Справа № 526/1768/17
Провадження № 3/526/453/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2017 року м. Гадяч

Суддя Гадяцького районного суду Полтавської області Горошко А.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП невідомий,

за ст. 164 КУпАП, -

встановив:

19.08.2017 року від Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 164 КУпАП.

Дана справа про адміністративне правопорушення не може бути прийнята до провадження Гадяцького районного суду, так як містить ряд недоліків.

У протоколі вказано, що 11.08.2017 року об 11 год. 30 хв. у м. Гадяч, вул. Набережна Псла ОСОБА_1 здійснював надання послуг по перевезенню пасажирів на таксі на транспортному засобі Mazda, державний номерний знак НОМЕР_1, без оформлення ліцензії на даний вид господарської діяльності та реєстрації як субєкта (господарської) підприємницької діяльності.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди)

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст.3 ГК України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Як вбачається з ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про підприємництво», підприємництво - це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб'єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення можливе за наявності достатніх доказів, які підтверджують існування всіх ознак підприємницької діяльності, основними з яких є: самостійність, ініціативність та систематичність.

Відповідні розяснення також містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» від 25.04.2003 року № 3, згідно якого під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб'єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов'язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Відповідно ст. 251 КУпАП України, Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Єдиним доказом на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП є фотокартка автомобіля, яким він керував, проте час і місце фотографування автомобіля невідомо.

Однак, вказаний доказ не підтверджує те, що ОСОБА_1 безпосередньо самостійно, систематично надає послуги з перевезення пасажирів на таксі.

Крім того в матеріалах справи відсутні будь-які дані щодо належності автомобіля Mazda, державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_1 або дані про те, на якій відповідній правовій підставі він користується зазначеним автомобілем.

Крім цього, диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП є банкетною, проте в протоколі відсутнє посилання на конкретну норму закону, яка передбачає здійснення даного виду господарювання за ліцензією.

Крім цього, до протоколу не додано витягів з реєстрів чи хоча б повідомлень відповідних органів, які б свідчили про наявність чи відсутність державної реєстрації ОСОБА_1 як субєкта господарювання та відсутність його даних в реєстрах на ліцензування.

Санкція зазначеної статті передбачає можливість конфіскації виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, проте у протоколі не зазначено суму коштів, яку ОСОБА_1 отримав від перевезення пасажирів на таксі.

До матеріалів справи не додано жодних пояснень свідків чи очевидців, які б могли підтвердити факт перевезення ним пасажирів.

До протоколу не додано даних про те, що особа, яка склала протокол є уповноваженою на те посадовою особою.

За вказаних обставин справа не може бути розглянута судом та підлягає поверненню до Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області для доопрацювання.

Керуючись ст.ст. 9, 245, 247 251, 256, 278, 280, суддя, -

постановив:

Справу про адміністративні правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 164 КУпАП відносно ОСОБА_1 повернути до Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області для доопрацювання.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя А. М. Горошко