АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/8978/16-пГоловуючий у 1-й інстанції
Провадження № 33/789/9/17 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.483 МК України
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2017 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Сарновський В.Я., з участю адвоката Кметика В.С., представника Тернопільської митниці - Гребеняка Р.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 - адвоката Кметика В.С. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 вересня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_3 визнано винним у порушенні митних правил, передбачених ч.1 ст.483 Митного кодексу України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі ста відсотків вартості товару, який є безпосереднім об'єктом порушення, а саме 29184 грн. 16 коп. з конфіскацією у власність держави наступного товару: сідельний тягач Renault Magnum 440DXI, 2006 року випуску, № шасі НОМЕР_1. Вирішено, що у разі неможливості конфіскації зазначеного товару слід стягнути з ОСОБА_3 компенсаційну вартість цього товару в сумі 29184 грн. 16 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розімірі 275 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови і скасувати її. Також просить застосувати при винесенні рішення постанову Верховного Суду України від 09.04.2012р., як цього вимагає ч.2 ст.214 ЦПК України. Свої вимоги мотивує тим, що складений відносно ОСОБА_3 протокол про порушення митних правил №0104/40300/16 від 22.09.2016 року не відповідає положенням ст.256 КУпАП та ст.484 МК України, оскільки був складений без особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, чим порушено вимоги ст. 268 КУпАП, що позбавило ОСОБА_3 права дати пояснення та висловити зауваження щодо змісту протоколу, тобто здійснити дії спрямовані на свій захист, що є грубим порушенням вимог ст.ст.494, 498 МК України. Вважає, що довіреність видана Гребеняку Р.Б. на представлення інтересів Тернопільської митниці ДФС у суді першої інстанції є нікчемною, а тому всі доводи і клопотання заявлені ним є неналежними та недопустимими доказами. Зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що вказане порушення митних правил є триваючим і строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 слід рахувати з 13.05.2016 року. Однак ВСУ в постанові від 09.04.2012 року чітко вказав, що в аналогічних випадках, таке порушення характеризується вчиненням одноразової дії. Вказує, що з моменту вчинення правопорушення пройшло вже більше 6 місяців, а тому минули строки накладення адміністративного стягнення, що є підставною для закриття справи. Звертає увагу, що в оскаржуваній постанові суддя зазначає, що митне оформлення товару згідно митної декларації №403000010/2015/000621 завершено 05.11.2015 року, проте в протоколі про порушення митних правил №0104/40300/16 від 22.09.2016 року, зазначено, що митне оформлення вказаного товару завершено 18.12.2015 року згідно митної декларації №403000010/2015/000741, тобто це не відповідає фактичним обставинам справи. Зазначає, що про оскаржувану постанову йому стало відомо після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, а копію постанови суду він отримав лише 07.12.2016 року.

Заслухавши захисника, який підтримав апеляційну скаргу з наведений у ній підстав і просив слухати справу у відсутності особи притягнутої до адміністративної відповідальності, та представника митниці, який вважає оскаржену постанову законною і обґрунтованою, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту поданої апеляційної скарги в ній не оспорюються встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи, а саме що ОСОБА_3 30 жовтня 2015 року згідно попереднього повідомлення митної декларації EE №403000010/5/100387 від 27.10.2015, через митний пост «Шегині - Медика» Львівської митниці ДФС на підставі рахунку (invoice) № 0134 від 26.10.2015 ввіз на митну територію України в митному режимі імпорт - сідельний тягач Renault Magnum 440DXi, 2006 року випуску, № шасі НОМЕР_1 (далі -товар). Згідно із цим рахунком фактурна вартість товару становить 2 300 євро (що по курсу Національного банку України на день подання митної декларації митниці становить 58 050 грн.), відправником вказано «ОСОБА_6, АДРЕСА_1, одержувачем вказано ТОВ «СОКІЛ-ЗАХІД» (Тернопільська область,Тернопільський район, с.Біла, вул. Бродівська-Бічна 15). Надані ОСОБА_3 відомості про фактурну вартість товару, відправника та одержувача неправдиві, оскільки згідно із наданою митною службою Республіки Польща митною декларацією № ECS/401050/00/010822/2015 від 30.10.2015, справжня фактурна вартість товару становить 4900 польських злотих (що по курсу Національного банку України на день подання митної декларації становить 29 184,16 грн.), відправником є «USLUGI TRANSPORTOWE ОСОБА_7 АДРЕСА_2», Польща, одержувачем є ОСОБА_3 АДРЕСА_3

