, не дивлячись на те, що йому було повідомлено про розгляд справи саме в Оболонському районному суді м. Києва, що про свідчить його підпис у протоколі. Враховуючи, що питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом Національної поліції, провадження було передано на розгляд до Оболонського районного суду м. Києва і розглянуто суддею цього суду за місцем вчинення адміністративного правопорушення, що узгоджується з положеннями ст. 276 КУпАП, а тому порушення вимог закону в цій частині апеляційним судом не встановлено.

Крім того, слід зазначити, що відповідне клопотання ОСОБА_2 було предметом розгляду суддею місцевого суду та рішення про відсутність підстав для його задоволення є вмотивованим.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов'язані з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

Всупереч доводів апеляційної скарги, суддя місцевого суду в повній мірі врахував положення вищезазначених норм закону.

Так, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1

ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9(а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Як убачається з матеріалів провадження, суддя місцевого суду під час розгляду справи щодо ОСОБА_2 висновок про доведеність його винуватості у порушенні

09 вересня 2017 року о 22 год., під час керування автомобілем НОМЕР_2, по вул. Богатирській в м. Києві, п. 2.9(а) ПДР України обґрунтував письмовими доказами, зокрема:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 120938 від

09 вересня 2017 року, який складений уповноваженою на те особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, підписаний особою, яка склала протокол та безпосередньо ОСОБА_2, якому, з огляду на зміст протоколу, були роз'ясненні права, передбачені ст. 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП, при цьому будь-яких заперечень по суті правопорушення

ОСОБА_2 у протоколі не вказав (а.с. 1);

- роздруківкою даних принтера спеціального технічного приладу, в якій указано назву та номер приладу, яким проводились вимірювання вмісту алкоголю в повітрі, яке видихнув ОСОБА_2 - Drager Alcotest 6820 № ARHK-0531, результат тестування -

1,29 %, що до того ж посвідчено особистими підписами патрульного поліцейського та

ОСОБА_2 (а.с. 2);

- даними акту огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6820, за змістом яких огляд проводився у зв'язку з виявленими у ОСОБА_2 ознаками сп'яніння (незв'язна мова, поведінка не відповідає обстановці, різкий запах алкоголю з порожнини рота), за участю свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які жодних зауважень щодо процедури проведення зазначеного огляду і результату тесту не заявили, а ОСОБА_2, підписавши цей акт без заперечень, погодився з результатами огляду (а.с. 3);

- розписці ОСОБА_5 від 09 вересня 2017 року про підтвердження залишення на зберігання транспортного засобу «ВАЗ 21101», д.н.з. НОМЕР_1, за адресою: м. Київ, вул. Богатирська, 30 (а.с. 4);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення

(а.с. 5).

Таким чином, суддя місцевого суду, проаналізувавши усі письмові докази у справі, правильно встановив фактичні обставини та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у порушенні вимог п. 2.9(а) ПДР України, згідно з яким водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить жодного доводу щодо недопустимості тих доказів, якими суддя місцевого суду обґрунтував свої висновки, а прохання апелянта суперечить положенням ст. 294 КУпАП. В той же час апеляційним переглядом указаної справи не встановлено істотних порушень норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, а висновки судді місцевого суду в постанові від 09 жовтня 2017 року відповідають фактичним обставинам справи.

Виходячи з обставин справи, характеру вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху та є умисним, особи ОСОБА_2, суддя Оболонського районного суду м. Києва, дотримуючись вимог ст. 33 КУпАП, обґрунтовано визначив вид та розмір адміністративного стягнення, з огляду на санкцію ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, але слід уточнити у вступній частині постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2017 року адресу проживання ОСОБА_2

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого

ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - без змін.

Уточнити у вступній частині вказаної постанови адресу проживання ОСОБА_2, а саме: АДРЕСА_3.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва О.П. Павленко