АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/3912/17Суддя 1 інстанції Чернова Н. В.
Номер провадження 33/774/188/К/17Суддя- доповідач Пістун А. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 року м. Крвиий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Саксаганскього районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.11.2017 року, у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого директором Комунального підприємства «САНСЕРВІС», який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП та закрито, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладання адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

За участю:

правопорушника ОСОБА_2

потерпілої ОСОБА_3

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2017 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП та закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладання адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

При обставинах, викладених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_2 являючись директором КП «САНСЕРВІС», розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Бикова, 6 «Г», надав відповідь, яка не відповідає вимогам ЗУ «Про доступ до публічної інформації» на письмову заяву ОСОБА_3 від 11.05.2017 року, чим порушив вимоги Закону України «Про звернення громадян».

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду та закрити провадження у справі, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на те, що постанова місцевого суду здійснена з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним встановленням об'єктивних обставин у справі, з наданням переваги одним доказам перед іншими, і не врахуванні належних доказів у справі, які вказують на відсутність складу правопорушення.

ОСОБА_2 посилається на те, що в його діях відсутній склад правопорушення та відсутньою є сама подія правопорушення, оскільки КП «САНСЕРВІС» не здійснювало порушення ЗУ « Про доступ до публічної інформації» при розгляді звернення гр. ОСОБА_3, а застосуванню підлягало законодавство про звернення громадян.

Окрім того, зазначає про те, що суд першої інстанції не надав об'єктивної оцінки двом відповідям, не в повній мірі дослідив фактичні обставини справи, так як, не перевірив, розпорядником яких саме коштів було КП «САНСКРВІС» станом на травень 2017 року та за яким цільовим призначенням (для здійснення якої діяльності) такі кошти виділялись? Чи виділялись кошти безпосередньо на відлов бездоглядних тварин, що і було предметом звернення потерпілої.

Також вказує на те, що у 2017 році КП САНСЕРВІС» не отримувало будь - яких бюджетних коштів на реалізацію діяльності з відлову безпритульних тварин. У 2017 році з міського бюджету КП «САНСЕРВІС» виділялись кошти лише на біостерилізацію безпритульних тварин, що не являється діяльністю по відлову безпритульних тварин. Тому висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2на наявності в його діях складу правопорушення, не відповідають дійсним обставинам справи, а ЗУ «Про доступ до публічної інформації» в даному випадку взагалі не підлягав застосуванню.

ОСОБА_2 звертає увагу на те, що на момент винесення постанови, строки для притягнення до адміністративної відповідальності вже скінчились. При цьому, суд не мав повноважень для вирішення питання про наявність чи відсутність складу правопорушення та доведеність або недоведеність вини.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній підстав.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_2, потерпілу ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 212-3 КУпАП передбачено відповідальність за незаконну відмову у прийнятті та розгляді звернення, інше порушення Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Як встановлено апеляційним переглядом, вказані вимоги закону при розгляді судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 212-3 КУпАП України, відносно ОСОБА_2 були дотримані та виконані в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП є законними та відповідають фактичними обставинам справи.

Провина ОСОБА_2 була підтверджена на підставі дослідження письмових доказів, зокрема:протоколом про адміністративне правопорушення від 10 липня 2017 року (а.с.1 - 3);поясненнями ОСОБА_2 ( а.с. 8).; розпорядженням № 130-р від 07.04.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_2 тимчасово переведений на посаду директора КП «САНСЕРВІС» з 07.04.2017 року терміном 6 місяців ( а.с. 13);посадовою інструкцією директора КП «САНСЕРВІС» від 06.07.2016 року ( а.с. 14 - 17);статутом КП «САНСЕРВІС» ( а.с. 56 - 59);угодою від 29 березня 2017 року ( а.с. 61);відповіддю начальника управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради Карий І від 02.11.2017 року, відповідно до якого КП «САНСЕРВІС» на травень 2017 року являвся одержувачем бюджетних коштів ( а.с.63).

