Адміністративна справа 359/7551/16-п
Провадження 3/359/47/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 р. суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Туманова К.Л., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт: СР 043457, ідентифікаційний номер: відомості відсутні,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Із протоколу про адміністративне правопорушення серія АА № 376692 від 7 вересня 2016 року вбачається, що 31 серпня 2016 року близько 22 год. 30 хв. в с. Глибоке по вул. Нова, буд. 2, гр. ОСОБА_1 вчинив сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_2, в ході якої виражався брутальною лайкою, та своїми діями вчинив насильство в сім'ї, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 на розгляд даної адміністративної справи, призначеної на 10 січня 2017 року в Бориспільському міськрайонному суді Київської області не зявився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріалами справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 не знайшла свого підтвердження, а склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, судом не встановлений.

Статтею 245 КУпАП передбачено, зокрема, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами - є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. І ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення основним доказом про вчинення особою адміністративного правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, який повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП, та містити всі перелічені в даній статті відомості, які необхідні для вирішення справи, а без їх наведення він належної сили не має.

Відповідно до коментованої ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення повинен містити перелік всіх обовязкових реквізитів протоколу, і у разі їх відсутності він не має доказового значення. Протокол про адміністративне правопорушення займає провідне місце в числі засобів, за допомогою яких встановлюються фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку посадові особи встановлюють наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, вину особи в його вчиненні та інші обставини, що вказуються у ст. 280 КУпАП i мають значення для правильного розвязання справи. Така позиція законодавця вимагає вiд посадових осiб, якi складають протокол, суворо дотримуватися порядку його оформлення.

Протокол складається у кожному випадку виявлення адміністративного правопорушення, він є єдиною формою документу, в якому фіксується факт вчинення допущеного порушення, ніякого іншого документу про прийняття до провадження уповноваженими органами не оформляється. Від того, наскільки грамотно, змістовно і умотивовано складений протокол, залежить якість розгляду справи про адміністративне порушення, правильність розгляду справи по суті й обґрунтованість застосування адміністративного стягнення.

Протокол про адміністративне правопорушення - це комплексне джерело доказової інформації. Однак він набуває значення доказу в таких випадках, коли: по-перше, протокол складений уповноваженою на те посадовою особою; по-друге, складений не пізніше термінів, передбачених для накладення адміністративного стягнення; по-третє, зміст протоколу відповідає усім вимогам, передбаченим коментованою статтею.

У відповідності до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Частина 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення насильства в сім'ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім'ї.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про попередження насильства в сім'ї", насильство в сім'ї це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім'ї по відношенню до іншого члена сім'ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім'ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров'ю.

У статті 1 вищевказаного Закону визначено, що члени сім'ї це особи, які перебувають у шлюбі; проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою; їхні діти; особи, які перебувають під опікою чи піклуванням; є родичами прямої або непрямої лінії споріднення за умови спільного проживання.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Отже, суб'єктом даного правопорушення є особа, яка повинна бути членом сім'ї по відношенню до потерпілого. У разі якщо такі дії будуть вчиненні стосовно іншої особи, то це діяння повинно бути кваліфіковане за іншою статтею КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення АА № 376692 від 7 вересня 2016 року інспектор поліції вказує про факт вчинення насильства в сім'ї, скоєного ОСОБА_1 по відношенню до співмешканки ОСОБА_2

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що вказані особи проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, зокрема пояснення свідків, які б могли підтвердити цей факт, рішення суду про встановлення факту проживання однією сім'єю тощо.

Це свідчить про те, що до даного протоколу не додано жодних належних та допустимих доказів про родинний зв'язок між особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, і гр. ОСОБА_2, що є важливим для правильної кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

При цьому, у протоколі про адміністративне правопорушення АА № 376692 від 7 вересня 2016 року відсутні інші важливі відомості по справі, а саме не зазначено достовірні відомості щодо потерпілого: хто є потерпілим, його анкетні та адресні дані, не дивлячись на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення є спеціальна графа "потерпілий". Хоча згідно диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, наявність потерпілого є обов'язково складовою вказаних правопорушень.

