Номер провадження: 33/785/1583/17
Номер справи місцевого суду: 520/9939/17
Головуючий у першій інстанції Чаплицький В. В.
Доповідач Джулай О. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі

головуючий суддя: Джулай О.Б.,

секретар

судового засідання: Головченко Ю.Л.

за участі:

особи, притягнутої до

адміністративної відповідальності ОСОБА_3

захисника Подольської Г.В.

свідка - інспектора УПП у м. Одесі ОСОБА_5

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси, від 29 вересня 2017 року,

встановив:

зазначеною постановою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1

був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови суду, 15.08.2017 року о 00 год. 45 хв., ОСОБА_3 керував транспортним засобом «Renault Trafic» реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Одесі по вул. Ак. Вільямса, 57 а із явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю із ротової порожнини, хитка хода. Від проходження тесту на стан алкогольного сп'яніння, а також від проходження медичного огляду відмовився у присутності двох свідків.

ОСОБА_3 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій вказує на те, що оскаржена постанова є необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням вимог законодавства, у зв'язку з чим просить скасувати постанову Київського районного суду м. Одеси, від 29.09.2017 року.

Заслухавши ОСОБА_3 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, допитавши свідка ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи та відеозапис технічної фіксації правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З матеріалів адміністративної справи та оскарженої постанови вбачається, що в ході судового розгляду суддя не дотримувався вимог зазначеної правової норми, що потягло ухвалення необґрунтованого рішення.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що з метою забезпечення повного, всебічного та об'єктивного судового розгляду, ОСОБА_3 звернувся до судді з клопотанням про виклик для допиту в судовому засіданні свідків, вказаних в протоколі, - виклик інспектора патрульної поліції ОСОБА_5, який складав протокол про адміністративне правопорушення, а також про витребування відеозапису технічної фіксації правопорушення та оформлення протоколу.

Однак вказане клопотання суддею розглянуто не було, і рішення про його задоволення або про відмову в задоволенні клопотання, суддею не прийнято, в постанові судді відомості про заявлене клопотання відсутні.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 пояснив, що на момент його зупинки працівниками патрульної поліції, він не перебував в стані алкогольного сп'яніння, погодився на пропозицію інспектора патрульної поліції пройти на місці огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою технічного засобу, який використовується для встановлення у правопорушника стану сп'яніння.

При цьому ОСОБА_3 зазначив, що екіпаж патрульної поліції, який зупинив його, не мав в своєму розпорядженні відповідного технічного засобу для проведення на місці огляду на стан сп'яніння.

Крім того, ОСОБА_3 зазначив, що свідки, які були присутні на місці його зупинки, це знайомі патрульних, відповідно вони є упередженими, а також наполягав на тому, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння на місці, і що йому не було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння у відповідному медичному закладі.

Допитаний апеляційним судом інспектор патрульної поліції ОСОБА_5, який склав стосовно ОСОБА_3 протокол про адміністративне правопорушення, пояснив, що ОСОБА_3 був зупинений в зв'язку з тим, що він рухався на автомобілі в темний час доби з вимкненим ближнім світлом фар. Також ОСОБА_5 підтвердив, що його екіпаж дійсно не мав в своєму розпорядженні технічного засобу для проведення на місці огляду на стан сп'яніння. За твердженнями інспектора вказаний прилад був привезений згодом іншим екіпажом.

При цьому ОСОБА_5 не заперечував проти того, що свідки, зазначені в протоколі, це його знайомі, один з яких знаходився і патрульній машині на момент зупинки ОСОБА_3, а другий - таксист, якого він викликав після зупинки ОСОБА_3

В результаті перегляду відеозапису, наданого інспектором ОСОБА_5, апеляційним судом було встановлено, що патрульними інспекторами була допущена низка порушень, які дають підстави для сумнівів в достовірності та об'єктивності обставин, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_3 дійсно був зупинений в зв'язку з тим, що рухався з вимкнутими фарами, які він, за його поясненнями, забув увімкнути після того, як заїжджав в «Макдональдс». Цих обставин ОСОБА_3 не заперечує.

Однак, з відеозапису вбачається, що після зупинки ОСОБА_3 за здійснення руху з вимкнутим світлом, інспекторами не були вжиті відповідні заходи, а була здійснена безпідставна спроба отримати згоду ОСОБА_3 на проходження на місці огляду на стан сп'яніння за допомогою спеціального технічного пристрою, на що ОСОБА_3 одразу погодився, чітко і без вагань відповів, що готовий пройти запропонований огляд.