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-3 ч. 2 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, та доведеність вини правопорушника поза розумним сумнівом.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, які полягають у тому, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він не здійснював порушення ЗУ «Про доступ до публічної інформації» при розгляді звернення гр. ОСОБА_3, а застосуванню підлягало законодавство про звернення громадян, оскільки в даному випадку він повинен був розглядати звернення ОСОБА_3, відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян», не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до п. п. 2, 4, ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілій цього Закону визнаються юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів, суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Суд апеляційної інстанції, погоджуючись з висновками суду, вважає, що відповідно до статуту КП «САНСЕРВІС» є комунальним підприємством, власником та засновником підприємства є територіальна громада м. Кривий Ріг в особі Криворізької міської ради, тому КП «САНСЕРВІС» є розпорядником інформації відповідно до вимог ЗУ «Про доступ до публічної інформації» і директор КП «САНСЕРВІС» ОСОБА_2 мав при вирішенні питання щодо доступу до такої інформації керуватись вимогами вказаного Закону.

Окрім того, до розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати запитами інформацію, у порядку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 13 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють, зокрема, інформацією, що становить суспільний інтерес.

Таким чином, все майно, яким володіє комунальне підприємство, в тому числі кошти на надання послуг, є комунальним майном, тобто власністю відповідної територіальної громади. Зокрема обізнаність громадськості щодо діяльності комунальних підприємств, які утворюються органами місцевого самоврядування, зумовлено тим, що підприємства утворюються органами місцевого самоврядування з метою задоволення певних потреб територіальної громади, майно підприємств є комунальною власністю. Органи місцевого самоврядування безпосередньо визначають напрями діяльності таких підприємств, фінансовий стан.

Доступ до інформації про діяльність комунальних підприємств надає можливість громадськості проконтролювати законність та обґрунтованість рішень органів місцевого самоврядування щодо їх створення та діяльності, необхідності їх фінансування, належного виконання такими підприємствами визначених для низ завдань, дотримання ними законодавства України, належне, цільове, не надмірне, в визначених законодавством України межах використання грошових кошті, майна, що знаходиться у комунальній власності.

П. 6 ст. 14 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що розпорядниками інформації зобов'язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Тому, доступ до інформації щодо володіння, користування та розпорядження державним підприємством комунальним майном, зокрема, інформація про використання коштів, розподіл доходів від надання послуг (продукції, товарів), виплати заробітної плати працівникам, використання вкладів та дотацій з бюджетів, інші витрати, умов використання таких коштів та відповідних документів не може бути обмежено відповідно до ч. 5 ст. 6 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», доступ до такої інформації може бути обмежено лише в інтересах національної небезпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Твердження ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції не надав об'єктивної оцінки наданим ним відповідям, не в повній мірі дослідив фактичні обставини справи, так як, не перевірив, розпорядником яких саме коштів було КП «САНСКРВІС» станом на травень 2017 року та за яким цільовим призначенням такі кошти виділялись, є голослівними.

Викладений в обґрунтування поданої апеляційної скарги даний довід, не спростовує висновок суду першої інстанції та встановлені судом фактичні обставини справи, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Окрім того, згідно відповіді начальника управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради від 02 листопада 2017 року встановлено, що станом на травень 2017 року КП «САНСЕРВІС» являвся одержувачем бюджетних коштів.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 з приводу того, що суд першої інстанції не мав повноважень для вирішення питання про наявність чи відсутність складу правопорушення та доведеність або недоведеність його вини, то вони є безпідставними.

Ст. 283 ч. 2 КУпАП передбачено, що постанова суду повинна містити: опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався.

Так, ОСОБА_2, будучи директором КП «САНСЕРВІС» не надав запитуваної інформації гр. ОСОБА_3, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 212-3 КУпАП.

Враховуючи вищевказане, в даному випадку, об'єктивною стороною ч. 2 ст. 212-3 КУпАП є ненадання ОСОБА_2 який є суб'єктом цього правопорушення у наданні інформації, яка оформлена відповідним листом № 541 від 11.05.2017, про що також зазначено в оскаржуваній постанові суду першої інстанції та протоколі про адміністративне правопорушення від 10.07.2017 року.

Справа щодо ОСОБА_2 розглядалася в суді першої інстанції 02.11.2017, тобто після того, як пройшло три місяці з моменту не надання ОСОБА_2 на запитувану інформації гр. ОСОБА_3, тобто після того, як пройшли строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП.

За вказаних обставин суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про те, що справа про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 212-3 КУпАП України підлягає закриттю у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків передбачених ст.38 КУпАП України.

З огляду на викладене доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є надуманими і не грунтуються на вимогах закону.

Підстав для задоволення апеляційної скарги з мотивів, наведених в ній, немає.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Саксаганського районного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушенння, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП та закрито, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладання адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.О. Пістун