П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2017 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Діонісьєвої Н.М.,

при секретарі - Краглевич Ю.О.

з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності- Наумчука С.О.,

розглянувши матеріали, які надійшли з управління Патрульної поліції в місті Рівному Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,не працюючий, за ч.1ст.130 КУпАП ,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 02 вересня 2016 року серія АП2 №000607, складеного в.о. командира роти №1 батальйону УПП в м. Рівному ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2,і долучених до нього документів, 02 вересня 2016 року о 19.49 год. В м.Рівне по вул.. Соборна, 446 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки VOLKSWAGEN CADDY , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився в медичному закладі КЗ «РОЦПЗН» у присутності двох свідків, що підтверджується Висновком № 481, чим порушив вимогу пп. а п.2.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - ПДР).

В суді ОСОБА_1 зазначив, що свою вину в порушенні ПДР він не визнає, оскільки даного адмінправопорушення не скоював. Пояснив, що 02 вересня 2016 року він дійсно перебував в автомобілі марки VOLKSWAGEN CADDY , державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Близько 19 години 50 хвилин до нього підійшли патрульні поліцейські та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння. Він погодився, однак інспектор повідомив, що в них наразі немає спеціального технічного засобу алкотестера та запропонував йому зачекати , поки його підвезе інший екіпаж. Оскільки він поспішав, то він завів автомобіль і поїхав з місця зупинки. Коли він приїхав за аресою свого місце проживання, а саме до будинку 8 по вул..Набережна в м.Рівне, він вийшов з автомобіля, зайшов до магазину, де вжив спритне, придбав пляшку пива, а коли вийшов з магазину, то побачив , що в нього в дворі знаходяться працівники поліції , які із застосуванням спецзасобів наручників, затримали його на території його будинку по вул. Набережна,8, після чого він був доставлений до закладу охорони здоровя для проходження медичного огляду з приводу алкогольного спяніння. Проходження огляду із застосуванням алкотестера поліцейські йому не забезпечили, хоча від його проходження він не відмовлявся. Акт огляду на стан спяніння поліцейським в присутності свідків не складався, його копія останньому не надавалась. На місці події заперечував своє перебування за кермом в стані алкогольного сп'яніння. Алкогольні напої вживав вже після зупинки транспортного засобу на прибудинковій території будинку, в якому проживає. Просив закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо нього за відсутності події і складу правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Інспектори поліції, якими було складено протокол про адміністративне правопорушення, в судове засідання не зявились.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши наявні в справі про адміністративне правопорушення матеріали, приходжу до висновку, що провадження в даній справі слід закрити з таких підстав.

Диспозиція частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення(далі - КУпАП) встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.ч.2, 3, 5, 6ст.266КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Аналогічні положення направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Зокрема, пунктами 2 - 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. №1103(з відповідними змінами) (далі Порядку від 17.12.2008р. №1103), визначено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп'яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

Не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану спяніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан спяніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану спяніння.

Підтвердження стану сп'яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Відповідно до пунктів 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 р. за №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за №1413/27858 (далі Інструкції від 09.11.2015р.), огляд на стан сп'яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_983019/ed_2016_07_07/pravo1/KD0005.html?pravo=1 - 983019КУпАП (далі заклад охорони здоров'я).

Приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів:(п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05;п.53 Рішення ЄСПЛ у справі «ОСОБА_3 проти України» від 15.10.2010 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява №29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Згідно п.2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015р. по справі №1-11/2015, - органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (ч.2ст.6 Основного Закону України).

За ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.1,2ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).

Обов'язковість вищенаведеного рішення і висновків Конституційного Суду України встановлена ст.69Закону України «Про Конституційний Суд України».

З аналізу положень ч.1ст.130КУпАП слідує, що субєктом притягнення до адміністративної відповідальності може бути особа за керування транспортним засобом в стані спяніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду.

Виходячи з наведених норм законодавства, оцінивши всебічно, повно і обєктивно,за своїм внутрішнім переконанням,в їх сукупності з точки зору їх достатності, належності, керуючись законом та правосвідомістю досліджені в судовому засіданні докази,суд вважає встановленим, що доказів того , що ОСОБА_1 на час описаних в протоколі подій перебував за кермом в стані спяніння або щодо нього проводився огляд, за результатами якого виявлено перебування цієї особи в стані спяніння за кермом - в судовому засіданні не встановлено, оскільки відповідних фактичних даних не містить ні протокол, ні додані до нього матеріали, ні пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що в свою чергу вказує на відсутність події та складу адмінправопорушення за ч.1ст.130 КУпАП, у звязку з чим ОСОБА_1 в даному випадку не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, наслідком чого є закриття провадження.

Крім того, з вивчених та досліджених судом наявних в справі матеріалів, з переглянутого в судовому засіданні компакт-диску з відеозаписом, а також документів щодо огляду ОСОБА_1, наданих медичним закладом, ,суд вважає доведеним той факт, що останньому не пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки, обовязковість якого встановленост.266 КУпАП, як і відсутній акт за результатами огляду, проведеного поліцейським, складення якого в разі встановлення стану спяніння передбачено в двох примірниках, один з яких мав би бути вручений водію, а другий - залишитися в поліцейського та/або долучений до протоколу.

Суд приходить також до висновку про передчасність направлення ОСОБА_1 на огляд в медичний заклад за обставин, що проведення огляду за допомогою спецзасобів не пропонувалось, хоча особа від проходження огляду не відмовлялась, оскільки докази протилежного відсутні.

В свою чергу, висновок і діагноз за результатами огляду про виявлення стану спяніння у ОСОБА_1 всупереч п.15розділу ІІІ Інструкції від 09.11.2015р.в акті медичного огляду від 16.09.2016р. №518 встановлено без проведення лабораторних досліджень, а лише з використанням спеціального технічного засобу, номер якого в акті не вказано, як не вказано і часу обстеження, дати останньої повірки, а також результатів повторного обстеження за минуванням 20хв (п.18даного акту).

Вищенаведене дає підстави дійти висновку, що і огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння проведений, а висновки щодо результатів медичного огляду його на стан спяніння - складені з порушенням ст.266 КУпАП, Порядку від 17.12.2008р. №1103 та Інструкції від 09.11.2015р., тобто є недійсними, відтак провадження у справі підлягає закриттю.

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису вказаної події вбачається, що 0 19.47 год. 02 вересня 2016 року до автомобіля марки VOLKSWAGEN CADDY , державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на сидіння водія в якому перебував ОСОБА_1 підійшов працівник поліції, переглянув документи та запропонував пройти ОСОБА_1 огляд на стан сп'яніння, на що ОСОБА_1 погодився. Однак працівник поліції запропонував зачекати, так як на той час спеціальний прилад алкотест у патрульного екіпажу був відсутній. О 19.54 год. Водій покинув місце зупинки транспортного запису. Відеозапис відновлений о 20.14 год. в дворі ОСОБА_1, з якого вбачається, як він йде з боку магазину з пляшкою пива та затримується працівниками поліції із застосуванням спецзасобів.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист драв людини і основоположних свобод.

На підставі вищенаведеного та керуючись п.1ст.247, ст.ст.280, 283, п.3ч.1ст.284, ч.ч.1 3 ст.294КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1ст.130КУпАП закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Протягом десяти днів з дня її винесення постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Суддя: Н.М. Діонісьєва