Справа № 502/838/17
ПОСТАНОВА

01 червня 2017 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області, ОСОБА_1, розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Головного управління держпраці в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, працюючого на посаді голови СВК «Дружби», проживаючого та зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, якому розяснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, за ст. 41 ч.1 Кодексу про адміністративні правопорушення України, -

В С Т А Н О В И В:

В матеріалах, які надійшли з Головного управління держпраці в Одеській області, в ході перевірки сільськогосподарського виробничого кооперативу «Дружба», головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно правових актів Управління з питань праці в Одеській області, ОСОБА_3, вказано, що 25.04.2017 року, в с. Мирне Кілійського району, встановлено, що головою СВК «Дружба», ОСОБА_2, порушено законодавство про працю, оплату праці, відносно найманих працівників, за період з 01.04.2015 року по 25.04.2017 року, що засвідчено актом перевірки від 25.04.2017 року, № 15-18-010/0402.

Перевіркою додержання законодавства про працю на підприємстві встановлено, що в порушення вимог ч.3 статті 24 КЗпП України, в редакції Закону України, від 28.12.2014 р., №77-VIII, яка діє з 01.01.2015 р., працівник не може бути допущений до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, своєчасного повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Недотримання вищезазначеної правової норми, спостерігається відносно деяких працівників кооперативу, а саме: згідно наказів про прийняття на роботу від 14.04.2016р. № 9; №10; №11, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, прийняті на роботу в кооператив, 14.04.2016 року. Вищевказані працівники були допущені до роботи за укладеними трудовими договорами на підставі виданих належним чином оформлених наказів, але відповідне повідомлення органу ДФС, було вчинено в день її фактичного допуску до роботи (що підтверджується повідомленням квитанцією № 2 від 14.04.2016 р., до органів ДФС).

Згідно наказів про прийняття на роботу від 14.04.2016р. № 15, № 16 , працівники ОСОБА_7 ОСОБА_8, прийняті на роботу в кооператив, 15.06.2016 року. Вищевказані працівники були допущені до роботи за укладеними трудовими договорами, на підставі виданих належним чином, оформлених наказів, але відповідне повідомлення органу ДФС, було вчинено в день їх фактичного допуску до роботи (що підтверджується повідомленням квитанцією № 2 від 15.06.2016 р. до органів ДФС).

- в порушення вимог ч.2 статті 30 ЗУ «Про оплату праці», в кооперативі не забезпечений достовірний облік, виконуваної працівником роботи, а саме: згідно табелів обліку використання робочого часу з січня - серпень 2016 р., встановлено, що табелі заповнюються не за фактично відпрацьований час. Так, сторожам кооперативу наприклад: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11І, та іншим, які працюють згідно графіку змін, в табелях обліку використання робочого часу, за 2016 рік, відображені 8 годин, щоденно, субота та неділя, вихідні дні, чим порушено вимоги ч.2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці».

Недотримання вищезазначеної правової норми, спостерігається відносно деяких працівників кооперативу, а саме: згідно наказів про прийняття на роботу від 05.04.2016 р. № 15, № 16, № 17, № 18, № 19, № 20, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, прийняті на роботу в кооператив 05.04.2016 року, повідомлення про прийняття на роботу до Ізмаїльської ОДНІ направлено 04.04.2016 року, на день раніше, ніж видано наказ про прийняття на роботу, тобто на 04.04.2016 р., та відсутні накази, від 05.04.2016 року, № 15-20, чим порушено вимоги ч. 2 ст. 30 ЗУ «Про оплату праці».

Згідно представлених особових карток форми П-2, зясовано: працівникам товариства, на протязі двох років підряд, не надавались щорічні оплачувані відпустки. Так, ОСОБА_18, перебуває у трудових відносинах з кооперативом, з 01 квітня 2004 року, протягом двох років підряд, не була у щорічних відпустках, останній раз знаходилась у щорічній відпустці за 2013 рік у вересні 2016 року; ОСОБА_19, перебуває у трудових відносинах з кооперативом, з 01 квітня 1988 року, протягом двох років підряд не був у щорічних відпустках, останній раз знаходився у щорічній відпустці за 2011 рік у вересні 2016 року; ОСОБА_20, на протязі двох років підряд, 2015-2016р., не надавались щорічні оплачувані відпустки, що суперечить вимогам ч.5 ст. 80 КЗпП України.

В порушення вимог ч. 1-2 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України „ Про оплату праці , щодо виплати заробітної плати працівникам регулярно в робочі дні, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, заробітна плата в товаристві, виплачується з порушенням строків.

Згідно наданих відомостей нарахування заробітної плати та оплати праці, за грудень 2016 року, встановлено, що виплата заробітної плати, за другу половину грудня 2016 року, працівникам кооперативу виплачена від 13.01.2017 року, пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, що підтверджено відомістю на виплату грошей від 13.01.2017 р., № 24, видатковий касовий ордер від 13.01.2017 року, № 26, чим порушено вимоги ч. 1-2 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України „ Про оплату праці .

В кооперативі має місце порушення вимог ч. 4 ст. 115 КЗпП та ст. 21 Закону України «Про відпустки», щодо виплати заробітної плати, за весь час щорічної відпустки, за три дні до її початку. Так, наказом від 01.04.2015 р., №19 птахівниці, ОСОБА_21, надано щорічну і додаткову відпустку 01.04.2015 р.; рисівнику, ОСОБА_22, наказом від 04.01.2016 року, №5, надано щорічну відпустку; наказом від 03.05.2016 р,. № 37, працівнику току, ОСОБА_23, надано щорічну відпустку; наказом від 07.05.2016 р., №34, птахівниці ОСОБА_24, надано щорічну відпустку 07.05.2016 р.; наказом від 07.05.2016 р., № 38, голові профспілки, ОСОБА_25, надано щорічну відпустку, 07.05.2016 р., проте виплату за весь час відпусток здійснено з порушенням вимог статті 21 Закону України «Про відпустки».

