АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_2 та іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02 серпня 2017 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно постанови, 13.10.2016 року о 15 год. 10 хв. в м. Києві на перехресті вул. Боженка та вул. Німецька, ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по другорядній дорозі, не надала переваги в русі автомобілю НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі та здійснила зіткнення з вказаним автомобілем, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів, чим порушила вимоги п.п. 2.3 б), 16.11 та вимоги дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху України, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність оскаржуваного рішення, просить скасувати постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18.09.2017 року та постановити нове рішення, яким матеріали даної справи №752/17837/17-п об'єднати з матеріалами справи №752/17225/17-п щодо іншого учасника ДТП - ОСОБА_3 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і розглянути справу в одному провадженні.

Вважає, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, неповно і необ'єктивно дослідив всі фактичні обставини справи та дійшов необґрунтованого висновку про наявність причинного зв'язку між діями водія ОСОБА_2 і наслідками даної пригоди у виді пошкодження транспортних засобів.

При цьому зазначає, що приймаючи рішення про визнання її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суддя місцевого суду не звернув уваги на наявність в матеріалах справи копії протоколу про адміністративне правопорушення відносно іншого учасника цієї ДТП, водія автомобіля НОМЕР_2 - ОСОБА_3 та проігнорував заявлене клопотання про об'єднання цих справ, що свідчить про вибірковий та формальний підхід встановлення обставин події.

Вказує, що під'їжджаючи до перехрестя вул. Німецька з вул. Боженка побачила, як водій автомобіля, який рухався головною дорогою по вул. Боженка зупинився перед зазначеним перехрестям (хоча мав право першочергового проїзду) та рукою подав їй сигнал, щоб вона проїжджала перехрестя, і в даній дорожній ситуації вона мала можливість бачити на головній дорозі лише цей автомобіль, а тому, виїжджаючи на нерегульоване перехрестя з другорядної дороги, вона з об'єктивних причин не могла бачити інших транспортних засобів, що рухались по головній дорозі.

Також наголошує, що на місці пригоди відносно водія автомобіля «Сітроен» - ОСОБА_3 також було складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення ним п.п. 12.1, 12.3, 18.4 ПДР України, а тому відповідно до положень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 11.06.2004 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення», у випадках коли до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП притягаються дві або більше осіб, внаслідок спільних дій яких сталася дорожньо-транспортна пригода, розгляд справ щодо них необхідно проводити в одному провадженні, оскільки тільки так можна об'єктивно встановити порушення та причинний зв'язок між діями осіб та наслідками, що настали.

Доповівши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2, вислухавши її пояснення, яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги і просила її задовольнити; пояснення іншого учасника ДТП - ОСОБА_3, який заперечував проти поданої апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану постанову без зміни; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та апеляційні доводи, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об'єктивно з'ясував всі обставини вчинення правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.10.2016 року о 15 год. 10 хв., ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Німецька в напрямку вул. Ямська в м. Києві, на перехресті з вул. Боженка, рухаючись по другорядній дорозі, не надала переваги в русі автомобілю НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, який в цей час рухався по головній дорозі та здійснила з ним зіткнення, в результаті чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Своїми діями водій ОСОБА_2 порушила вимоги п.п. 2.3 б), 16.11 та вимоги дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху України, тобто вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду справи, ОСОБА_2 не заперечувала свою вину у порушенні нею вимог правил дорожнього руху, однак вважає, що зіткнення транспортних засобів відбулось в тому числі внаслідок дій іншого учасника ДТП - водія ОСОБА_3, який в порушення вимог п.п. 12.1, 12.3, 18.4 ПДР України, керуючи автомобілем НОМЕР_2, по вул. Боженка, не вибрав безпечної швидкості, при виникненні перешкоди не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, перед яким зупинився інший автомобіль та продовжив свій рух, не переконавшись, що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив зіткнення з керованим нею автомобілем.

