АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/9/17 Головуючий у І-й інстанції - Сухоруков А.О.
Справа № 206/6591/16-п Суддя-доповідач - Кононенко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 07 грудня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою:АДРЕСА_2,

визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою, ОСОБА_3, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. та ОСОБА_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Постановою судді Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 07 грудня 2016 року провадження відносно водіїв були об'єднані в одне провадження та присвоєно єдиний унікальний номер справи 206/6591/16-п, а номер провадження 3/206/1764/16.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, 06.11.2016 року, о 09 годині 45 хвилин, в м. Дніпро по вул. Сонячногірська, буд.61, водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1, перед зміною напрямку руху не впевнився, що це буде безпечно, в наслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем TOYOTA LAND CRUISER 200, д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, який почав здійснювати обгін на перехресті вул. Сонячногірська та автодороги Т 0401, що призвело до зіткнення з автомобілем ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 У разі даного ДТП транспортні засоби були пошкоджені, чим було порушено ОСОБА_3 вимоги п.1.5, 10.1 Правил дорожнього руху, а з боку ОСОБА_2 вимоги п.14.6 А, 1.5, 1.3 Правил дорожнього руху за, що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції в частині визнання вини ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В іншій частині постанову судді першої інстанції просить залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що постанова судді першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального та матеріального права, а викладені в постанові висновки суду, не відповідають фактичним обставинам справи.

Вказує на те, що не погоджується з висновками суду першої інстанції, про те, що обгін стався на перехресті, оскільки вказана ділянка головної дороги по якій рухався ОСОБА_2 по відношенню до виїзду з якого рухався водій ВАЗу - не має ознак перехрестя в розумінні терміну «перехрестя», визначеного в загальних положеннях ПДР України.

Зазначає, що почав здійснювати обгін незадовго до тієї примикаючої вулиці та здійснюючи його, ОСОБА_2 переконався у відсутності жодного дорожнього знаку про наявність попереду перехрестя, відсутність забороненої для обгону дорожньої розмітки, а тому почав здійснювати даний обгін.

В суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2, підтримав в повному обсязі доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити. Пояснив, що перед початком повороту на право, перед магазином «АТБ», міститься дорожній знак головна дорога. Будь яких інших знаків перехрестя або закінчення головної дороги на шляху його руху не було, тому він дотримуючись усіх правил ПДР почав здійснювати обгін. Також надав технічний засіб носію інформації, на якому міститься відео запис з відео реєстратора рух його автомобіля по головній дорозі.

В судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_3, заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2, зазначив, що їх вина рівнопропорційна та висловлювався про те, що за кермом автомобіля Тойота ЛС 200 знаходився не водій ОСОБА_2, а інший чоловік.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників ДТП, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги приходжу до наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що висновки суду не відповідають обставинам справи є такими, що знайшли своє підтвердження та заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Однак, судом першої інстанції, з недотриманням вищезазначених вимог закону, належним чином не з'ясовано обставини щодо вчинення ОСОБА_2 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що потягло за собою прийняття необґрунтованого рішення і висновків суду які не відповідають фактичним обставинам справи.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, суд вказав лише зазначені дані протоколу щодо вчинення ОСОБА_2 інкримінованого йому адміністративного правопорушення та перелічені інші докази долучені до протоколу без їх належної оцінки та зроблено судом висновок про недотримання ОСОБА_2 п. 1.5., 10.1 Правил дорожнього руху України, що знаходиться у прямому причинному зв'язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, що не ґрунтуються безсумнівно на доказах, які містяться в матеріалах справи та суперечать їм.

Так, з письмових первинних пояснень ОСОБА_2, і наданих ним в судових засіданнях суду першої інстанції і апеляційної інстанції слідує, що він рухаючись в сторону с. Іларіонаова, зі швидкістю 63 км/год, увімкнувши лівий показник повороту, для випередження автомобіля, який рухався по переду нього, де з лівої сторони зустрічної смуги, на великій швидкості вискочив автомобіль ВАЗ, в даній дорожньо-транспортній події вважає винним водія автомобіля ВАЗ, дані пояснення узгоджуються і з поясненнями ОСОБА_3, згідно яких, осатаній керуючи автомобілем ВАЗ вказує, що виїжджаючи із другорядної дороги, не переконався в безпеці дорожнього руху, та не пропустив автомобіль Тойота.

Дані пояснення учасників ДТП підтверджуються і схемою місця події ( а.с.4), де зазначені пошкодження транспортних засобів та їх локалізація.

Разом з тим, дослідженням наявного в матеріалах справи відеозапису, вбачається, що будь які знаки дорожнього руху, окрім дорожнього знаку «Головна дорога» за напрямком руху водія ОСОБА_2 відсутні, що узгоджується з поясненнями останнього і підтверджує в своїх поясненнями ОСОБА_3, який в суді апеляційної інстанції підтвердив, що дійсно спочатку дороги міститься знак «Головна дорога» а після, будь яких знаків «перехрестя» рівнозначних доріг, не має.

Таким чином, вказані встановлені обставини виключають винність ОСОБА_2 в порушенні ним п.14,6 ПДР, оскільки об'єктивно він не порушував даного пункту, так як попереджувальні знаки про наявність на дорозі перехрестя відсутні.

Матеріалами справи також не доведена його вина, що саме його дії або бездіяльність створили небезпеку і наслідки ДТП в даному випадку.

За положеннями пункту 1.5 ПДР, учасники дорожнього руху зобов'язанні знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, та їх дії і бездіяльність не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдати матеріальних збитків.

Відповідно до пункту 10.1 ПДР, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху, водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Матеріалами справи підтверджено висновок суду про доведеність вини ОСОБА_3 в порушенні вказаних пунктів ПДР, що узгоджуються з поясненнями обох учасників ДТП, а тому висновок суду першої інстанції в цій частині про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є законним та обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи і останнім не оспорюється.

Щодо встановлення вини ОСОБА_2, враховуючи вищевказані обставини, то в оскаржуваній постанові судді, належна оцінка в повному обсязі з врахуванням інших обставин в їх сукупності не надано.

Підсумовуючи викладене, приходжу до висновку про те, що порушення водієм ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України, а саме вищевказаних пунктів 1.5, 10.1, знаходиться в причинно-наслідковому зв'язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, а в діях ОСОБА_2 відсутні порушення Правил дорожнього руху України, які б знаходилися в причинному зв'язку з ДТП.

Таким чином, з вказаних обставин, дії ОСОБА_2 не знаходяться в причинно-наслідковому зв'язку з настанням наслідків ДТП і доказів порушення ним п.п. «а» п.14.6 ПДР не встановлено.

За таких обставин, відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_2 тлумачить на користь останнього, а відтак, вважаю апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню. Висновки в постанові судді відносно останнього необґрунтованими, тому постанова підлягає скасуванню в частині визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, а провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 07 грудня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення в частині, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. - скасувати та провадження у справі відносно ОСОБА_2 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В іншій частині постанову судді першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.М. Кононенко