Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3608/16-п
Провадження № 3/553/68/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21.02.2017м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Кононенко С.Д., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП у м. Полтаві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, який проживає за адресою: м. Полтава, бул.Б.Хмельницького, 7, кв. 49, ідентифікаційний номер не відомий, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ст. 130 ч.1, 139 ч.2 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 15.10.2016 року, ОСОБА_1 15.10.2016 року о 04 год. 30 хв. в м. Полтаві по вул. Небесної Сотні, керував транспортним засобом CHEVROLET Lacetti, д.н.з.НОМЕР_1 з вираженими ознаками алкогольного сп»яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова. Від мед. освідування на місці за допомогою алкотестера «Драгер» та в ПОНД відмовився в присутності двох свідків, у звязку з цим, стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

Крім того, відносно ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції було складено адміністративний протокол від 15.10.2016 року, відповідно якого ОСОБА_1 15.10.2016 року о 04 год.30 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_2 по вул. Небесної Сотні не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на дорожні знаки 4.8 «Об»їзд перешкоди з лівого боку», 2.5 «перевагу зустрічного руху» та 1.4.2 «рух ліворуч». Автомобіль отримав механічні пошкодження. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст.139 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат ОСОБА_2, категорично заперечували факт вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст.130 КУпАП, ч.2 ст.139 КУпАП та надали письмові пояснення.

Як вбачається зі змісту ст.130 КУпАП обєктивна сторона вказаного правопорушення характеризується керуванням транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, визначені розділом IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853.

Згідно цього розділу водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння, підлягають відстороненню від керування транспортними засобами та огляду на стан спяніння, направлення на який здійснюється відповідно до Порядку, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Згідно п. 6-8 Порядку водій, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоровя. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія в закладі охорони здоровя не пізніше двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналогічні положення містяться і в ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення

підстав для його здійснення.

Разом з тим, згідно матеріалів вбачається, що ОСОБА_1, який притягається до адміністративної відповідальності, відмовивсь від проведення огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу, що відображено в поясненнях у протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 №114530 від 15.10.2016 року. Проте поліцейськими за наявності підстав, в порушення п.6-8 Порядку, не було забезпечено проведення огляду водія в закладі охорони здоровя не пізніше двох годин з моменту виявлення відповідних підстав, (як зазначалося в попередніх поясненнях, з моменту виявлення відповідних підстав до моменту залишення поліцейськими місця ДТП минуло близько 4 (чотирьох) годин), що в свою чергу є порушенням Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

При цьому сам ОСОБА_1 не відмовлявся від проведення огляду на стан спяніння в закладі охорони здоровя, а саме в Полтавському ОНД.

Таким чином працівники поліції не дотрималися, передбаченого Порядком № 1103 та ст. 266 КУпАП порядку проведення огляду на стан алкогольного спяніння, а тому такий огляд згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП та п. 6-8 Порядку, вважається недійсним.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обовязковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Крім того, відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог пункту 1 розділу II та п.1 розділу XIII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, протокол про адміністративне правопорушення (додаток 1) складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом, згідно з технічним описом бланка протоколу про адміністративне правопорушення (додаток 13), на якому проставлено відповідні серію та номер.

При порівнянні бланку, на якому складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №114530 від 15.10.2016 року у даній справі, та бланку протоколу адміністративного правопорушення, який є додатком 1 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, встановлені очевидні відмінності.

Зокрема, вбачається, що протокол відносно ОСОБА_1 від 15.10.2016 року складений на бланку, форма якого є додатком № 5 до Інструкції з оформлення працівниками патрульної служби МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 10.07.2015 № 842, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №114530 від 15.10.2016 року є недопустимим та неналежним доказом у даній справі, оскільки не був складений у визначеному законом порядку, та відповідно і всі додатки додані до нього також є неналежними та недопустимими доказами.

Як вбачається зі змісту ст.139 КУпАП обєктивна сторона вказаного правопорушення характеризується пошкодженням автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд, залізничних переїздів, трамвайних колій, технічних засобів регулювання дорожнього руху, самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху, створення перешкод для дорожнього руху, в тому числі забруднення дорожнього покриття, або невжиття необхідних заходів щодо їх усунення та попередження інших учасників руху про небезпеку, що виникла, або невжиття посадовими особами, відповідальними за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, утримання автомобільних доріг та вулиць, громадянами - суб'єктами господарської діяльності заходів щодо заборони руху підвідомчих технологічних транспортних засобів, сільськогосподарської техніки і машин на гусеничному ходу автомобільними дорогами і вулицями, покриття яких може бути пошкоджене.

Порушення, передбачені частиною першою цієї статті, що спричинили пошкодження транспортних засобів, вантажів чи іншого майна.

Відповідно до ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Як встановлено в судовому засіданні, ДТП відбулося в результаті грубого порушення правил дорожнього руху водієм невстановленого транспортного засобу, який виїхав на полосу зустрічного руху. З метою уникнення лобового зіткнення, що могло привести до більш тяжких наслідків, а саме спричинення шкоди життю та здоровю водію ОСОБА_1, та водієві автомобіля-порушника, ОСОБА_1 був вимушений здійснити зїзд з дороги на участок де проводились ремонтні роботи при цьому пошкодивши власний траснпортний засіб. При цьому жодних пошкоджень дорожних знаків, як зазначено в протоколі, вчинено не було і такі пошкодження взагалі не могли бути спричинені у звязку з тим, що дорожні знаки на місці ДТП взагалі були відсутні, що також вбачається із боді-камер поліцейських, переглянутих а судовому засіданні, які прибули на місце ДТП.

За таких обставин небезпека не могла бути усунена іншими засобами, тобто засобами, не повязаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Відповідно у разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №114870 від 15.10.2016 року є недопустимим та неналежним доказом у даній справі, оскільки не був складений у визначеному законом порядку(складений в порушення вимог пункту 1 розділу II та п.1 розділу XIII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, про дане порушення зазначалося вище аналізуючи обставини складання протоколу АП2 № 114530 за ч. 1 ст. 130 КУпАП ), та відповідно і всі додатки додані до нього також є неналежними та недопустимими доказами.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

А тому, із врахуванням вище викладеного у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч. 2 ст. 139 КУпАП.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та обєктивне зясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обовязковому порядку має бути зясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП та ч. 2 ст. 139 КУАП, викладених у відповідних протоколах, ґрунтується на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України, а тому справа підлягає закриттю згідно ст. 247 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, вислухавши свідків, інспекторів патрульної поліції, проглянувши відео, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та ч.2 ст.139 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП- провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв'язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ч.1 ст. 247, 284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП та за ст. 139 ч.2 КУпАП провадженням закрити за відсутністю в його діях складу вказаних адміністративних правопорушень.

На постанову може бути подано апеляцію протягом 10 діб.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_3