Номер провадження: 33/785/356/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Толкаченко О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Толкаченко О.О., розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_3 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 27 грудня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Відповідно до оскаржуваної постанови суду, 11 жовтня 2016 року о 00 годин 10 хвилин в м.Одесі по пров.Катаєва, 5 ОСОБА_2 керував автомобілем «HYUNDAI TUCSON» д./н. ВН 5304 ЕТ з явними ознаками алкогольного спяніння. Від проходження експертизи на стан алкогольного спяніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.9 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, представник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - ОСОБА_3, що діє на підставі довіреності, подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Згідно з вимогами ст.270 КУпАП, представник допускається до участі у справі про адміністративні правопорушення лише у тому випадку, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, або потерпілий є неповнолітніми або через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення. При цьому інтереси таких осіб мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).

Інтереси потерпілого може представляти представник адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто або за дорученням юридичної особи.

Відповідно до ст.271 КУпАП, у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

Повноваження адвоката на участь у розгляді справи підтверджуються довіреністю на ведення справи, посвідченою нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності, або ордером чи дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов'язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника. Витяг засвідчується підписами сторін.

З аналізу зазначених норм права вбачається, що право на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення має захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, який є адвокатом або іншим фахівцем у галузі права та повноваження якого підтверджуються довіреністю на ведення справи, посвідченою нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності, або ордером чи дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги.

При цьому, Конституційний Суд України у своєму Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України, статті 44 Кримінально-процесуального кодексу України, статей 268, 271 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про право вільного вибору захисника) № 1-17/2000 від 16 листопада 2000 року зробив висновок про те, що положення частини першої статті 59 Конституції України про те, що "кожен є вільним у виборі захисника своїх прав", в аспекті конституційного звернення громадянина ОСОБА_4 треба розуміти як конституційне право підозрюваного, обвинуваченого і підсудного при захисті від обвинувачення та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою отримання правової допомоги вибирати захисником своїх прав особу, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Разом з тим, у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу) № 1-23/2009 від 30 вересня 2009 року Конституційний суд зробив наступний висновок про те, що положення частини другої статті 59 Конституції України "для ... надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура" в аспекті конституційного звернення треба розуміти так, що особа під час допиту її як свідка в органах дізнання, досудового слідства чи дачі пояснень у правовідносинах з цими та іншими державними органами має право на правову (юридичну) допомогу від обраної за власним бажанням особи в статусі адвоката, що не виключає можливості отримання такої допомоги від іншої особи, якщо

законами України щодо цього не встановлено обмежень.

На підтвердження своїх повноважень на право представляти інтереси ОСОБА_2 ОСОБА_3 надав до апеляційного суду довіреність від 20 жовтня 2016 року серії НВХ №768839. Будь-яких документів про те, що ОСОБА_3 є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги ОСОБА_2 апеляційному суду надано не було.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 27 грудня 2016 року подана в інтересах ОСОБА_2 особою, яка не має права на оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також, якщо у поновленні строку відмовлено.

За таких обставин вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_3 напостанову Приморського районного суду м.Одеси від 27 грудня 2016 року у відношенні ОСОБА_2 підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись рішеннями Конституційного суду України № 1-17/2000 від 16.11.2000 року та № 1-23/2009 від 30 вересня 2009 року, статтями 270, 271, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 27 грудня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік повернути ОСОБА_3

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_6