При цьому вказівка в протоколі про наявність в ОСОБА_3 ознак сп'яніння суперечить фактичним обставинам. Навпаки, на відеозапису зафіксовано, як інспектор ОСОБА_5 зауважив, що ознаки сп'яніння відсутні, але в нього виникла підозра, що ОСОБА_3 знаходиться в стані сп'яніння, в зв'язку з тим, що той начебто перелякався зупинки.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що затримання ОСОБА_3 працівниками патрульної поліції, з метою проходження ним огляду на стан сп'яніння на місці зупинки, було здійснено безпідставно, так як ознаки сп'яніння, зазначені в протоколі, були відсутні.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріалами відеофіксації підтверджений факт близького знайомства інспекторів патрульної поліції зі свідками, зазначеними в протоколі, що викликає обгрунтовані сумніви в їх об'єктивності і неупередженості.

За результатами перегляду в судовому засіданні наданого інспектором відеозапису встановлено також, що не відповідає дійсності вказівка в протоколі про роз'яснення ОСОБА_3 його прав та обов'язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. З зазначеного відеозапису вбачається, що ОСОБА_3 взагалі не роз'яснювались його права та обов'язки, а лише було вказано де саме в протоколі слід проставити підписи.

Апеляційний суд також приймає до уваги ті обставини, що відеозаписом не підтверджений факт наявності приладу «Драгер», який, за твердженнями інспектора Хомюка Д.П. був доставлений другим екіпажом. Вказані обставини не спростовують тверджень ОСОБА_3 стосовно того, що приладу «Драгер» в поліцейських не було, і що йому не було запропоновано пройти огляд на місці за допомогою вказаного приладу.

Крім того, переглянутий відеозапис підтверджує пояснення ОСОБА_3 стосовного того, що йому не було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння у відповідному медичному закладі, що свідчить про недотримання інспекторами поліції п. 2.3. Інструкції «Про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в закладах охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів» (далі «Інструкція»), який передбачає, що огляд водія (іншої особи) з використанням індикаторної трубки "Контроль тверезості" проводиться в присутності двох свідків. При цьому працівник міліції одержує згоду особи на її огляд на стан сп'яніння з використанням трубки "Контроль тверезості" або інших технічних засобів. У разі відсутності такої згоди огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

З протоколу про адміністративне правопорушення, а також з наданої ОСОБА_3 копії протоколу вбачається, що протокол, на відміну від копії, в частині кваліфікації дій ОСОБА_3, містить вказівку про те, що ОСОБА_3 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, в той час як в копії міститься лише посилання на ст.130 КУпАП, без зазначення частини першої.

Викладені обставини свідчать про порушення інспектором ОСОБА_5 п.7 Інструкції, яким передбачено, що не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Крім того, положення п.1.1. «Інструкції» передбачають, що водії, які керують транспортними засобами, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами на підставі ст.266 КУпАП.

Однак, з матеріалів справи та пояснень ОСОБА_3 і інспектора патрульної поліції ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_3, незважаючи на зазначені в протоколі ознаки сп'яніння, відсторонений від керування не був, а отримав тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом і після складання протоколу продовжив керування автомобілем.

Викладені обставини свідчать про передчасність і необґрунтованість висновку судді про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і, відповідно, про необґрунтованість оскарженої постанови судді Київського районного суду м. Одеси, від 2909.2017 року, якою ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Застосовуючи закріплений в ст.62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, який, передбачає, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь, апеляційний суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не доведена.

Оскільки вина є основною ознакою суб'єктивної сторони правопорушення, то відсутність вини свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що оскаржена постанова судді підлягає скасуванню, а провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1) ч.1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бут розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, з резолютивної частини оскарженої постанови вбачається, що на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Між тим, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Тобто розмір штрафу не визначений в певній грошовій сумі, а є кратним відповідно до неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно, оскільки на теперішній час неоподатковуваний мінімум доходів громадян складає 17 грн., в разі визнання особи винною, судді належало визначити адміністративне стягнення у виді штрафу розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Діючим КУпАП не передбачена можливість оголошення резолютивної частини постанови апеляційного суду.

Однак, оскільки виготовлення повного тексту постанови апеляційного суду вимагає значного часу, та враховуючи значне навантаження, пов'язане з великою кількістю суддів, що вийшли у відставку (більше ніж 2/3 від штатної кількості суддів), апеляційний суд вважає за можливе, з метою економії процесуального часу, застосувати аналогію закону, зокрема положення ст.376 КПК України, яка передбачає можливість оголошення резолютивної частин ухвали, в разі необхідності значного часу для виготовлення повного тексту судового рішення.

На думку апеляційного суду застосування такої аналогії не порушує прав учасників судового розгляду та забезпечує можливість для оперативного та ефективного здійснення правосуддя.

На підставі викладеного, керуючись ст. 245, 247, 293, 294 КУпАП, ст. 376 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси, від 29.09.2017 року, якою ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п.1) ч.1 ст. 247 КУпАП, в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області (підпис) О.Б. Джулай

Згідно з оригіналом.

Суддя апеляційного суду

Одеської області О.Б. Джулай