Викладені в апеляційній скарзі доводи щодо недотримання права ОСОБА_3 на захист при складанні протоколу про порушення митних правил та під час судового розгляду спростовуються матеріалами справи.

Так, за змістом ст.494 МК України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Протокол підписується посадовою особою, яка його склала. Якщо при складенні протоколу була присутня особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, протокол підписується і цією особою.

Також, згідно ч.8 ст.494 МК України у разі відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, одержати примірник протоколу до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою органу доходів і зборів, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого зазначений примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в митниці адресою (місце проживання або фактичного перебування). Протокол вважається врученим навіть у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею адресою або місце проживання чи фактичного перебування, назване нею, є недостовірним.

Таким чином, вказані положення Митного кодексу України, що регулюють порядок складання протоколу про порушення митних правил, не вимагають обов'язкової присутності особи при складанні протоколу.

Так, з матеріалів справи слідує, що для з'ясування обставин ввезення автомобіля та складання протоколу про порушення митних правил Тернопільською митницею ДФС ОСОБА_3 неодноразово поштою надсилалися виклики про необхідність прибуття у митницю, в тому числі виклик від 04.07.2016, який вручений рекомендованим поштовим відправленням (а.с.4-5). Після цього, оскільки ОСОБА_3 в Тернопільську митницю ДФС не прибув, то складений відносно нього протокол про порушення митних правил №0081/40300/16 за ч.1 ст. 483 МК України 20.07.2016р. був надісланий рекомендованим листом Тернопільської митниці ДФС на його адресу із роз'ясненням йому прав, передбачених ч.4 ст. 494 та ст. 498 МК України (а.с.22).

Отже, під час складання протоколу про порушення митних правил уповноваженою посадовою особою митниці вимоги ст. 494 МК України були дотримані.

Також, перевіркою матеріалів справи встановлено, що і судом першої інстанції ОСОБА_3 було завчасно повідомлено про розгляд цієї справи шляхом направлення на його адресу рекомендованим поштовим відправленням судової повістки, проте останній на виклик до суду не прибув, заяв та клопотань до суду першої інстанції не подавав і про причини неявки не повідомляв.

В апеляційній скарзі будь-які відомості про поважність причин неявки ОСОБА_3 для ознайомлення з протоколом і участі в судовому розгляді також відсутні і в ході апеляційного розгляду захисником не наведені, а тому в даному випадку немає жодних підстав вважати, що ОСОБА_3 був обмежений у праві на захист.

Також, в апеляційній скарзі захисник стверджує про нікчемність довіреності представника митниці, який брав участь в розгляді даної справи судом першої інстанції, а тому вважає всі його доводи і клопотання недопустимими доказами.

Однак, як слідує з матеріалів справи повноваження Гребеняка Р.Б. - головного державного інспектора сектору провадження у справах про порушення митних правил відділу протидії митним правопорушенням Тернопільської митниці ДФС, підтверджуються оригіналом довіреності від 02.12.2015р. №4680/11/19-70-26-01/Г, який перевірено в ході апеляційного розгляду і копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.35).

Крім того, такі висновки захисника не ґрунтуються на положеннях закону, оскільки відповідно до ч.1 ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є не доводи і клопотання представника митниці, а фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією.

