АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/1220/17 Справа № 203/3597/17 Головуючий у 1 й інстанції - Єдаменко С. В. Доповідач - Іванова А.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Іванова А.П. за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_4, розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро апеляційну скаргу порушника на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2017 року про визнання

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1;

винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

встановив:

Згідно з постановою суду Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2017 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців. Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 320 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 вересня 2017 року о 18 годині 16 хвилин ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Mazda» д/н НОМЕР_2 рухаючись по вул. Січеславська Набережна в м. Дніпро біля будинку № 18 при повороті ліворуч на вул. Ю.Словацького не надавав перевагу в русі автомобілю «ЗАЗ» д/н НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_4, що рухався в зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого скоїв з ним зіткнення. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 16.6 Правил дорожнього руху, причинивши пошкодження зазначеним транспортним засобам.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вид адміністративного стягнення, яке було накладено на нього, та змінити стягнення штраф.

При цьому апелянт вказує, що провину у скоєнні правопорушенні визнає, страхова компанія відшкодує всі завданні збитки спричиненні потерпілій стороні. Також апелянт вказує, що суд накладаючи стягнення не врахував його особу, а саме те, що він є інвалідом 2 групи, що підтверджується медичними документами, що через стан здоров'я не має можливості влаштуватись на роботу, а його дружина отримує дохід у розмірі 3200,00 грн. та цих коштів не вистачає на повноцінне життя, та він за допомогою автомобіля вимушений додатково заробляти кошти шляхом надання послуг з перевезення в межах всієї Дніпропетровської області. Також на думку апелянта судом було порушено вимоги ст. 33 КУпАП.

Заслухав апелянта та його захисника ОСОБА_3, які наполягали на задоволенні вимог апеляційної скарги, потерпілого про законність судового рішення, дослідив матеріали справи, перевірив доводи, на які посилається порушник, суд приходить до висновку, що вони не можуть підлягати задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що висновки суду про винність ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними в постанові доказами.

При вирішенні питання про накладення стягнення, суд повинен керуватись ст. ст. 33-35 КУпАП.

Відповідно до вимог вказаних норм, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Із рішення суду першої інстанції вбачається, що вирішуючи питання про накладення стягнення, судом дотримано вимог вказаних норм.

Так, при визначені виду і розміру стягнення судом 1 інстанції враховано характер скоєного правопорушення, яке є грубим, оскільки ОСОБА_2 не виконав вимоги ПДР, здійснюючи поворот ліворуч не надав дорогу автомобілю, що рухався в попутному напрямку, та внаслідок ДТП було пошкоджено транспортні засоби і чим була завдана матеріальна шкода, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставини, що пом'якшують його відповідальність та накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців.

Дані висновки суду 1 інстанції про відсутність розкаяння ОСОБА_2 знайшли своє підтвердження в засіданні суду апеляційної інстанції. Останній стверджував, що не визнавав свою провину при встановлених органом поліції і судом першої інстанції обставинах. Надані в підтвердження його інвалідності в суд апеляційної інстанції документи також втратили свою чинність, так як інвалідність було встановлено лише до 2016 року.

Видно, що судом враховано характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_6

Сукупність даних, на які послався суд першої інстанції, призвела його до обгрунтованого висновку про те, що стягнення у виді штрафу буде недостатнім для того, щоб ОСОБА_2 в подальшому не вчиняв порушень, пов'язаних з порушенням правил дорожнього руху. Тому апеляційний суд не знаходить підстав для зміни судового рішення із накладенням на ОСОБА_2 більш м'якого стягнення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.П. Іванова