АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 600/17/17Головуючий у 1-й інстанції Снігурський В.В.
Провадження № 33/789/81/17 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1,2 ст.172-7 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2017 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Сарновський В.Я. перевіривши матеріали справи за апеляційною скаргою першого заступника керівника Тернопільської місцевої прокуратури Шокала А. на постанову Зборівського районного суду Тернопільської області від 21 лютого 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 звільнено від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв'язку з малозначністю вчиненого та оголошено йому усне зауваження, а адміністративну справу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП закрито.

Згідно постанови, ОСОБА_2, будучи головою Козівської селищної ради, державним службовцем дев'ятого рангу сьомої категорії, будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, відповідно до пп.«б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час укладання договорів про постачання товарів господарського призначення для потреб Козівської селищної ради №66 від 31 травня 2016 року на суму 304 грн. та №78 від 20 липня 2016 року на суму 619 грн. зі своєю дружиною - суб'єктом підприємницької діяльності, фізичної особою підприємцем ОСОБА_3.

Закриваючи провадження у даній справі суддя зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції"- корупція це використання особою, зазначеною у ч.1 ст. 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб. Матеріали справи не містять доказів, яку само вигоду і в якому розмірі отримав ОСОБА_2 чи інші особи.

Також, суддя першої інстанції врахував обставини справи, а саме: суму заключених договорів, перелік матеріалів, отриманих згідно цих договорів, з якого вбачається, що будівельні та розхідні матеріали були закуплені в невеликих обсягах, необхідних для виконання конкретних господарських та ремонтних робіт, а також врахував особу ОСОБА_2, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, характеризується виключно позитивно, у вчиненому розкаявся.

З цих підстав суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого п.1 ст.14 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" та ст. 172-7 КУпАП, оскільки вважав, що в даному випадку порушення з боку ОСОБА_2 є малозначимим і його слід звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

На вказану постанову прокурором Тернопільської місцевої прокуратури подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою на ОСОБА_2 накласти адміністративне стягнення за ч.1,2 ст. 172 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 3400 грн.

Ознайомившись з доводами апеляційної скарги приходжу до висновку, що вона підлягає поверненню прокурору у зв'язку з наступним.

Законом України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ (1697-18) було внесено зміни до ст. ст. 7, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказані зміни, відповідно до розділу XII прикінцевих положень Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VІ (1697-18), набрали чинності з наступного дня після його опублікування, а саме 26 жовтня 2014 року.

Згідно вказаних змін, частиною другою ст.294 КУпАП передбачений вичерпний перелік суб'єктів, наділених правом оскаржувати постанову судді у справах про адміністративні правопорушення. Відповідно до змісту даної норми закону, таким правом наділені особи, яких притягнуто до адміністративної відповідальності, їх законні представники, захисники, потерпілі та їх представники.

За змістом ст.ст.7, 287 КУпАП, прокурор має право на оскарження постанов по справі про адміністративне правопорушення у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього кодексу, зокрема у справах про застосування заходів примусового характеру і пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України "Про прокуратуру" на прокуратуру покладаються такі функції: 1) підтримання державного обвинувачення в суді; 2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом; 3) нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство та 4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст. 26 Закону України "Про прокуратуру" та спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

У той же час стягнення, пов'язані з обмеженням особистої свободи громадян, санкціями ч.ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП не передбачені і в даному випадку на ОСОБА_2 не накладались.

Таким чином, як убачається з наведених вимог закону постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена лише: особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності; її законним представником; захисником; потерпілим; його представником.

Безпідставним є покликання прокурора на ч.2 ст.250 КУпАП, оскільки нею передбачено його обов'язкову участь у розгляді судом справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9 цього Кодексу, а не його повноваження на апеляційне оскарження рішення, постановленого за результатами такого розгляду.

Наведені в апеляційній скарзі доводи прокурора про те, що його право на апеляційне оскарження ґрунтується на системному підході до розуміння норм КУпАП суперечать положенням ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено ухвалою Конституційного Суду України № 49-у/2015 від 08 грудня 2015 року, якою відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 250 КУпАП у взаємозв'язку з положеннями ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287, ч. 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями Кодексу, які не узгоджуються між собою. Усунення таких неузгодженостей, може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що на даний час прокурор не наділений повноваженнями оскаржувати постанову судді Зборівського районного суду Тернопільської області від 21 лютого 2017 року щодо ОСОБА_2, а тому у прийнятті апеляційної скарги слід відмовити, повернувши її прокурору.

На підставі наведеного керуючись ч. 5 ст. 7, ст. 287, ч. 2 ст. 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у прийнятті апеляційної скарги першого заступника керівника Тернопільської місцевої прокуратури Шокала А.М. на постанову Зборівського районного суду Тернопільської області від 21 лютого 2017 року та її повернути прокурору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Тернопільської області В.Я. Сарновський