Апеляційний суд міста Києва
Справа № 33/796/370/2017
Категорія: ч. 2 ст. 123 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 лютого 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року,

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту на сім діб без оплатного вилучення транспортного засобу.

Цією ж постановою суд стягнув з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Як встановлено постановою судді, 18 листопада 2016 року о 00 год. 20 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Деу» д.н.з. НОМЕР_3 по вул. Л.Українки в м. Вишневе Київської області, виїхав на залізничний переїзд на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 20.5 (в) Правил дорожнього руху України, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 123 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п'ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень без оплатного вилучення транспортного засобу.

В обґрунтування поданої скарги, ОСОБА_2 посилається на те, що постанова судді не відповідає закону, матеріалам та обставинам справи.

Зокрема, як вважає скаржник, захід адміністративного стягнення щодо нього було обрано із порушенням вимог закону, оскільки постанова суду в цій частині абсолютно не мотивована. Суд взагалі не вказав жодного доводу, на підставі якого обирає адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту, а не, наприклад, штрафу.

Вказуючи на необґрунтованість постанови судді в цій частині, скаржник також звертає увагу на те, що судом були порушені вимоги ст. 33 КУпАП, яка передбачає врахування при обранні адміністративного стягнення особи порушника, його майнового стану, пом'якшуючих відповідальність обставин, тощо.

Між тим, а ні з матеріалів справи, а ні з тексту оскаржуваної постанови, не видно, щоб усі ці аспекти досліджувалися та враховувалися.

При цьому, в матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували його, ОСОБА_2, місце роботи, професію, характеристику особи, сімейний стан та інші обставини, а тому постанова суду в цій частині є такою, що не відповідає матеріалам справи, оскільки дані про обставини, які мають враховуватися судом, у справі відсутні, а отже суд не міг їх врахувати.

З наведеного, як зазначається у скарзі, є очевидним, що розглядаючи справу, суд значно відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду внаслідок чого до нього було невмотивовано застосоване занадто суворе адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту.

У зв'язку з цим, визнаючи свою вину у вчиненому правопорушенні ОСОБА_2 посилається на те, що до таких його змусили сімейні обставини та емоційний стан, оскільки йому подзвонила мати з проханням терміново привезти необхідні для лікування цукрового діабету ліки.

Крім цього, скаржник просить врахувати, що раніше він правопорушень не вчиняв, вперше притягується до адміністративної, його мати являється пенсіонеркою та через хворобу потребує постійного догляду та підтримки, а він є єдиним сином, який знаходиться поруч з матір'ю та надає їй необхідну допомогу, в тому числі матеріальну, оскільки працює таксистом і ця робота є основним джерелом доходів сім'ї.

Враховуючи ці та інші, наведені в апеляційній скарзі, обставини, дані про його особу, ОСОБА_2 звертає увагу на те, що адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту є не тільки необґрунтованим, а й таким, що поставить його сім'ю у скрутне матеріальне становище.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 на підтримку поданої ним апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, за результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов обґрунтованих висновків щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП та його вини у вчиненні зазначеного правопорушення.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2, суддя, як прямо зазначено у постанові, врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, його ставлення до скоєного, відсутність обставин, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а тому визнав за необхідне піддати ОСОБА_2 адміністративному стягненню у виді адміністративного арешту без оплатного вилучення транспортного засобу у мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 123 КУпАП, оскільки це стягнення, за встановлених обставин, є необхідним і достатнім для перевиховання правопорушника та попередження вчинення нових правопорушень.

Разом з тим, незважаючи на наведені в постанові судді мотиви, накладене на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на сім діб без оплатного вилучення транспортного засобу, не може бути визнане таким, що в повній мірі відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, яка визначає загальні правила накладення стягнення за адміністративні правопорушення, з огляду на таке.

По-перше, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, незважаючи на те, що санкція ч. 2 ст. 123 КУпАП передбачає декілька видів адміністративного стягнення, суддя не тільки не мотивував належним чином призначення ОСОБА_2 самого суворого виду адміністративного стягнення, передбаченого вказаним законом, хоча і в мінімальному розмірі, а й навіть не послався на положення ст. 33 цього Кодексу, яка визначає загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

По-друге, незважаючи на те, що адміністративний арешт прямо передбачений санкцією ч. 2 ст. 123 КУпАП, даний вид адміністративного стягнення, відповідно до вимог ст. 32 цього Кодексу, установлюється і застосовується лише у виняткових випадках, яких в даному конкретному випадку встановлено не було і суддя не навів їх у своїй постанові.

По-третє, накладаючи адміністративне на ОСОБА_2 суддя хоч і послався на врахування особи правопорушника, його ставлення до скоєного та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, а не покарання, проте фактично не врахував і не міг врахувати дані про особу ОСОБА_2, його майновий та сімейний стан, через їх відсутність в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, приймаючи до уваги характер і обставини вчиненого правопорушення, особу порушника, у тому числі дані, про які він повідомив у своїй скарзі та поясненнях в суді апеляційної інстанції, ступінь його вини, вчинення правопорушення внаслідок збігу виняткових сімейних обставин, пов'язаних із захворюванням його матері, що підтверджено наданими суду документами та визнається у зв'язку з цим обставиною, яка пом'якшує відповідальність, суд апеляційної інстанції знаходить за можливе задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_2, змінити постанову судді від 21 грудня 2016 року та пом'якшити адміністративне стягнення, накладене на нього за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП, застосувавши до останнього замість адміністративного арешту штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, без оплатного вилучення транспортного засобу у його власника.

Напідставі викладеного, керуючисьст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 рокупро притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП змінити в частині накладеного стягнення.

Накласти на ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 123 КУпАП у виді штрафу в розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п'ятдесят) грн. без оплатного вилучення транспортного засобу у його власника.

В решті зазначену постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва

С.О.Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Жук М.В.