А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

20.01.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 грудня 2016 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, гр. України, українець,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 275,60 гривень у дохід держави.

Згідно постанови, 19 жовтня 2016 року о 23-й годині 20 хвилин по вул. Шевченка в с. Залужжя Мукачівського району ОСОБА_1 керував автомобілем марки "SKODA Octavia A5", державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей), чим порушив п. 2. 5 Правил дорожнього руху України. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився в присутності свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що в протоколі не зазначено його дії як водія щодо ухилення від огляду; що свідком зазначено тільки одну особу - ОСОБА_2; що до протоколу не додано доказів направлення його для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я та забезпечення поліцейським проведення такого огляду не пізніше ніж протягом двох годин із моменту виявлення відповідних підстав. Крім того, вказує на те, що постанову отримав поштою 22 грудня 2016 року, що не мав змоги своєчасно оскаржити її, оскільки не працює, не має доходу й захворів на грип, у зв'язку із чим пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати й закрити провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши апеляційну скаргу та доводи про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність відмови в поновленні строку на апеляційне оскарження з таких підстав.

Згідно статті 289 КУпАП скаргу на постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів із дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів із дня вручення такої постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів із дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був присутній у судовому засіданні під час розгляду справи, що свідчить про те, що йому було відомо про прийняте в справі рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що копію оскаржуваної постанови отримав поштою 22 грудня 2016 року. Даних про отримання ним копії постанови в інші терміни, ніж той, на який він посилається, у справі немає. Указане свідчить про те, що ОСОБА_1 повинен був подати апеляційну скаргу (безпосередньо до суду першої інстанції або на пошту) до 01 січня 2017 року, а оскільки вказаний день не є робочим (вихідним), то на наступний за ним робочий день, тобто до 03 січня 2017 року включно.

Однак, як убачається з матеріалів справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав до Мукачівського міськрайонного суду 06 січня 2017 року, тобто із пропуском установленого вищенаведеними нормами КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Доводи апелянта, які останній зазначив в апеляційній скарзі на обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, зокрема, про те, що він не мав змоги своєчасно оскаржити постанову, оскільки ніде не працює, не має доходу й захворів на грип, апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені жодними доказами, у зв'язку із чим причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови не визнаються поважними.

На інші причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови апелянт не вказує й дані про наявність таких у справі відсутні.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази; те, що учасники процесу не заявляли клопотань про приєднання або витребування доказів по справі.

За таких обставин, апеляційний суд прийшов до висновку, що апелянтом не доведено поважності причин пропуску строку апеляційне оскарження постанови суду, у зв'язку із чим у поновленні такого слід відмовити.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу, подану на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 грудня 2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, зі сплатою судового збору в розмірі 275,60 гривень, - повернути ОСОБА_1 як особі, що її подала.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Стан