П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" лютого 2017 р. Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Скрипка О.В., за участю ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи, яка надійшла від Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 188-39 ОСОБА_2 Анатоліївни, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, працює начальником юридичного відділу Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області, м. Житомир, вул. Довженка, 45,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 14.11.2016 р., складеного спеціалістом відділу розгляду скарг Управління з питань захисту персональних даних Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради з прав людини, 29.07.2016 до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі - Уповноважений) надійшло звернення ОСОБА_3 (адреса проживання: 10020, м. Житомир, буд. Польський, 16, кв. 92), в якому він скаржиться на неправомірне поширення посадовими особами Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області персональних даних заявника.

Із матеріалів звернення вбачається, що між ОСОБА_3, який є головою фермерського господарства «Тихончук» та Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області було укладено договір оренди землі від 08.07.2016 № 644.

25.07.2016 заявник звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з листом щодо надання третім особам копії договору оренди землі, в якому містяться його персональні дані. Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області листом від 25.07.2016 № 27-6-0.9-7990/2-16 повідомило заявника, що його персональні дані, зокрема договір оренди землі, третім особам не передавались. Проте, до заяви ОСОБА_4 від 19.07.2016, яка надійшла до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, було додано копію договору оренди землі від 08.07.2016 № 644, яка містить конфіденційні персональні дані заявника (а саме: його місце проживання, паспортні дані, індивідуальний податковий номер).

В ході провадження регіональним Представником Уповноваженого в Житомирській області в результаті візиту, здійсненого 31.10.2016, було встановлено тотожність фотокопії договору оренди землі № 644 від 08.07.2016 наданого ОСОБА_4 з примірником оригіналу договору, що зберігається в Головному управлінні Держгеокадастру у Житомирській області, оскільки на останніх сторінках фотокопії договору та його оригіналу, де зазначено реквізити сторін, присутні візи начальника юридичного відділу ОСОБА_1 та головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку ОСОБА_5 Зазначені візи проставляються лише на тому екземплярі договору, який залишається в Головному управлінні Держгеокадастру у Житомирській області.

Сукупність відомостей про ОСОБА_3, що зазначені у договорі оренди землі № 644 від 08.07.2016, відповідно до Закону України «Про захист персональних даних» (далі - Закон) є персональними даними, відтак на них поширюються загальні вимоги щодо обробки персональних даних, визначені в цьому Законі.

Зокрема, ч. 5 та 6 ст. 6 Закону встановлено, що обробка персональних даних має здійснюватись для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб'єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Водночас обробка персональних даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди не допускається, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до ст. 14 Закону, поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб'єкта персональних даних. Поширення персональних даних без згоди суб'єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону, використання персональних даних працівниками суб'єктів відносин, пов'язаних з персональними даними, повинно здійснюватися лише відповідно до їхніх професійних чи службових або трудових обов'язків. Ці працівники зобов'язані не допускати розголошення у будь-який спосіб персональних даних, які їм було довірено або які стали відомі у зв'язку з виконанням професійних чи службових або трудових обов'язків, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону на Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, як на володільця персональних даних, покладено обов'язок забезпечувати захист персональних даних від випадкових втрати або знищення, від незаконної обробки, у тому числі незаконного знищення чи доступу до персональних даних.

ОСОБА_3 стверджує, що не надавав згоду на поширення його персональних даних. Інші підстави, передбачені ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних», для поширення персональних даних заявника відсутні.

Відповідно до Акту проведення службового розслідування від 29.07.2016 стосовно поширення третій особі копії договору оренди землі, який містить конфіденційну інформацію про ОСОБА_3 комісією Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області встановлено, що примірник договору оренди землі №644 від 08.07.2016 зберігався в юридичному відділі та поширення зазначеного договору сталося з вини працівників юридичного відділу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області.

Відповідно до пункту 7.1 Положення про юридичний відділ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області начальник відділу несе персональну відповідальність за дотримання вимог чинного законодавства.

У липні 2016 року, відповідно до довідки Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 14.11.2016 № 14, ОСОБА_1 займала посаду начальника юридичного відділу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області.

Також, відповідно до Акту проведення службового розслідування від 29.07.2016 комісією було запропоновано розглянути питання щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Отже, допустивши поширення персональних даних ОСОБА_3 шляхом поширення копії договору оренди землі № 644 від 08.07.2016, ОСОБА_1, як посадова особа володільця персональних даних (Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області) не забезпечила належний рівень захисту персональних даних, що призвело до незаконного доступу третіх осіб до персональних даних ОСОБА_3, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 188-39 ОСОБА_2.

Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому правопорушенні не визнала та надала суду письмові заперечення щодо протоколу про адміністративне правопорушення, прохала суд закрити провадження у даній справі у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Допитаний під час розгляду справи свідок ОСОБА_4 пояснив, що мав намір придбати у власність земельну ділянку, яка перебувала в оренді у ОСОБА_3 Під час зустрічі з ОСОБА_3 вони обговорювали питання, повязані із даною земельною ділянкою, при цьому був присутній його (ОСОБА_4П.) юрист, та ОСОБА_3 передав їм фотокопію договору оренди земельної ділянки № 644 від 08.07.2016 р., в якому містилися персональні дані останнього. В подальшому він долучив вказаний договір до своєї заяви від 19.07.2016 р. до Державної служби з питань геодезії, картографіі та кадастру. Також зазначив, що в 2016 2017 р.р. в провадженні адміністративного суду перебували позови щодо вирішення спорів відносно земельних ділянок, орендованих ОСОБА_3

На виклик до суду ОСОБА_3 не прибув.

Заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідка ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Адміністративна відповідальність за ч. 4 ст. 188-39 ОСОБА_2 настає за недодержання встановленого законодавством про захист персональних даних порядку захисту персональних даних, що призвело до незаконного доступу до них або порушення прав субєкта персональних даних та тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до пятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - субєктів підприємницької діяльності - від трьохсот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень ст. 24 Закону України «Про захист персональних даних» володільці, розпорядники персональних даних та треті особи зобовязані забезпечити захист цих даних від випадкових втрати або знищення, від незаконної обробки, у тому числі незаконного знищення чи доступу до персональних даних. В органах державної влади, органах місцевого самоврядування, а також у володільцях чи розпорядниках персональних даних, що здійснюють обробку персональних даних, яка підлягає повідомленню відповідно до цього Закону, створюється (визначається) структурний підрозділ або відповідальна особа, що організовує роботу, повязану із захистом персональних даних при їх обробці.

Захист персональних даних передбачає заходи, спрямовані на запобігання їх випадкових втрати або знищення, незаконної обробки, у тому числі незаконного знищення чи доступу до персональних даних.

Працівники, які мають доступ до персональних даних, дають письмове зобовязання про нерозголошення персональних даних, які їм було довірено або які стали їм відомі у звязку з виконанням професійних чи службових або трудових обовязків.

Датою надання права доступу до персональних даних вважається дата надання зобовязання відповідним працівником.

Володілець/розпорядник персональних даних самостійно визначає процедуру збереження інформації про операції, повязані з обробкою персональних даних субєкта та доступом до них.

Персональні дані залежно від способу їх зберігання (паперові, електронні носії) мають оброблятися у такий спосіб, щоб унеможливити доступ до них сторонніх осіб.

В органах державної влади, органах місцевого самоврядування, а також у володільців чи розпорядників персональних даних, що здійснюють обробку персональних даних, яка підлягає повідомленню відповідно до Закону, створюється (визначається) структурний підрозділ або відповідальна особа, яка організовує роботу, повязану із захистом персональних даних при їх обробці.

Організація роботи, повязаної із захистом персональних даних при їх обробці, тих володільців/розпорядників, на яких не поширюються вимоги частини другої статті 24 Закону, покладається безпосередньо на тих осіб, які здійснюють обробку персональних даних, або, у разі необхідності, - на окремі структурні підрозділи чи посадових осіб.

Відповідно до довідки №14 від14.11.2106 року ОСОБА_1 в липні 2016 року працювала на посаді начальника юридичного відділу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області.

Відповідно до п. 7 положення про юридичний відділ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №4-к від 08.05.2015 р., начальник юридичного відділу несе персональну відповідальність:

- за організацію роботи та виконання працівниками Відділу в повному обсязі завдань та функцій, викладених у цьому Положенні:

- за дотримання вимог чинного законодавства у процесі керівництва Відділом;

- за своєчасне виконання наказів Головного управління.

Юридичний відділ та/або його спеціалісти, а також начальник юридичного відділу не визначені такими, що організовують роботу, повязану із захистом персональних даних при їх обробці, чи є відповідальними за їх захист.

Отже, ОСОБА_1 як посадова особа не є володільцем персональних даних (Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області), а тому не може нести відповідальність за недодержання порядку захисту персональних даних, що призвело до незаконного доступу до них та порушення прав субєкта персональних даних ОСОБА_3

Згідно ст. ст. 245, 252, 280 ОСОБА_2 завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно ст. 7 ОСОБА_2 ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

За встановлених при розгляді справи обставин, суд трактує всі сумніви на користь особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення і приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 188-39 ОСОБА_2, тому провадження в даній справі слід закрити.

Відповідно до п. 1 ст. 247 ОСОБА_2, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 188-39 ОСОБА_2, а тому провадження в даній справі підлягає закриттю.

На підставі наведеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 ОСОБА_2, ст. 283-285 ОСОБА_2,

постановив :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 188-39 ОСОБА_2, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 ОСОБА_2 в звязку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 ОСОБА_2, особою, щодо якої її винесено та потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Cуддя О. В. Скрипка

.