Справа № 163/1928/17 Провадження №33/773/712/17 Суддя в 1 інстанції: Павлусь О. С.
Категорія:ст.472 МК України Доповідач: Борсук П. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" вересня 2017 р. місто Луцьк

Суддя Апеляційного суду Волинської області Борсук П.П. з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, представника Волинської митниці ДФС Пікалюка М.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Любомльського районного суду від 04.08.2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1, непрацюючого, РНОКПП - невідомий

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст..472 МК України з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 30797 (тридцять тисяч сімсот дев'яносто сім) гривень 68 копійок з конфіскацією в дохід держави товару, а саме: взуття в загальній кількості 399 (триста дев'яносто дев'ять) пар, загальною вартістю 30797 (тридцять тисяч сімсот дев'яносто сім) гривень 68 копійок; стягнуто з ОСОБА_1 в користь Волинської митниці ДФС 506 (п'ятсот шість) гривень 55 копійки витрат у справі за зберігання товару та в дохід держави 320 (триста двадцять) гривень судового збору,

В С Т А НО В И В:

Згідно постанови ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 10.07.2017, слідуючи з Республіки Польща в Україну через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС, водієм автомобіля «Volkswagen LT35», реєстраційний номер НОМЕР_1, не задекларував за встановленою формою точних та достовірних відомостей щодо наявності, кількості та найменування, товар, який перевищував неоподатковану норму дозволену для ввезення на митну територію, а саме: взуття в загальній кількості 399 пар, загальною вартістю 30797,68 грн., яке знаходилося серед задекларованого товару та особистих речей пасажирів і водія, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 472 МК України.

У поданій апеляції ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині притягнення його до відповідальності за ст. 472 МК України та звільнити від відповідальності на підставі ст.22 КУпАП за малозначністю вчиненого ним діяння, обмежившись усним зауваженням, а провадження по справі закрити. Вказує на те, що вперше опинився у такій ситуації, не мав прямого умислу на вчинення правопорушення та не приховував від митного контролю товари, які були вилучені.

Стверджує, що накладене на нього адміністративне стягнення є надто суворим.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримання апеляції з мотивів, викладених в ній, та просила її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, винуватість ОСОБА_1 підтверджується протоколом про порушення митних правил №2363/20500/17 від 11.07.2017 року (а.с.1-3), копією контрольного талону для проходження по «червоному коридору» (а.с.4), митною декларацією (а.с.5-8), письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с.9) та службовою запискою головного інспектора УПМП Волинської митниці ДФС Кулика В.О. від 11.07.2017 року (а.с.12).

В силу ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Протоколом про порушення митних правил стверджується, що у поданій декларації ОСОБА_1 не вказав про переміщуваний ним товар у повному обсязі.

При розгляді справи суддя з'ясував усі обставини справи, дослідив наявні у ній докази, давши їм належну юридичну оцінку, і обґрунтовано прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

У відповідності до ст.ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

На думку апеляційного суду, призначаючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався.

Доводи апелянта про те, що правопорушення він вчинив в силу складного матеріального становища, офіційно непрацевлаштований і на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, одна з яких потребує вартісного лікування, хоча і мають місце, але не є підставами, які слугували б для зміни постанови в частині накладення на першого адміністративного стягнення із застосуванням ст.22 КУпАП.

Приймаючи до уваги вищенаведене та керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Любомльського районного суду Волинської області від 04 серпня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України з накладенням з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 30797 (тридцять тисяч сімсот дев'яносто сім) гривень 68 копійок з конфіскацією в дохід держави товару, вилученого згідно протоколу та опису затриманих предметів №2363/20500/17 від 11 липня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської бласті П.П.Борсук