П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2017 р. м. Сокаль

Суддя Сокальського районного суду Львівської області Адамович М. Я. розглянувши справу про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1, 27.11.1975р.н., проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №261707 від 10.02.2017р., водій ОСОБА_1, 10.02.2017р. о 15год. 40хв. на 138км. автодороги сполучення Ковель-Жовква, в порушення вимог п. 2.9а ПДР України, керував автомобілем марки «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вини у даному правопорушенні не визнав, повідомив, що 10.02.2017р. біля 15год. 00хв. керував власним автомобілем марки «ВАЗ» на автодорозі Ковель-Жовква. Вважає, що його зупинку працівниками поліції проведено безпідставно, так як Правил дорожнього руху він не порушував. Підтвердив факт вживання алкоголю, однак за добу до його зупинки.

Крім цього, ОСОБА_1 надано письмові заперечення щодо обставин даного правопорушення, в яких зазначив, що його огляд на стан сп'яніння проведено з грубим порушенням норм чинного законодавства і не може бути дійсним. Зазначив, що 10.02.2017р. в обідній час він керував належним автомобілем марки ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 на автодорозі сполучення Ковель-Жовква. На передодні, а саме 09.02.2017р. біля 19год. він дійсно вживав спиртне, одна оскільки з часу вживання спиртного до часу керування автомобілем пройшла майже доба, він без будь-якого сумніву сів за кермо. Вказав, що при зупинці працівники поліції наказали надати документи на автомобіль та посвідчення водія, після цього, надали прибор для освідування на стан спяніння. Вказаний прибор показав позитивний висновок, з яким він відразу не погодився та заявив, що бажає пройти освідування у будь-якому найближчому медичному закладі. Попросив, щоб інспектор надав йому документ що підтверджує сертифікацію даного приладу. Однак, у проханні проїхати у медичний заклад так і надати документи щодо сертифікації приладу, згідно показів якого він перебував в стані спяніння, було відмовлено. На підставність своїх заперечень, зазначив, що Порядок перевірки водіїв на стан сп'яніння передбачений ст. 266 КУпАП, Наказу МВС України № 1452/735 від 09.11.2015р., розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв ознак спяніння, п. 3 Постанови КМУ №1103. За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан алкогольного спяніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Перед проведенням огляду на стан спяніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан спяніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Згідно п. 7 Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоровя). Майже всі згадані нормативні документи, включно із КУпАП, містять норму, за якою огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ст. 266 КУпАП).

Стверджує, що складання протоколу по справі про адміністративне правопорушення, що є єдиним доказом по цій справі, відбулося із грубим порушенням норм чинного законодавства.

Також зазначив, що в супереч вимогам ст. 266, 265-2 КпАП, Наказу МВС № 77 від 26.02.2009р, від керування автомобілем його не відсторонили. Тимчасового затримання транспортного засобу шляхом блокування або відправки його на спеціальний майданчик не відбулося. Зазначає, що все це є доказами того, що у стані сп'яніння він не знаходився.

Вказана справа призначалася до розгляду неодноразово, ОСОБА_1 заявлялися клопотання про її відкладення із ряду причин, зокрема у звязку із задоволенням клопотань про виклик свідків у судове засідання, ознайомлення із матеріалами справи, тощо.

Свідки, що зазначені у протоколі про адмінправопорушення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не прибули та не повідомили суд про причину неявки.

Дослідженими матеріалами справи, а саме протоколом від 10.02.2017р., встановлено, що при складанні протоколу ОСОБА_1, він надання пояснень відмовився.

В свою чергу, із змісту протоколу встановлено, що порушника на місці зупинки працівниками поліції освідувано за допомогою технічного засобу «Драгер», який показав результат 0,58%.

Інших доказів на спростування вищевказаних обставин ніж ті, що досліджені в судовому засіданні правопорушником не надано.

Від так, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В свою чергу, в ході розгляду справи встановлено, що правопорушення вчинене 10.02.2017р., тому станом на день розгляду справи в суді закінчився строк накладення адміністративного стягнення на правопорушника, передбачений ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ст.247 КУпАП подальше провадження в даній справі виключається, а справа підлягає до закриття.

Керуючись ст.ст. 38, 247 п.7, 283, 284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, провадженням у справі закрити у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги до Сокальського районного суду.

Суддя: М. Я. Адамович