Справа №: 310/8473/16-п
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 лютого 2017 року м. Бердянськ

Суддя Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Маринін О.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із сектора ДПП Бердянського відділу поліції ВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Шевченко, 5/7, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 якому розяснено права, передбачені ст. 268 КУпАП,

у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 21.11.2016 року о 09-00 годині на 619 км+800м а/д ОСОБА_2 Мелітополь - Новоазовськ, ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, не заперечення особи факту вживання алкоголю). Огляд проводився за допомогою алкотестера «Драгер», результат за яким 0,25 % алкогольне спяніння. Після чого був доставлений у Мангушську ЦРЛ, а потім до Маріупольського наркологічного диспансеру для проведення медичного огляду на стан спяніння, чим порушив п. 2.9а ПДР України.

Викликаний у судове засідання ОСОБА_1 свою провину у скоєному правопорушенні не визнав та пояснив, що він із друзями їхав у сторону м. Бердянськ через блокпост, де був зупинений працівниками поліції для перевірки документів. Потім працівник поліції вказав на перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння. Оскільки він не вживав алкоголь в день керування автомобілем та за день до цього, ОСОБА_1 погодився продути алкотестер, який показав 0,25 %, після чого йому запропоновано було проїхати до лікарні для встановлення стану алкогольного спяніння. По приїзду до Мангушської ЦРЛ, ОСОБА_3 повідомили, що такий тест зробити у лікарні не було можливості, тому необхідно було проїхати до Маріупольського наркологічного диспансеру, на що ОСОБА_1 також погодився.

По приїзду до диспансеру, ОСОБА_4 продув алкотестер, який показав 0,13%, потім йому було запропоновано здати сечу для аналізу. Висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 лікарем вручено не було з посиланням на те, що результат буде готовий через кілька днів. Після чого ОСОБА_1 разом із працівниками поліції повернулися на місце зупинки до блокпосту, де на ОСОБА_1 було складено протокол про керування автомобілем у стані спяніння, від керування він був відсторонений. Після приїзду до місця проживання ОСОБА_1 сам проїхав до медичного закладу з метою виявлення алкоголю в крові, оскільки був тверезий та вважав, що протокол був складений на нього безпідставно.

ОСОБА_1 надав висновок № 1324 щодо медичного огляду від 21.11.2016 згідно якого він не перебував в стані алкогольного чи наркотичного спяніння.

Викликаний у судове засідання ОСОБА_5 пояснив, що він є лікарем-наркологом КУ Бердянський ПНД. 21.11.2016 року він проводив огляд з метою виявлення стані спяніння ОСОБА_1, який пояснив що на нього було складено протокол, тому він хоче ще раз пройти огляд. Яке саме спяніння було йому інкриміновано ОСОБА_1 не знав, тому лікарем проведено дослідження на перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного та наркотичного спяніння. Алкотестер «Алконт», який було продуто ОСОБА_1 та система перевірки на наркотики «Снайпер» - показали негативний результат. На підставі чого лікарем було видано висновок № 1324 від 21.11.2016 року про відсутність у ОСОБА_1 ознак спяніння.

Щодо висновку № 996, наявного у матеріалах справи лікар ОСОБА_5 повідомив, висновок не може містити такого формулювання як перебування особи у стані гострої інтоксикації внаслідок вживання алкоголю.

За клопотанням особи, яка притягується до відповідальності було допитано свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_6, які про обставини складення протоколу знали зі слів ОСОБА_1, так як він звертався до них з проханням поїхати до Маріупольського наркологічного диспансеру для отримання висновку щодо результатів медичного огляду, проте 22.11.2016 року результатів дослідження ще не було, та отримав ОСОБА_1 висновок лише 24.11.2016 року.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які були пасажирами у автомобілі, яким 21.11.2016 року керував ОСОБА_1, пояснили що вони разом із ОСОБА_1 їхали від батьків ОСОБА_8, там провели кілька днів. Напередодні ані вони, ані ОСОБА_1 не вживали алкоголю, оскільки планували їхати 20.11.2016 року ввечері додому до м. Бердянська. Відклали поїздку на 21.11.2016 року, оскільки 20.11.2016 року виявили що у автомобіля щось із колесом. Під час шляху додому їх автомобіль зупинили та блокпосту та сказали що водій має ознаки спяніння. Свідки зазначили, що ОСОБА_1 був тверезий, ознак спяніння не мав та після продуття алкотестеру добровільно проїхав до медичних закладів.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, лікаря та свідків, вивчивши матеріали справи про адміністративне порушення, оцінивши докази по справі відповідно до ст. 252 КУпАП, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з огляду на наступне.

Протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкриміновано вчинення порушення п. 2.9 А Правил дорожнього руху України, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, відповідальність за що передбачена ст.. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2.7 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» установлення стану алкогольного спяніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

З матеріалів справи вбачається, що після продуття ОСОБА_1 алкотестеру на місці зупинки та при наявності показника 0,25% його було доставлено до медичного закладу.

Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння № 996 від 21.11.2016 року встановлено що ОСОБА_1 у стані гострої інтоксикації внаслідок вживання алкоголю, факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного спяніння не підтверджено.

Таким чином порушення водієм ОСОБА_1 зазначеного у протоколі п. 2.9А ПДР України не підтверджено ані висновком щодо результатів медичного огляду № 996 від 21.11.2016, ані наявними у матеріалам справи поясненнями свідків.

Суд також бере до уваги наданий ОСОБА_1 висновок щодо результатів медичного огляду № 1324 від 21.11.2016 року, згідно якого ОСОБА_1 в стані алкогольного опяніння не перебуває, тест на наркотики також негативний.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247 п.1, ч.1 ст. 130 КпАП України, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України за відсутністю складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Бердянського

міськрайонного суду ОСОБА_9