Справа № 204/4074/17
Провадження № 3/204/1549/17
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2017 року суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська Токар Н.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 Федерації, громадянина ОСОБА_2 Федерації, не працюючого, який має посвідку на постійне проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов складений молодшим інспектором ВЗС ГУНП України в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції ОСОБА_3 протокол про адміністративне правопорушення серії БР №181652 від 23 червня 2017 року, згідно якого 23 червня 2017 року о 09 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 у м.Дніпрі по вул.Гаванська, 4а керував транспортним засобом «TOYOTA Land Cruiser» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що працівник поліції взагалі не запропонував йому проходження огляду на стан алкогольного спяніння. Співробітник поліції, обмежившись власною констатацією перебування його у стані алкогольного спяніння, з чим не погодився ОСОБА_1, розпочав складання протоколу про адміністративне правопорушення. Також вказує, що йому не було виписано направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного спяніння, як і не було запропоновано пройти огляд в цілому.

Ознайомившись з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Вказані положення Кодексу повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п.6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відомості щодо наявності таких свідків вносяться у сам протокол про адміністративне правопорушення, а їх покази повинні бути зафіксовані у відповідних письмових поясненнях, з метою подальшого використання у відповідності до ст.251 КУпАП, як докази в адміністративній справі.

Зазначене повністю узгоджується з положеннями п.1 Розділу ІІ зазначеної Інструкції, у відповідності з якими, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; акт огляду на стан спяніння у разі проведення огляду на стан спяніння; інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

З досліджених матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП встановлено, що долучені письмові пояснення свідків відмови правопорушника від проходження огляду на стан сп'яніння не відповідають вимогам допустимості доказів, зокрема в ст.272 КУпАП вказується, що свідок зобов'язаний дати правдиві пояснення щодо обставин, які йому відомі та підлягають установленню по даній справі, тобто в даному випадку на інспекторів патрульної поліції покладається обовязок документування відомостей про адміністративне правопорушення шляхом належного процесуального закріплення пояснень свідків щодо обставин справи, зокрема з-приводу часу, місця, способу та інших відомостей вчинення адміністративного правопорушення. Однак, в даному випадку, суд не може визнати належним закріплення пояснень свідків, уповноваженими посадовими особами патрульної поліції, викладені в їх поясненнях щодо суті правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, зокрема відносно обставин за яких відбулась відмова від проходження освідчення на стан сп'яніння та способу вчинення протиправного діяння особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також, без зазначення переліку ознак сп'яніння, які свідок повинен зазначити, як такі, що виявлені у правопорушника. З таких пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, долучених до матеріалів справи, неможливо встановити чи були у співробітників патрульної поліції обґрунтовані підстави для проходження правопорушником відповідного огляду на стан сп'яніння, від якого останній відмовився. Натомість цього, свідок повинен добровільно та самостійно пояснити те, що відомо йому з приводу вчиненого правопорушення, тільки в такому разі пояснення можуть мати обєктивний характер та використовуватися як достовірний доказ вчинення правопорушником протиправного діяння, що ставиться йому у провину.

Сам огляд водія проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів в присутності двох свідків. Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану спяніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду (ч.ч.1 і 2 ст.266 КУпАП, пункти 2-5 Постанови).

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його

увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров'я, але не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав (ч.3 ст.266 КУпАП, пункти 6-7 Постанови).

Відповідно до статті 266 Кодексу, огляд на стан алкогольного сп'яніння є заходом забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, який здійснюються в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України. Такий порядок був затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. № 1103 та діє зі змінами та доповненнями також і зараз.

Відповідно до вимог п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою КМУ від 17.12.2008 р. № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

В порушення затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 1712.2008 р. № 1103 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та вимог п.п.1.3-1.4 розділу 1, п.8,п.12 розділу 11 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак наркотичного сп'яніння, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено чи видавалось правопорушнику як водію транспортного засобу направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного спяніння відповідно до форми, наведеної в додатку 1 до цієї Інструкції, та до матеріалів справи таке направлення не долучено.

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Таким чином, законодавством передбачений порядок направлення водія на огляд, форма цього направлення. Належним і допустимим доказом відмови водія від проходження огляду на стан сп'яніння є Направлення водія на огляд (Додаток 1 до Наказу МВС України 09.11.2015 № 1452/735В), а з урахуванням п.15 розділ 3 Наказу МВС України 09.11.2015 № 1452/735 - ще й акт за підписом лікаря закладу охорони здоров'я.

