АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 березня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Джерелейко О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 н народження, працюючого ПП, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а дану справу закрито у зв'язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2016 року ОСОБА_2, визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, а дану справу закрито у зв'язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП .

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 15 липня 2016 року об 11 годині 30 хвилин в м. Дніпропетровську по вул. Щепкіна на перехресті з вул. Довільна, водій ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом марки «FORD TRANSIT CONNECT», реєстраційний номер НОМЕР_1, при виконанні обгону не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «FORD FIESTA TREND», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, в результаті чого порушив п. 14.6 «а» Правил дорожнього руху України, а автомобілі отримали механічні пошкодження.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді першої інстанції, а провадження по даній справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу та події адміністративних правопорушень.

В поданій апеляційній скарзі захисник зазначає, що постанова судді першої інстанції не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи.

Вказує на те, що із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що при складанні протоколу посадовою особою не в повному обсязі викладено суть адміністративного правопорушення.

Вважає, що обставини, які викладені в протоколі, не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, при цьому суд не мав права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення.

Посилається на те, що висновки суду першої інстанції не підтверджені належними та допустимими доказами факту вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 та наявність в його діянні обов'язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційного суду, адвокат ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали в повному обсязі доводи та вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити.

В суді апеляційної інстанції, потерпіла ОСОБА_3, її представник ОСОБА_4 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просила постанову судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вислухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суддя апеляційного суду дійшла такого висновку.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є необґрунтованими і такими, що суперечать Правилам дорожнього руху України і спростовуються матеріалами справи.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_2 в скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення АП2 № 080149 від 15 липня 2016 року; схемою місця ДТП, в якій зафіксовано місце зіткнення автомобілів зі слів обох водіїв, кожен з яких зазначив, що воно знаходиться на перехресті, положення транспортних засобів після їх зіткнення, сліди гальмування автомобілю, яким керував ОСОБА_2, зафіксовані після вказаних водіями місць зіткнення автомобілів, а також пошкодження, які отримали автомобілі в результаті ДТП та локалізація цих пошкоджень.

Також судом обґрунтовано прийнято до уваги показання свідка ОСОБА_5 та висновок експерта № 5/10.1-867 від 01 грудня 2016 року, якими підтверджено порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_2, а саме: пункту 14.6 «а», що знаходиться в причинно-наслідковому зв'язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Як встановлено апеляційним судом, дане експертне дослідження проводилось державною експертною установою і на підставі показів обох водіїв та свідка. Зауваження захисника щодо неврахування вихідних даних ОСОБА_2 не заслуговують на увагу, оскільки експерту не було надано стороною захисту таких вихідних даних, про що експертом було складено повідомлення про неможливість проведення експертизи.

Відповідно до ст.294 КУпАП апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Враховуючи, що стороною захисту не було виконано клопотання експерта у повному обсязі, відсутні підстави вважати обґрунтованим ненаданням їх до місцевого суду, а тому підстави для призначення судової автотехнічної експертизи в суді апеляційної інстанції відсутні.

Будь-яких обґрунтованих доводів, які б давали підстави ставити під сумнів об'єктивність та правильність зроблених за результатами експертного дослідження висновків експерта, апеляційна скарга не містить, не було наведено таких обґрунтувань і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Так, посилання захисника на неврахування під час проведення експертизи швидкості автомобіля, яким керував водій ОСОБА_2, не заслуговують на увагу, оскільки в суді апеляційної інстанції досліджувалась заява іншого водія ОСОБА_6.(провадження у адміністративній справі щодо ОСОБА_6 за ст.124 КУпАП №204/4864/16к), що надавалась для проведення судової автотехнічної експертизи, в якій зазначена швидкість автомобілю «FORD TRANSIT CONNECT», яким керував ОСОБА_2 така ж - 50 км/год, як і свідчила сторона захисту в суді апеляційної інстанції, однак при цьому посилалась на ненадання таких даних експерту. Також необґрунтованими є посилання сторони захисту на ненадання експерту даних щодо гальмівного шляху, який зафіксовано на схемі дорожньо-транспортної пригоди, оскільки матеріали адміністративного провадження надавались експерту, крім того, дані гальмівного шляху зафіксовані після місця зіткнення автомобілів.

Також в суді апеляційної інстанції встановлено, що постанова суду від 20 грудня 2016 року щодо ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, не оскаржувалась та набрала законної сили, що підтверджується матеріалами адміністративної справи, що була витребувана судом апеляційної інстанції за клопотанням сторони захисту. Отже, порушень в діях водія ОСОБА_3 судом не було встановлено.

Враховуючи викладене, судом апеляційної інстанції не встановлено порушень ст.ст.279,280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги захисника про викладення у протоколі суті адміністративного правопорушення не в повному обсязі, не відповідають положенням ст. 256 КУпАП, вимоги якої при складанні протоколу про адміністративні правопорушення дотримані.

Твердження захисника про те, що суд не мав права редагувати фабулу адміністративного правопорушення, не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, відповідно до якої постанова повинна містити опис обставин, встановлених при розгляді справи, що судом було дотримано.

Заперечення щодо дій суду про дослідження доказів на користь обвинувачення є необгрунтованими, оскільки будь-які заперечення з цього приводу надані матеріали не містять.

З огляду на викладене, погоджуюсь з висновком суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закриття провадження у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, так як адміністративне правопорушення скоєно 15 липня 2016 року, тобто на момент прийняття судового рішення відповідно до вимог ст. 38 КУпАП строк для накладення адміністративного стягнення сплинув.

Порушень вимог закону, допущених судом першої інстанції, які б були підставою для скасування рішення суду, не вбачається, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення, а відтак приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду- без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2016 року - залишити без задоволення.

Постанову судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а дану справу закрито у зв'язку зі закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.Є.Джерелейко