АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/311/17 Справа № 692/314/17 Головуючий по 1 інстанції Задорожній В. П.
Категорія:ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Поєдинок І. А.
ПОСТАНОВА

про повернення апеляційної скарги

"01" червня 2017 р. . м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Поєдинок І.А., з участю прокурора Криворучка Р.О., захисника ОСОБА_3, розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою прокурора Драбівського відділу Золотоніської місцевої прокуратури Грицака А.М. на постанову судді Драбівського районного суду Черкаської області від 30 березня 2017 року відносно ОСОБА_5,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Драбівського районного суду Черкаської області від 30.03.2017 р., закрито провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_5 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП у зв'язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням прокурор Драбівського відділу Золотоніської місцевої прокуратури в апеляційній скарзі ставить питання про його скасування та постановлення нової постанови про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що, суд неналежно дослідив матеріали адміністративної справи, оскільки ОСОБА_5, як депутат Драбівської районної ради 7 скликання, прийняла участь у голосуванні на посаду заступника голови Драбівської районної ради 7 скликання, відповідно до результатів якого її було обрано на вказану посаду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи

представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень. У даному випаду суперечність між приватним інтересом ОСОБА_6 та її представницькими повноваженнями, полягає у використанні нею свого права участі у голосуванні на сесії, де розглядалося питання про обрання її посадовою особою місцевого самоврядування, а саме - заступником голови Драбівської районної ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

Крім того зазначає, що у листі Драбівської районної ради від 15.02.2017 №04-26/61 зазначається, що на другому пленарному засіданні першої чергової сесії Драбівської районної ради сьомого скликання заяв та повідомлень про виникнення реального конфлікту інтересів від ОСОБА_5 не надходило. Установлено, що у протоколі другого пленарного засідання першої чергової сесії Драбівської районної ради VII скликання, відсутні будь-які відомості про повідомлення від депутатів або інших осіб про наявність у їх діях реального конфлікту інтересів.

У зв'язку з наведеним вище посилання суду на факт відсутності особливого службового становища ОСОБА_5 не відповідає законодавчо встановленим вимогам.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення прокурора, підтримавшого подану апеляційну скаргу, пояснення захисника, про відсутність в її діях складу адмінправопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга прокурора підлягає до її повернення, виходячи з наступних підстав.

Як зазначено у ч. 1 ст. 250 КУпАП прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення, окрім іншого, має право оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення. Частиною другою цієї норми визначено, що при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9 цього Кодексу, участь прокурора у розгляді справи судом є обов'язковою.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Відповідно до ч. 5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч. 1 ст. 287 та ч. 5 ст. 7 КУпАП кореспондуються з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до якого однією із функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені статтею 26 даного Закону і спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Однак, згідно змісту оскаржуваної постанови, провадження у справі про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП закрито, заходів примусового характеру, пов'язаного з обмеженням особистої свободи громадянина, до ОСОБА_5 не застосовано. Тобто, в даному випадку прокурор не наділений функцією нагляду у відповідності до ч. 5 ст. 7 КУпАП та не має повноважень на оскарження судового рішення згідно ч. 1 ст. 287 КУпАП та ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Що стосується посилань прокурора на ч. 5 ст. 7, ст. 250 КУпАП, як на правову підставу звернення з апеляційною скаргою, то суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити наступне.

Ухвалою Конституційного Суду України від 08.12.2015 р. за №49-у/2015 встановлено неузгодженість положень ч. 5 ст. 7, ст. 250, ч. 1 ст. 287 та ч. 2 ст. 294 КУпАП, щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду у справах про адміністративне правопорушення. При цьому усунення таких розбіжностей може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 287 КУпАП, постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена в порядку, визначеному КУпАП.

Такий порядок встановлений ч. 2 ст. 294 КУпАП, яка є спеціальною нормою, згідно якої постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Зазначений перелік суб'єктів апеляційного оскарження є вичерпним, і прокурор, як учасник провадження у справах про адміністративні правопорушення, виключений із зазначеного переліку суб'єктів апеляційного оскарження шляхом внесення змін у ч. 2 ст. 294 КУпАП Законом України від 14.10.2014 р. №1697-VІІ.

Крім того, в п. 8 роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 р. зазначено: «Правом на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП, наділено вичерпний перелік осіб, до яких належать особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законний представник, захисник, потерпілий, його представник. Згідно із змінами до ст. 294 КУпАП (нова редакція першого речення частини другої цієї статті), внесеними Законом України від 16 березня 2017 р. № 1952-УІІІ «Про внесення змін до деяких 12 законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців та деяких інших осіб», прокурор може оскаржити відповідну постанову судді лише у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП. При цьому слід зазначити, що за змістом ч. 1 ст. 287 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 цього Кодексу, якою визначено, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Тобто прокурор може реалізувати своє право на апеляційне оскарження у справах про адміністративні правопорушення у визначених законом випадках виключно на стадії виконання судового рішення. В інших випадках, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору як така, що подана особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження».

Таким чином, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 294 КУпАП та враховуючи, що апеляційну скаргу подано особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження, вважаю, що вимога прокурора щодо розгляду його апеляційної скарги, в якій ставиться питання про погіршення становища особи, не ґрунтується на вимогах закону, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Драбівського відділу Золотоніської місцевої прокуратури Грицака А.М. на постанову судді Драбівського районного суду Черкаської області від 30 березня 2017 року, якою закрито провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_5 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП у зв'язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення - повернути прокурору Драбівського відділу Золотоніської місцевої прокуратури Грицаку А.М.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. А. Поєдинок