Провадження № 3/761/8298/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Мєлєшак О.В., прокурора Олійника С.В , розглянувши у відкритому судовому засіданні протокол № 175 від 08 листопада 2017 року, складений головним оперуповноваженим відділу протидії корупції Управління оперативних розробок Департаменту захисту економіки Національної поліції України Лозовим О.В. щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого на посаді провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації Департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, ?

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2, перебуваючи на посаді провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду гарантування вкладів фізичних осіб /далі - Фонд/, не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції /далі - НАЗК/ про суттєві зміни у майновому стані, чим порушив ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року /із відповідними змінами/.

Так, на підставі наказу Фонду № 290-к від 09 жовтня 2014 року ОСОБА_2 з 09 жовтня 2014 року призначено на посаду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду.

Згідно службової записки № 13/040-972-СЗ від 25 вересня 2017 року за підписом начальника відділу управління та розвитку персоналу ОСОБА_3 на ім»я директора Департаменту розслідування протиправних діянь ОСОБА_4, протягом 2017 року ОСОБА_2 є уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «АКБ «Капітал».

Відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року /із відповідними змінами/ суб»єктами, на яких поширюється дія цього Закону є особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті та які, крім цього, згідно зі статтею 1 цього Закону є суб'єктами декларування.

Частиною 2 статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року /з відповідними змінами/ встановлено, що Фонд є юридичною особою публічного права.

Відповідно до п. 3 «Роз»яснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції" від 14 жовтня 2014 року /із відповідними змінами/ стосовно заходів фінансового контролю», затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 11 серпня 2016 року № 3, у цілях визначення суб»єктів, на яких поширюється дія Закону, під посадовими особами юридичних осіб публічного права /відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону/ слід розуміти працівників юридичних осіб публічного права, які наділені посадовими повноваженнями здійснювати організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські функції.

Пунктом 17 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року /з відповідними змінами/ визначено, що уповноваженою особою Фонду є працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Статтею 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року /з відповідними змінами/ передбачені повноваження уповноваженої особи Фонду, що наділяють останню організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями.

Таким чином, ОСОБА_2 є посадовою особою юридичної особи публічного права та суб'єктом, на якого відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року /із відповідними змінами/ поширюється дія цього Закону.

В подальшому, як зазначено у протоколі, ОСОБА_2, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року /із відповідними змінами/, у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зобов'язаний був у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна письмово повідомити про це Національне агентство.

Проте ОСОБА_2 в порушення ч. 2 ст. 52 вказаного Закону повідомлення про суттєві зміни у майновому стані щодо отриманого доходу на суму 1 000 000 грн. від продажу квартири, вартість якої перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, до Національного агентства не подав.

В судовому засіданні ОСОБА_2 показав суду, що 09.03.2017 ним дійсно був укладений договір купівлі-продажу квартири, згідно з яким він передав у власність покупця ОСОБА_5 квартиру за адресою: АДРЕСА_1, а останній у свою чергу перерахував на рахунок ОСОБА_2 гроші в сумі 1 000 000 грн. Разом з тим, про отримання вказаного доходу він не повідомив Національне агентство, оскільки не був обізнаний з цього питання. Також зазначив, що мав намір вказати про отриманий ним дохід від продажу квартири у щорічній декларації за 2017 рік.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Волошановський Р.М. просив суд закрити провадження у справі, при цьому зауважив, що у діях ОСОБА_2 відсутній будь-який умисел.

Прокурор уважав доведеною вину ОСОБА_2 у вчиненні корупційного правопорушення, а його доводи такими, що не заслуговують на увагу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, думку прокурора, вивчивши матеріали протоколу про адміністративне правопорушення, суд дійшов до наступного висновку.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган /посадова особа/ оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_2 від 20 червня 2017 року, останній з 14 жовтня 2014 року працює на посаді провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації Департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. З 29 жовтня 2015 року він призначений на посаду ліквідатора АКБ «Капітал». 09 березня 2017 року ним був укладений договір купівлі-продажу квартири, згідно з яким він передав у власність покупця ОСОБА_5 квартиру за адресою: АДРЕСА_1, а останній у свою чергу перерахував на рахунок ОСОБА_2 гроші в сумі 1 000 000 грн.

Проте про отримання вказаного доходу він не повідомив Національне агентство, оскільки не був обізнаний з цього питання.

В подальшому ОСОБА_2 були надані пояснення від 29 серпня 2017 року, в яких він зазначив, що з вимогами статей 45-521 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року /із відповідними змінами/, а також з вимогами статті 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення та статті 3661 КК України був ознайомлений 29 грудня 2016 року, що підтверджується його підписом на додатку 1 до наказу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 14 грудня 2016 року № 450 з приводу ознайомлення з вимогами подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

На питання головного оперуповноваженого Лозового О.В. щодо неподання ОСОБА_2 повідомлення до Національного агентства про отримання ним доходу від продажу квартири в сумі 1 000 000 грн. станом на 29 серпня 2017 року, останній у вказаних поясненнях зазначив, що не був обізнаний з порядком такої процедури.

Згідно копії витягу з Єдиного державного реєстру декларацій, що міститься в матеріалах справи, ОСОБА_2 було подано повідомлення до Національного агентства про суттєві зміни в майновому стані лише 20 жовтня 2017 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року /із відповідними змінами/, у разі суттєвої зміни у майновому стані суб»єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Таким чином, ОСОБА_2, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року /із відповідними змінами/, не подав до Національного агентства повідомлення про суттєві зміни у майновому стані щодо отриманого ним доходу на суму 1 000 000 грн. від продажу квартири, вартість якої перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року.

Враховуючи викладене, оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази, дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_2 своїми діями вчинив адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, правопорушення було виявлено 20.06.2017 про що було складено відповідний протокол, однак на день розгляду даної справи минуло понад три місяці з дня виявлення правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164 14, 212 15, 212 21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року /із відповідними змінами/, ст.ст.38, 245, 246, 247, 251, 252, 268, 278, 279, 280, 284, 294 КУпАП, ?

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, провадження у справі закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва.

Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Суддя О.В. Мєлєшак