Єдиний унікальний номер 233/5571/16-п Номер провадження 33/775/8/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2017 року місто Бахмут

Суддя апеляційного суду Донецької області Круподеря Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Донецької області апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2016 року, якою

ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року у с. Очеретино Ясинуватського району Донецької області, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200, 00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно до постанови суду, 30 жовтня 2016 року о 17.00 год. на 152 км а/ш Знам'янка-Луганськ-Ізварине ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2106», номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини роту); від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився у присутності свідків, чим порушивши п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2016 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200, 00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На вказану постанову суду, ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, в якій він просить постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2016 року скасувати, матеріали справи повернути до органу, що її оформлював, для належного оформлення і доопрацювання. Зазначає, що суд не перевірив правильність складання протоколу та його повноту, а також правомірність використання посадовою особою бланку протоколу, який не відповідає встановленому бланку протоколу на час скоєння правопорушення. Суд не вжив заходів щодо усунення вище перелічених недоліків і зокрема не були викликані ані поліцейські, ані свідки. Також вказує, що суд обмежив його у можливості скористатися правовою допомогою, розглянувши протокол 29 листопада 2016 року, а не 30 листопада 2016 року, як зазначено в протоколі, що спричинило порушення його процесуальних прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1,не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений, про що свідчить телефонограма, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення справи не заявляв.

Вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Доводи ОСОБА_1 стосовно того, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складено на бланку старого зразку, не заслуговують на увагу і не може бути підставою скасування судового рішення, оскільки не впливає на доведеність факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення та форма самого протоколу та його зміст відповідають ст. 256 КУпАП. Жодних даних щодо фактичних обставин, які зазначені в протоколі і які б не відповідали дійсності, немає.

Що стосується доводів апеляційної скарги в частині неналежного оформлення працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки в ньому не заповнено повністю посаду особи, зокрема не зазначено в якій області підпорядкований взвод БДПС, то ці обставини не тягнуть за собою скасування постанови судді.

Твердження апелянта, що суд безпідставно взяв до уваги письмові пояснення свідків, не викликавши їх до суду, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки такі пояснення є доказами у адміністративному проваджені, в розумінні ст. 251 КУпАП. Підстав для недовіри та сумнівів щодо правдивості пояснень вказаних свідків в ході апеляційного розгляду встановлено не було. Крім того, ОСОБА_1 як при складанні протоколу, так і в суді першої інстанції не заперечував факту вчинення даного правопорушення.

Доводи апелянта щодо порушення міськрайонним судом права ОСОБА_1 на захист та участь у справі представника/захисника не заслуговують на увагу. Адміністративне провадження надійшло до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області 08.11.2016 р., призначено до слухання 29.11.2016 р., про що ОСОБА_1 повідомлений рекомендованим листом завчасно - 19.11.2016 р. (арк. спр. 13), тобто у апелянта було дев'ять днів для реалізації свого права на захист.

Твердження ОСОБА_1 щодо порушення його процесуальних прав, оскільки він не розуміє української мови, суд апеляційної інстанції розцінює як засоби захисту та зловживання, оскільки ОСОБА_1 народився в смт. Очеретино, Ясинуватського району Донецької області, є громадянином України, йому роз'яснені процесуальні права та клопотання прозалучення перекладача не заявляв.

Стосовно невірно вказаної в протоколі вулиці адреси проживання, замість «Мусорського» вказано «Мусоргського», суд апеляційної інстанції вважає це орфографічною опискою, та не вбачає підстав для зміни постанови.

Твердження апелянта, що поліцейські відпустили його після видачі тимчасового посвідчення, тим самим підтвердили його адекватний стан та здатність управляти транспортним засобом не заслуговують на увагу. Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі введеного в дію Наказом МВС України № 1395 від 7.11.2015 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за № 1408/27853 чітко регламентує що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Між тим, матеріали справи не містять жодних даних, що ОСОБА_1 був відсторонений від керування автомобілем. Однак це свідчить лише про порушення поліцейськими вищевказаної інструкції, а не про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, доводи апелянта не впливають на законність та обґрунтованість прийнятого судом рішення щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстави для скасування постанови та повернення матеріалів справи до органу що його оформлював для належного оформлення та доопрацювання, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2016 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: