Справа № 500/6751/16-п Провадження № 3/500/42/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Присакар О.Я. ознайомившись з адміністративними матеріалами, що надійшли з Головного управління Держпраці в Одеській області відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, голови правління ПАТ «Ізмаїльський целюлозно картонний комбінат», зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, являючись головою правління ПАТ «Ізмаїльський виноробний завод», вчинив адміністративне правопорушення порушення законодавства про працю за період з січня 2016 року по листопад 2016 року, згідно акту перевірки від 15.11.2016 року № 15-03-009/0760, а саме: ч. 5 ст. 79 Кодексу законів про працю України в порушення вимог законодавства власник або уповноважений ним орган не повідомляє письмово працівників про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні; ч. 4 ст. 83 КЗпПУ за бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. При цьому тривалість наданої працівникові щорічної та додаткових відпусток не повинна бути менше ніж 24 календарних дні. Проте в порушення вимог законодавства юрисконсульту ОСОБА_2 за його особистою заявою була надана грошова компенсація за 26 календарних днів щорічної основної відпустки (за робочий період з 29.10.2015 року по 28.10.2016 року), при цьому тривалість наданої працівникові щорічної відпустки склала лише 5 календарних днів; ч.ч. 1, 2 ст. 115 КЗпПУ, ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці» - в порушення вимог законодавства виплата заробітної плати проводиться з порушенням строків, а саме: у 2015 році у ПАТ «Ізмаїльський целюлозно картонний комбінат» існувала заборгованість по заробітній платі, яка була погашена в повному обсязі станом на 22.02.2016 року, у 2016 році: за січень 28.01.2016 року, 08.02.2016 року, 22.02.2016 року, 23.02.2016 року, 01.03.2016 року, за лютий 29.02.2016 року, 03.03.2016 року, 18.03.2016 року, 28.03.2016 року, за березень 23.03.2016 року, 13.04.2016 року, 18.04.2016 року, за квітень 22.04.2016 року, 26.04.2016 року, 11.05.2016 року, за травень 07.06.2016 року, 16.06.2016 року, за червень 14.06.2016 року, 11.07.2016 року, 14.07.2016 року, за липень 10.08.2016 року, 16.08.2016 року, за серпень 31.08.2016 року, 12.09.2016 року, 19.09.2016 року, за вересень 10.10.2016 року, 18.10.2016 року, за жовтень за першу половину місяця 10.11.2016 року. Строки виплати заробітної плати, в тому числі їх порушення, підтверджується витягом з Журналу проводок за період з 01.01.2015 року по 01.11.2016 року. Станом на 15.11.2016 року заборгованість по заробітній платі відсутня. Ч. 4 ст. 115 КЗпПУ, ст. 21 ЗУ «Про відпустки» - в порушення вимог законодавства заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки не виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки, а саме основна щорічна відпустка була надана наступним працівникам: ОСОБА_3 з 13.09.2016 року (наказ № 669 від 01.09.2016 року), але заробітна плата за весь час щорічної відпустки була виплачена лише 10.10.2016 року, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 10.10.2016 року, ОСОБА_4 з 19.09.2016 року (наказ № 671 від 01.09.2016 року), але заробітна плата за весь час щорічної відпустки була виплачена лише 10.10.2016 року, це підтверджується платіжним дорученням № 1 від 10.10.2016 року, ОСОБА_5 з 17.10.2016 року (наказ № 729/1 від 04.10.2016 року), але заробітна плата за весь час щорічної відпустки була виплачена лише 18.10.2016 року, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 18.10.2016 року, ОСОБА_6 з 17.10.2016 року (наказ № 736 від 04.10.2016 року), але заробітна плата за весь час щорічної відпустки була виплачена лише 18.10.2016 року, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 18.10.2016 року, ОСОБА_7 з 18.10.2016 року (наказ № 740 від 04.10.2016 року), але заробітна плата за весь час щорічної відпустки була виплачена лише 18.10.2016 року, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 18.10.2016 року та інші працівники. Ч. 1 ст. 116 КЗпПУ в порушення вимог законодавства при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, не проводиться в день звільнення. Так, ОСОБА_8 була звільнена 21.07.2016 року (наказ від 21.07.2016 року № 46), але кінцевий розрахунок був проведений лише 10.08.2016 року, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 10.08.2016 року, ОСОБА_9 була звільнена 31.08.2016 року (наказ від 31.08.2016 року), але кінцевий розрахунок був проведений лише 12.09.2016 року, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 12.09.2016 року, ОСОБА_10 був звільнений 30.09.2016 року (наказ від 30.09.2016 року № 66), але кінцевий розрахунок був проведений лише 10.10.2016 року, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 10.10.2016 року, ОСОБА_11 був звільнений 31.10.2016 року (наказ від 31.10.2016 року № 68), але кінцевий розрахунок був проведений лише 10.11.2016 року, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 10.11.2016 року, ОСОБА_12 була звільнена 31.10.2016 року (наказ від 31.10.2016 року № 69), але кінцевий розрахунок був проведений лише 10.11.2016 року, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 10.11.2016 року та інші працівники.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП за ознаками порушення вимог законодавства про працю та охорону праці.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, надав до суду заяву, якою просить справу розглянути за його відсутності, вину визнає.

Вина правопорушника підтверджується матеріалами справи, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення № 15-03-009/0517 від 15.11.2016 року;

-витягом з акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 15-03-009/0760 та іншими матеріалами справи.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення суд враховує обставини, згідно ст.ст. 34,35 КУпАП, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, з урахуванням чого застосовує адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. ст. 41 ч. 1, 283 Кодекси України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 510 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп., зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя: ОСОБА_13