Справа № 344/6349/17
Провадження № 33/779/355/2017
Категорія ст. ч.1 ст.164 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 серпня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2,, вул. Горбачевського, 40/120,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1640 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. без конфіскації грошей , одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення., -

в с т а н о в и в:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 15 травня 2017 року о 16 год. 30 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Військових Ветеранів, 10/3, здійснював діяльність у сфері компютерних технологій, інформатизації, розробки веб-ресурсів, навчальних послуг в сфері веб-дизайну без належної державної реєстрації, чим вчинив порушення ст.58 ч.1, ст.128 ч.1 Господарського кодексу України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає, що постанову судом прийнято незаконно та необґрунтовано, без детального ознайомлення з усіма обставинами справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті.

Вказує на те, що він час від часу надає бажаючим репетиторську та консультаційну допомогу з питань розробки веб-ресурсів, згідно ст.ст.202-204,626,627 ЦК України та додає приклад передбаченого цивільним законодавством України типового договору про надання індивідуальних освітніх послуг. Вважає, що його діяльність не має систематичного характеру і її не можна визначити як підприємницьку. Стверджує, що неодноразово звертався до ДПІ у м. Івано-Франківськ ГУ ДФС в Івано-Франківській області з проханням зареєструвати його як самозайняту особу, на що отримував відмову, про це свідчить лист з Івано-Франківської ДПІ. Проте, Податковий кодекс України, згідно підпункту 14.11226 пункту 14.1 статті 14, не забороняє таку діяльність і згідно п.178.2 ст.178 Податкового кодексу України, якщо він займається репетиторською діяльністю, його доходи, отримані протягом календарного року оподатковуються ставкою, визначеною пунктом 167.1, статті 167 цього кодексу, декларуються та сплачуються в наступному році до 1 травня та 1 серпня відповідно. Оскільки час сплати даного податку ще не настав, вважає дії працівників Івано-Франківської ДПІ незаконними і вказує на те, що з працівниками Івано-Франківської ДПІ він зустрічався 15 травня близько 18 год. та йому було відмовлено в ознайомленні із посвідченням працівника Івано-Франківської ДПІ та наказом про проведення перевірки його діяльності, що є правопорушенням.

Просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_2, який підтримав вимоги апеляційної скарги і просив задовольнити її, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляції, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

На підставі ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об'єктивно з'ясувати обставини справи і вирішити її у точній відповідності із законом.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_2 та призначив йому справедливе стягнення, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи,зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, доводиться :

протоколом про адміністративне правопорушення № 201 від 15.05.2017 року та іншими матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 201 від 15.05.2017 року ОСОБА_2 вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.58, ч.1 ст.128 Господарського Кодексу Україн, здійснення діяльності у сфері компютерних технологій, інформатизації, розробка веб-ресурсів, навчальних послуг в сфері веб-дизайну без належної державної реєстрації.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи є офіційне звернення ОСОБА_3 від 06.03.2017 року до начальника управління Держпраці в Івано-Франківську з якого вбачається, що ОСОБА_2 неофіційно працює виконавчим директором фірми Web Consulting Group, яка розташована в офісі 3 буд.10 по вул.. Військових Ветеранів у м. Івано-Франківську та займається наданням послуг з навчання та працевлаштування, допомагає знайти роботу у сфері web-дизайну.

За змістом ч.1 ст.164 КУпАП адміністративна відповідальність за даною нормою закону настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як субєкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом ( крім випадків застосування принципу мовчазної згоди ).

Зокрема, відповідно до вимог ст. 58 ГКУ суб'єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч.1 ст.128 ГКУ громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що реєстрація в якості підприємця покладає на громадянина певні обовязки та серед іншого зобовязує його вести облік результатів своєї підприємницької діяльності відповідно до вимог законодавства та своєчасно надавати органам доходів і зборів декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію), інші необхідні відомості для нарахування податків та інших обов'язкових платежів; сплачувати податки та інші обов'язкові платежі в порядку і в розмірах, встановлених законом.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_2 про те, що він не займався підприємницькою діяльністю, а надавав репетиторську та консультаційну допомогу з питань розробки веб-ресурсів, яка не має систематичного характеру і яку не можна визначити як підприємницьку.

Зокрема, з пояснень ОСОБА_2 наданих в суді апеляційної інстанції вбачається, що з 2008 року він офіційно не працює і існує на доходи, яки отримує в результаті надання репетиторської та консультаційної допомоги, державну реєстрації вищевказаних послуг не оформлював, оскільки вважає, що його діяльність носить тимчасовий характер і повинна бути врегульована відповідними нормами ЦКУ.

Апеляційний суд вважає, що вищевказана діяльність ОСОБА_2 повністю відповідає вимогам ст.42 ГКУ, якою встановлено , що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Доводи апеляції ОСОБА_2 про те, що він не здійснював господарську діяльність без належної державної реєстрації містять певні протиріччя і не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки зі змісту його пояснень вбачається, що протягом тривалого часу він займається репетиторською та консультаційною діяльністю від якої отримує доход, який є єдиним джерелом його існування, не маючи державною реєстрації та не сплачуючи податки.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляції ОСОБА_2 про те, що він неодноразово звертався до ДПІ у м. Івано-Франківську з проханням зареєструвати його як само зайняту особу, оскільки вони не впливають на правильність висновків суду першої інстанції про наявність складу адміністративного правопорушення.

Крім того, з наданих апелянтом копій документів вбачається, що він звертався до ДПІ у м.Івано-Франківську 20.07.2017 року тобто вже після складання на нього відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляції ОСОБА_2 про невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Вважаю, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративно стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області О.П.Васильєв