Крім того, у пункті 9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 року, зазначено, що у графі "дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення" - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а також у невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений.

Однак, в порушення вищевказаних вимог законодавства, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, дії якого саме характеру (фізичного, психологічного чи економічного) були вчинені ОСОБА_1, що є невід'ємною частиною об'єктивної сторони даного адміністративного правопорушення.

У звязку з вищевикладеним, 30.09.2016 р. постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були повернуті до Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області на доопрацювання, оскільки даний адміністративний матеріал був оформлений інспектором поліції неналежним чином, а тому не відповідав вимогам ст. 256 КУпАП, та для подальшого направленням даних матеріалів до суду, із забезпеченням явки в суд особи, яка притягується до адміністративної відповідальності (а.с.9-11).

21 листопада 2016 р. до Бориспільського міськрайонного суду Київської області повторно надійшли матеріали даної адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Так, при повторній підготовці справи до розгляду суддею встановлено, що в ході доопрацювання недоліки, зазначені в постанові суду від 30.09.2016 р., залишились не усунуті, та до матеріалів справи було додано лише рапорт ДОП Бориспільського ВП ст. лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 09.11.2016 р. та супровідний лист, зі змісту яких вбачається, що до суду повторно на розгляд направляються матеріали справи відносно ОСОБА_1, який зобовязується з'явитися в суд 20.11.2016 р. Це вказує на те, що працівниками Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області постанова суду взагалі не виконувалася, та являє собою формальну відписку. Будь-яких інших документів, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення та пояснень з приводу допущених недоліків, про які зазначено в постанові суду від 30.09.2016 р., під час оформлення адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 до справи долучено не було.

У звязку з чим, постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП була повторно направлена до Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області на доопрацювання, для усунення зазначених вище недоліків. При цьому у разі повторного подання даного адміністративного матеріалу до суду працівниками поліції повинна була одночасно доставити особу, яка притягається до відповідальності з документом, що посвідчує її особу (а.с.16-18).

Вивчивши матеріали даної справи, які повернулися до Бориспільського міськрайонного суду Київської області після повторного доопрацювання, суддя прийшов до висновку, що постанова суду від 21.11.2016 р., також залишились невиконаною, оскільки будь яких дій спрямованих на виконання постанови суду не проведено.

Ці обставини свідчать про те, в ході доопрацювання недоліки про які було зазначено в постанові суду від 21.11.2016 р. працівниками Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області взагалі не усувались та до матеріалів справи не було приєднано жодного документу, які б свідчили про те, що постанова суду виконувалась, та які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, що є неприпустимим.

В силу ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серія АА № 376692 від 7 вересня 2016 року, складений ДОП Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 без з'ясовані та встановлення всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, та з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, оскільки на підставі відомостей зазначених в протоколі та інших матеріалів справи не можливо встановити потерпілу особу і чи є остання членом сім'ї правопорушника в розумінні Закону України "Про попередження насильства в сім'ї"; також інспектором поліції не було зазначено, дії якого саме вчинив ОСОБА_1 Протокол про адміністративне правопорушення, що складений з порушенням вищезазначених вимог законодавства не може бути поставлений в основу розгляду справи про адміністративне правопорушення, у звязку з чим він не є достатнім доказом вини.

Інших обставин в протоколі та матеріалах справи не відображено, у звязку з чим відсутні підстави для висновку про наявність в діях особи порушення ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, про які вказано в протоколі.

При цьому, ст. 62 Конституції України закріплено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 19 ЗУ "Про міжнародні договори України", ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи все вищевикладене, суддя приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серія АА № 376692 від 7 вересня 2016 року, складений щодо ОСОБА_1 не можливо визнавати таким процесуальним документом, який засвідчує факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 173-2 КУпАП під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, - не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, - суд оцінює критично з наведених вище обставин.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми Закону, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП слід закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

На підставі наведеного, керуючись ст. 9, ч. 1 ст. 173-2, ст. ст. 245, 251, 254, 256, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283-285 КУпАП України,

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, - закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________

Суддя: К.Л. Туманова