Зі змісту оскарженої постанови вбачається, що саме такі докази, а не доводи і клопотання представника митниці, суд першої інстанції взяв до уваги при визнанні ОСОБА_3 винуватим. Так, у постанові вказано, що вина останнього підтверджується даними протоколу про порушення митних правил, копій митних декларацій від 27 жовтня 2015 року і від 05 листопада 2015 року, копії договору купівлі-продажу від 20 вересня 2014 року, копії техпаспорта на товар, копії інвойсу від 26 жовтня 2015 року, листа таможенної палати у Вроцлаві від 09 березня 2016 року.

Доводи апеляційної скарги щодо недотримання судом першої інстанції вимог процесуального права, а саме Кодексу адміністративного судочинства України є неналежними, оскільки відповідно до ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до Митного кодексу України, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

З цих же підстав не підлягає задоволенню і вимога захисника врахувати при розгляді даної справи постанову Верховного Суду України від 09 грудня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_5 до заступника начальника Харківської митниці Державної митної служби України.

Крім того, вказана постанова ґрунтується на застосуванні положень Митного кодексу України 2002 року, зокрема ст.328, яка на відміну від ч. 2 ст. 467 чинного МК України не передбачала переліку порушень митних правил із зазначенням відповідних статей МК України, за вчинення яких адміністративне стягнення могло бути накладене не пізніше встановленого строку з моменту їх виявлення. Також, вказана постанова стосується статті 355 МК України (2002р.), яка передбачала такий склад порушення митних правил, який на сьогодні відповідає диспозиції статті 485 МК України, а не ст.483 за якою складено протокол відносно ОСОБА_3 Також, як вказано у цій постанові передбачене ст.355 МК України (2002р.) порушення може бути виявлене під час митного оформлення і цей кодекс не містив положень які би дозволяли особі, яка подала декларацію, вносити до неї зміни. Натомість, за змістом ст. 491 МК України порушення митних правил, в тому числі передбачене ст.483 МК України, може бути виявлено посадовими особами митниці як під час переміщення через митний кордон чи митного оформлення товарів, так і внаслідок офіційного письмового повідомлення про вчинення порушення митних правил, отриманого від митних та правоохоронних органів іноземних держав. Також, згідно ч. 2 ст. 269 МК України внесення змін до митної декларації, прийнятої органом доходів і зборів, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення.

Як слідує з матеріалів справи судом першої інстанції вірно встановлено, що вчинене ОСОБА_3 правопорушення було виявлено 13 травня 2016 року при отриманні інформації від митних органів Республіки Польща, а тому стягнення в даному випадку накладено в межах встановленого законом шестимісячного строку.

Безпідставними є і твердження захисника про те, що вказані в оскарженій постанові номер митної декларації і час митного оформлення товару не відповідають обставинам, викладеним у протоколі про порушення митних правил №0104/40300/16 від 22 вересня 2016 року, оскільки в межах даної справи було розглянуто інший протокол про порушення митних правил, а саме №0081/40300/16 від 19.07.2016р. (а.с.1-2) і постанову судом винесено 08 вересня 2016 року.

Апеляційну скаргу на вказану постанову у справі про порушення митних правил захисник подав 09 грудня 2016 року і підставою для поновлення строку її оскарження він, посилаючись на положення ст.ст. 73,294 Цивільного процесуального кодексу України, вказує те, що отримав копію постанови 07 грудня 2016 року в суді.

Однак, вказані твердження захисника спростовуються його ж письмовою розпискою про ознайомлення з матеріалами даної справи 18 листопада 2016 року (а.с.50).

Крім того, такі його доводи з посиланням на норми ЦПК України є неналежними, оскільки відповідно до ч.5 ст.529 МК України порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Встановлено, що в даному випадку апеляційна скарга подана після закінчення цього строку та більше ніж через двадцять днів після ознайомлення з нею і в апеляційній скарзі не наведено та в судовому засіданні не встановлено поважних причин пропуску захисником строку оскарження, а тому відсутні підстави для його поновлення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.529, 483 МК України, ст.294 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 - адвоката Кметика В.С. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 вересня 2016 року відносно ОСОБА_3 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області В.Я. Сарновський