Так, у відповідності до ч.2 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан спяніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. За частиною третьою цієї статті, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного спяніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

За ствердженнями ОСОБА_1, йому не було запропоновано пройти огляд у відповідності вказаних вимог закону, а саме з використанням спеціальних технічних засобів.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, в ньому зазначено, що водій ОСОБА_1 на вимогу пройти медогляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку - відмовився у присутності двох свідків. Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, останні також вказували на відмову від медогляду.

Однак такий виклад обставин не спростовує стверджень ОСОБА_1, що йому не була надана можливість провести огляд з використанням спеціальних технічних засобів. Зазначена - відмова водія від «медогляду» є неконкретизованою і такою, що суперечить встановленому вказаною ст.266 КУпАП порядку проведення огляду на стан спяніння, оскільки в закладах охорони здоровя (медогляд), може мати місце згідно норми закону, тільки у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного спяніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами.

Проте, з матеріалів справи не вбачається і відсутні будь-які інші докази, які б підтверджували, визначені законом умови для проведення огляду водія ОСОБА_1 в установах охорони здоровя.

Крім того, за положеннями ч.1 ст.266 КУпАП на поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України покладено обовязок по відстороненню від керування транспортним засобом осіб, які ними керують і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість руху.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази виконання вимог коментованої норми закону при складанні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП, незважаючи на те, в вину ОСОБА_1 ставиться відмова від проходження медичного огляду на стан спяніння, з підстав встановлення наявності у нього ознак спяніння.

Таким чином, за вказаних обставин, зясувати факт, чи мала місце пропозиція пройти огляд водію з використанням спеціальних технічних засобів чи це була пропозиція пройти в установах охорони здоровя і з яких підстав була пропозиція такого огляду, що має суттєве значення для прийняття рішення, і усунути наявні суперечності не надається можливим, що на підставі наявних доказів позбавляє суд встановити наявність або відсутність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки відсутні докази, які б беззаперечно підтверджували наявність пропозиції водію на огляд з використанням спеціальних технічних засобів, відсторонення його від керування автомобілем, що унеможливлює дійти безсумнівного висновку щодо винуватості особи, відносно якої складено протокол.

З метою зясування обставин, на які посилався ОСОБА_1, до суду викликалися свідки та інспектор, для допиту останніх в судовому засіданні, проте, ніхто з них не зявився.

За вимогами ч.5 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан спяніння проведений із порушенням чинного порядку визнається недійсним.

З урахуванням наведених обставин та приймаючи до уваги вимоги ч.1, ч.2, ч. 5 ст.266 КУпАП, суд дійшов висновку, що огляд на стан спяніння було проведено з істотними порушення, що є підставою для визнання встановленого факту відмови від огляду на стан спяніння недійсним.

Враховуючи вищевикладені обставини, приходжу до висновку про недоведеність матеріалами справи обєктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, наведене свідчить про те, що поліцейський при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, діяв не у відповідності до своїх повноважень та способу, передбачених чинним законодавством, тому протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний допустимими доказом в розумінні ст.251 КУпАП, а інші докази не підтверджують факт наявності у ОСОБА_1 передбачених законом ознак алкогольного спяніння, які були б підставою для вимог щодо проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого спяніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до положень ч.1 ст.130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення є допустимим доказом тільки у тому разі, якщо даний процесуальний документ складено у відповідності до вимог ст.256 КУпАП, що не можна зазначити щодо протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1

Обставини, які зазначені у оспорюваному протоколі, не відповідають вимогам ст.256 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення слід розглядати як акт застосування норм процесуального права, на основі якого відбувається остаточна фіксація обставин справи, що підтверджують вину правопорушника і наявність всіх елементів і ознак, що характеризують склад конкретного адміністративного проступку.

Необхідно також зазначити, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачені Кодексом процесуальні права і обовязки слід розяснювати не тільки особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ст.268 КУпАП), а й іншим учасникам провадження - свідкам (ст.272 КУпАП).

З наведеного слід зробити висновки про порушення працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення вимог ст.266 КУпАП.

Вказані порушення вимог закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення тягнуть визнання протоколу та рапорту працівника поліції, пояснень свідків недопустимими доказами.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні Маліге проти Франції від 23.09.1998 року визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обовязок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обовязку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Враховуючи положення ст.62 Конституції України, відповідно до яких, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а також відсутність в матеріалах адміністративної справи будь-яких належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого протиправного діяння, суд приходить до висновку про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247, 251, 252, 278, 279, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.В. Токар