Справа №591/3933/17 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Шершак М. І.
Номер провадження 33/788/451/17 Суддя-доповідач Матус В. В.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 року суддя Апеляційного суду Сумської області Матус В. В. , за участю захисника ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Зарічного районного суду м. Суми від 25 жовтня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 25 жовтня 2017 року, ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_4 судовий збір на користь держави в розмірі 320 грн. 00 коп.

14 листопада 2017 року ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на вказану постанову суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що оскаржуване судове рішення отримав лише 08 листопада 2017 року, а тому був позбавлений можливості оскаржити її в десятиденний строк з дня винесення.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши захисника ОСОБА_3 з ОСОБА_4, вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала,

якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що судовий розгляд відносно ОСОБА_4 призначався на 03.08.2017 року, 15.09.2017 року, 04.10.2017 року, 25.10.2017 року. Надіслані судові повістки за адресою зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення, яка співпадає з адресою, вказаною ОСОБА_4 в апеляційній скарзі, не були вручені адресату "за закінченням встановленого строку зберігання".

Крім того, судові розгляди призначені на 03.08.2017 року, 04.10.2017 року були відкладені судом за клопотанням ОСОБА_4 у зв'язку з перебуванням його на стаціонарному лікуванні, для підтвердження чого були надані копії медичних довідок КУ "Сумська міська клінічна лікарня № 1" та КУ Сумської обласної ради "Сумська обласна клінічна лікарня". Суддею були здійсненні запити до вказаних комунальних закладах, згідно яких в термін з 2016 року по 2017 року ОСОБА_4 не звертався за медичною допомогою до КУ "Сумська міська клінічна лікарня № 1", на амбулаторному та стаціонарному лікування не знаходився. Відповідно до листа КУ Сумської обласної ради "Сумська обласна клінічна лікарня" ОСОБА_4 з 06.10.2017 року по 20.10.2017 року знаходився на стаціонарному лікуванні. Поданим письмовим клопотанням від 09.10.2017 року, ОСОБА_4 просив відкласти судовий розгляд призначений на 25.10.2017 року, у зв'язку з перебуванням його на лікуванні з 06.10.2017 року по 27.10.2017 року приклавши медичну довідку. Згодом перед судовим розглядом, ОСОБА_4 подає повторно до канцелярії Зарічного районного суду м. Суми клопотання про перенесення засідання у зв'язку з його перебуванням на лікуванні вже у неврологічному відділенні лікарні, з 24.10.2017 року по теперішній час. Тобто подаючи клопотання від 09.10.2017 року про відкладення судового розгляду на іншу дату не раніше 27.10.2017 року, з медичною довідкою, яка не містила остаточну дату закінчення лікування, ОСОБА_4 вже наперед передбачав надання іншої медичної довідки.

З матеріалів справи вбачаться, що ОСОБА_4 був обізнаний про те, що в Зарічному районному суді м. Суми розглядається справа відносно нього, та здійснював всі необхідні дії спрямовані на уникнення відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Останній мав об'єктивну можливість як особисто так і скориставшись послугами адвоката, приймати участь при розгляді справи, та відповідно оскаржити постанову у передбачений законом строк, однак не скористався своїми правами.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Разом з тим, звертаючись з апеляційною скаргою ОСОБА_4 не надав доказів про наявність у нього перешкод у реалізації свого права на оскарження постанови суду від 25.10.2017 року. Доводи ОСОБА_4 стосовно того, що він не був присутнім під час розгляду справи в суді першої інстанції, а копію постанови отримав лише 08.11.2017 року, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки з наданої медичної виписки, термін стаціонарного лікування закінчився 03.11.2017 року, і лише 08.11.2017 року ОСОБА_4 звернувся до поштового відділення для отримання копії постанови суду.

Як встановила судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України в постанові від 01 жовтня 2015 року №5-103кс15, для особи, яка оспорює рішення, ухвалене за викликом цієї особи, але без її участі, початком (початковим моментом) перебігу строку для подання апеляційної скарги є момент проголошення такого рішення.

Право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Даних про обмеження права на доступ до правосуддя ОСОБА_4 не надано.

Інші докази, які могли бути підставою для поновлення пропущеного з поважних причин строку, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді, зазначені ОСОБА_4 в обґрунтування клопотання, не є переконливими та поважними, а відтак не можуть бути підставою для поновлення йому такого строку.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді Зарічного районного суду м. Суми від 25 жовтня 2017 року, а апеляційну скаргу повернути ОСОБА_4 як особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіМатус В. В.