Також зазначила, що під'їжджаючи до перехрестя з вул. Боженка, вона зупинилась та пропустила транспортні засоби, що рухались по головній дорозі та наближались до перехрестя з лівого боку, а водій автомобіля, що рухався по вул. Боженка справа від неї, зупинився перед даним перехрестям та рукою подав їй сигнал, щоб вона проїжджала перехрестя, при цьому в даній дорожній ситуації вона мала можливість бачити на головній дорозі лише цей автомобіль. Однак виїхавши на перехрестя, відчула сильний удар у праву передню частину свого транспортного засобу, від автомобіля, який в цей час рухався по вул. Боженка у першій смузі руху.

Інший учасник ДТП - водій автомобіля НОМЕР_3 - ОСОБА_3 під час апеляційного розгляду справи пояснив, що 13.10.2016 року приблизно о 15 год. 00 хв., рухався по вул. Боженка в напрямку вул. Байкова в м. Києві та на перехресті з вул. Німецька, яка є другорядною дорогою по відношенню до вул. Боженка, зіткнувся з автомобілем НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, яка виїжджаючи на вказане перехрестя з другорядної дороги, не надала переваги в русі його автомобілю, що рухався по головній дорозі.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах поданої апеляційної скарги, вважаю, що висновок судді про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які об'єктивно узгоджуються між собою, а тому суд правильно поклав їх в обґрунтування прийнятого рішення.

Такими доказами є відомості, зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 №488094 від 13.10.2016 року, складеному відносно ОСОБА_2 щодо порушення нею п.п. 2.3 б), 16.11 та вимог дорожнього знаку 2.1 ПДР України, згідно якого, водій автомобіля НОМЕР_4, ОСОБА_2, рухаючись по другорядній дорозі, не надала переваги в русі автомобілю НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, який в цей час рухався по головній дорозі, що призвело до зіткнення та пошкодження обох транспортних засобів (а.с. 1); дані схеми місця ДТП (а.с.2, 16), на якій зафіксовано місце зіткнення автомобілів, їх взаємне розташування на проїзній частині та схематично відображено знаки пріоритету, що встановлювали черговість проїзду даного перехрестя; пояснення водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо обставин виникнення дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 3, 4).

Виходячи з положень п.п. 1.3, 1.4 Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов'язані виконувати їх вимоги, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до п. 16.11 Правил дорожнього руху України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Таким чином, водій автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_2, рухаючись по вул. Німецька в м. Києві та, наближаючись до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг з вул. Боженка, яка є головною дорогою по відношенню до напрямку руху її автомобіля, мала б виконати вимоги п.п. 2.3 б), 16.11 та вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» ПДР України і надати можливість проїхати вказане перехрестя автомобілю НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався по вул. Боженка, тобто наближався до перехрестя вул. Боженка - вул. Німецька по головній дорозі.

Апеляційні посилання на ту обставину, що судом першої інстанції, в порушення вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП не були всебічно, повно та об'єктивно з'ясовані обставини даної справи, не виявлено дійсних причин виникнення дорожньо-транспортної пригоди, а рішення, яким її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, було постановлено без врахування протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно іншого учасника ДТП водія автомобіля НОМЕР_3, ОСОБА_3 за порушення ним п.п. 12.1, 12.3, 18.4 ПДР України, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху, що перебувають у прямому причинно-наслідковому зв'язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Що стосується посилання ОСОБА_2 на ту обставину, що водій іншого транспортного засобу, який рухаючись головною дорогою по вул. Боженка, зупинився перед перехрестям та рукою подав їй сигнал, щоб вона проїжджала перехрестя, то суд не приймає ці доводи до уваги, оскільки це не звільняло водія ОСОБА_2 від обов'язку дотримуватись вимог правил дорожнього руху під час проїзду даного перехрестя.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення водієм ОСОБА_2 п.п. 2.3 б), 16.11 та вимог дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху України, а тому постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18.09.2017 року відносно ОСОБА_2 є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18 вересня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на підставі п.7 ст. 247 КУпАП провадження в справі закрито, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/796/2734/2017 Категорія: ст. 124 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.