Справа № 346/5975/16-п
Провадження № 33/779/65/2017
Головуючий у 1 інстанції Потятинник Ю. Р.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Гандзюк В.П., з участю ОСОБА_2 розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Коломийського міськрайонного суду від 13 січня 2017 року, -

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1(один) рік. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн.

Згідно постанови ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 15.10.2016р. о 7 год 40 хв в с. Пядики Коломийського району Івано - Франківської області по вул. Міцкевича керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп»яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2, вказує, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки поліцейські не пропонували пройти огляд з використанням технічних засобів і про це свідчить протокол про адміністративне правопорушення. Суд першої інстанції не дав належної оцінки поясненням про те, що поліцейські не пропонували пройти огляд на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно ч.2ст. 266 КУпАП та не зазначив про це в постанові. Просить скасувати постанову Коломийського міськрайонного суду від 13.01.2017 року і закрити провадження по справі.

Заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_2 та його представника, які просять скасувати постанову, а провадження закрити, суд прийшов до переконання, що апеляція підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, суд допустив неповноту при зясуванні обставин справи, а також однобічність у дослідженні доказів по справі.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити найменування органу , який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Зазначених вимог закону судом першої інстанції не дотримано, зазначаючи обставини справи суд посилається тільки на дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, а не описує обставини встановленні під час розгляду справи.

Крім того, у постанові суддя посилається на пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які не були допитані в судовому засіданні, а подали до суду письмові пояснення. Письмові пояснення свідків, суд взяв до уваги без їх належної перевірки. Так не було належним чином встановлено даних про осіб, які подали пояснення, крім того, текст пояснень є ідентичним, що викликає сумнів в їх достовірності.

Таким чином, зазначена постанова суду першої інстанції є незаконною та підлягає до скасування.

В матеріалах справи містяться дані про те, що ОСОБА_2 15 жовтня 2016 року в с. Пядики Коломийського району Івано - Франківської області керував автомобілем НОМЕР_1 був зупинений працівниками поліції, від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення (а.с.1), у якому ОСОБА_2 власноручно вказав, що в лікарню на медичне освідування на факт вживання алкоголю їхати відмовляється, про що і не заперечував під час апеляційного розгляду.

Вказаний протокол складений у присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 засвідчений їх особистими підписами.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою інспектором ДПС із ЗС старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 з заповненням всіх необхідних реквізитів щодо події адміністративного правопорушення. Крім того, в ньому містяться відомості щодо свідків, а також підписи як уповноваженої на те особи, так й особисті підписи свідків (а.с. 1).

Матеріали провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу, зокрема щодо його складання за відсутністю свідків..

Жодних клопотань з цього приводу ОСОБА_2 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не заявлено.

Таким чином твердження апелянта в частині того, що під час складання протоколу жодних свідків не було, є безпідставними, та такими, що повністю спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Наведеними вище доказами по справі підтверджується факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, що в свою чергу є підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 38 КУпАП Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Оскільки адміністративне правопорушення було вчинене ОСОБА_2 15 жовтня 2016 року, а апеляційний розгляд проводиться 07 лютого 2017 року, тримісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, закінчився, що відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Коломийського міськрайсуду Івано-Франківської області від 13 січня 2017 року щодо ОСОБА_2 скасувати.

Прийняти нову постанову.

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП, у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1