Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 331/7322/16-п Суддя в 1 інстанції Антоненко М.В.
№ провадження 33/778/16/17 Суддя в 2 інстанції Гриценко С.І.
Категорія ст. 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2016 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Гриценко С.І. розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за апеляційну скаргою останнього на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2016 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, офіційно не працевлаштований, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців.

Згідно з постановою суду ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 08.09.2016 року о 22-30 год., ОСОБА_1, керуючи автомобілем Мерседес Бенц Е-230, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись в районі будинку № 93 по пр. Соборному в м. Запоріжжя по 17 км. не витримав безпечну швидкість руху та не впевнився в безпеці в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3, який перетинав проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу. В результаті ДТП автомобіль зазнав механічних пошкоджень, а пішохід ОСОБА_3, згідно висновку судової медичної експертизи № 3906М від 10.10.2016 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: «закритого перелому верхньої третини ліктьової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів справа, подряпин в області правого передпліччя, набряку м'яких тканин області правого передпліччя», що в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечним для життя, але такими, що спричинили тривалий розлад здоров'я, більше 21 дня.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити постанову районного суду в частині накладення адміністративного стягнення, наклавши стягнення у вигляді штрафу. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом при накладенні стягнення не врахована ще одна обставина, яка пом'якшує відповідальність, - відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків тощо. Також вказує, що суд безпідставно визнав неявку ОСОБА_4 в судове засідання, призначене на 16.11.2016р., бажанням уникнути відповідальності та способом захисту, та необґрунтовано врахував цю обставину при накладенні стягнення.

Перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню ,постанова суду підлягає скасуванню, а справа закриттю з наступних підстав.

Районним судом судом ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП ,а саме порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія АП2 № 385488 від 01.11.2016 року, в наслідок ДТП автомобіль Мерседес Бенц Е-230, реєстраційний номер НОМЕР_1 отримав механічні ушкодження, завдано матеріальних збитків, постраждав пішохід ОСОБА_3

До адміністративного протоколу долучено протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.09.2016 року, схему до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.09.2016 року.

В порушення п.п.5 п.4 Розділу 8 «ІНСТРУКЦІЇ з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376, Зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 р. за № 1496/27941 р. , а ні в протоколі про адміністративне правопорушення серія АП2 № 385488 від 01.11.2016 року, ні в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.09.2016 року, схемі до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.09.2016 року не зазначено перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які сталися внаслідок ДТП.

Як встановлено районним судом та вбачається із висновків судово-медичної експертизи № 3906М (а.с. 12, 13) потерпілому ОСОБА_5 внаслідок ДТП завдані тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечним для життя, але такими, що спричинили тривалий розлад здоров'я, більше 21 дня.

При розгляді справи суд першої інстанції припустився спрощеного підходу до судового розгляду справи.

Визнаючи ОСОБА_1 винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, районний суд в порушення вимог ст. 251 КУпАП не перевірив докази в справі про адміністративне правопорушення, а саме не з'ясував чи мало місце пошкодження транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

На думку суду апеляційної інстанції, суду першої інстанції при таких обставинах належало повернути протокол та матеріали на доопрацювання та належного оформлення відповідно до положень пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», де зазначено: «Визнати правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.» (Також розяснення в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 17 от 10.12.2004 р.).

Проте, районний суд цього не зробив.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновк, що в діяїх ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ст.124 КУпАП.

Отримання в результаті ДТП пішоходом ОСОБА_3, згідно висновку судової медичної експертизи № 3906М від 10.10.2016 року , тілесних ушкоджень у вигляді: «закритого перелому верхньої третини ліктьової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів справа, подряпин в області правого передпліччя, набряку м'яких тканин області правого передпліччя», що в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечним для життя, але такими, що спричинили тривалий розлад здоров'я, більше 21 дня, не є кваліфікуючим ознаком ст.124 КУпАП.

Завдані потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, є ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ДТП сталося 08.09.2016 року, тобто на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення минуло три місяці з дня вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з повноваженнями, наданими ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема скасувати постанову та прийняти нову постанову, скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Приймаючи до уваги положення ст.ст. 38, 247 п.7 КУпАП, відповідно до яких провадження підлягає закриттю, а також положення ч.7 ст. 294 КУпАП, відповідно до якої апеляційний суд переглядає справу в межах апеляції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність закриття провадження на підставі положень ст.247 п.7 КУпАП .

Керуючись ст.ст. 247 п.7, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2016 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, скасувати, провадження в справі закрити у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статею 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області C.І. Гриценко