П. 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої Постановою КМУ, від 08 лютого 1995 року, № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», із змінами від 26.09.2001р., при проведенні розрахунку середньомісячної заробітної плати працівникам, ОСОБА_21 ОСОБА_26,ОСОБА_23, ОСОБА_22, ОСОБА_25 не були враховані вимоги п. 10, Постанови КМУ № 100, щодо підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, установі, організації відповідно до актів законодавства (ЗУ «Про державний бюджет на 2015 рік та Закону України «Про державний бюджет» на 2016 рік), а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах, як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення, коригуються коефіцієнтом їх підвищення, що призвело до, не до отримання всіх сум в повному обсязі. Зазначене призвело відносно вищевказаних працівників до недоотримання правильного в повному обсязі середньомісячного розміру заробітної плати.

Обчислення середньої заробітної плати, за весь час відпустки, працівникам кооперативу: ОСОБА_21 ОСОБА_22, ОСОБА_26, ОСОБА_23, ОСОБА_25, проведено без урахування вимог п.10 Постанови КМУ № 100 (не у повному обсязі),що призвело до нарахування заробітної плати за час відпустки зазначеним працівникам не у повному обсязі, що свідчить про порушення вимог ст. 21 Закону України «Про відпустки», та ч. 4 ст. 115 КЗпП України, щодо виплати заробітної плати за весь час відпустки, зазначеним працівникам, не пізніше ніж за три дні до її початку.

При звільненні 18 працівників кооперативу у 2016 році, виплата всіх сум, що належать їм від кооперативу, не виплачується в день звільнення. Так, наказом, від 15,03,2016 р. № 4 а, звільнена птахівниця ОСОБА_27, за ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням); наказом, від 31.08.2016 р. № 23, звільнений працівник ОСОБА_28 за ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням); наказом, від 15.11.2016 р., № 34, звільнена працівниця ОСОБА_29, за ст. 38 КЗпП України (за згодою сторін) та інші.

Так, нарахування компенсації за не використані дні щорічної відпустки, при звільненні працівників ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, без урахування вимог п.10 Постанови №100, не у повному обсязі, призвело до порушення, відносно них, вимог статті 116 КЗпП України, щодо виплати всіх належних працівникам від кооперативу, сум у день звільнення. Тобто, компенсація за невикористані дні щорічної відпустки, нарахована вищевказаним працівникам при звільненні, не у повному обсязі.

Порушення вимог ст. 34 Закону України «Про оплату праці», працівникам, кооперативі у березні 2017 року, зроблено донарахування та виплата фіксованої індексації за 2014 рік, але без урахування компенсації працівникам, які втратили частину заробітної плати, у звязку з порушенням строків її виплати (оскільки донарахування індексації, є частиною заробітної плати).

Правопорушник, ОСОБА_2 в судовому засіданні свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення,передбаченого ст.41 ч. 1 КУпАП, визнав повністю та суду пояснив, що він усі зауваження та порушення врахував, на теперішній час усунув, та не буде більше допускати порушення трудового законодавства, щиро кається.

Окрім визнання своєї вини, факт вчинення правопорушення, ОСОБА_2 та його провина підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами:

- протоколом № 15-18-010/0235, від 25.04.2017 року, відносно ОСОБА_2, за ст.41 ч. 1 КУпАП, (а. с. 4,5 );

- актом перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 15-18-010/0402, складеним головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно правових актів Управління з питань праці в Одеській області, ОСОБА_3 (а. с. 6-9);

- повідомленням про прийняття працівника на роботу від 15.06.2016 року, (а. с. 7);

- повідомленням про прийняття працівника на роботу від 14.04.2016 року, (а. с. 18);

- видатковим касовим ордером від 07.05.2016 року, (а. с. 19);

- розпорядженнями про надання відпустки № 19, № 5, (а. с. 20, 21);

- видатковими касовими ордерами від 11.03.2016 року, від 15.03.2016 року, від 13.01.2017 року, (а. с. 33-36).

Суд, вислухавши правопорушника, вивчивши матеріали справи, вважає, що провина, ОСОБА_2, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 41 ч.1 КУпАП, доведена, та кваліфікує його дії, як порушення законодавства про оплату праці, про працю, відносно найманих працівників, за період з 01.04.2015 року по 25.04.2017 року, що засвідчено актом перевірки, від 25.04.2017 року, № 15-18-010/0402, яке виразилося в наступному: несвоєчасна виплата заробітної плати у встановлені законом терміни, несвоєчасне надання щорічної відпустки, порушення термінів виплати при звільненні, не було враховано компенсацію працівникам, які втратили частку заробітної плати, у звязку з порушенням її виплати.

Обставиною, що помякшує відповідальність, ОСОБА_2, за скоєння адміністративного правопорушення, відповідно до ст. 34 КпАП України, суд визнає, щире каяття.

Обставин, які обтяжують відповідальність, ОСОБА_2, відповідно до вимог ст.35 КУпАП, судом не встановлені.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Беручи до уваги характер правопорушення, його тривалість та сутність протиправних дій,особу правопорушника, суд вважає за необхідне застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Керуючись ст. ст. 23, 34, 35, 41 ч.1 , 268, 283, 284, 287, 288, 289, 291 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 41 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (пятсот десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір в розмірі 320 гривень.

Копію постанови вручити правопорушнику.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі через Кілійській районний суд Одеської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова може бути предявлена до виконання протягом 3 місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1