Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №335/1192/17 Головуючий в 1 інст. Рибалко Н.І.
Провадження №33/778/371/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Городовенко В.В.,

при секретарі Лопух Ю.О.,

за участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 з апеляційною скаргою останнього на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 20 квітня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працевлаштованого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 24 січня 2017 року о 04-05 год. по б-ру Центральному, 8 у м.Запоріжжя, керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння. Від проходження медичного огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу із застосування спеціального технічного приладу Alkotest 6810 та в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вищевказану постанову суду першої інстанції скасувати, та провадження в справі закрити, у звязку з відсутністю у його діях складу і події адміністративного правопорушення. В обґрунтування своїх вимог вказує на невідповідність висновків суду, викладених у постанові, фактичним обставинам справи, оскільки зазначеним автомобілем він не керував у той момент, коли до нього підійшли працівники поліції, та за кермом була його дружина ОСОБА_3 Також апелянт зазначає, що письмові пояснення поліцейського ОСОБА_4 суд не мав брати до уваги, оскільки він є зацікавленою особою, через те, що саме він складав протокол про адміністративне правопорушення. Крім того вказує, що суд першої інстанції безпідставно проігнорував його клопотання про виклик у судове засідання та допит поліцейського ОСОБА_4, і свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6

Вислухавши ОСОБА_2; перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 свою вину у вчиненому не визнав, та пояснив, що 24 січня 2017 року у нього був день народження, у звязку з чим він вживав алкогольні напої, але автомобілем не керував. Під час зупинки транспортного засобу, за кермом знаходилась його дружина, яка була вагітною. Від проходження огляду на стан спяніння він відмовився лише тому, що автомобілем не керував.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення повністю підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №269326 від 24 січня 2017 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 відмовився від підпису у протоколі, та від дачі пояснень по суті порушення (а.с.1); а також актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3), та направленням на огляд ОСОБА_2 до КУ «ЗОНД» з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння (а.с.4), з яких вбачається, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу, а також у закладі охорони здоровя; поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили наявність у ОСОБА_2 ознак алкогольного спяніння, та факт відмови останнього від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу, та у закладі охорони здоровя (а.с.5-6).

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі зясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд вислухав пояснення ОСОБА_2, дослідив відеозапис вказаних подій, та інші докази, які наявні в матеріалах справи, і які були долучені учасниками процесу у судовому засіданні, надав їм належну оцінку, та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також при апеляційному розгляді справи встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії БР №269326 від 24 січня 2017 року відносно ОСОБА_2, містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Доводи апелянта про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки зазначеним автомобілем він не керував, тому що за кермом перебувала ОСОБА_3, є безпідставними.

Так з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 прийняла керування автомобілем НОМЕР_1, лише після того, як ОСОБА_2 було відсторонено від його керування (а.с.7).

Крім того, з відеозапису події зафіксованої на DVD-диску, вбачається, що автомобілем НОМЕР_1, керував саме ОСОБА_2, який і предявив посвідчення водія на вимоги інспектора поліції.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність, і наклав стягнення у межах встановлених цим Кодексом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2, є безпідставними, та вони правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 20 квітня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1