ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2017 року місто Маріуполь

Суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області Сєдих А.В., за участю представника ДФС Маркової Г.Ю., особи, відносно якої складено адміністративний протокол ОСОБА_2, захисника Танабаш Р.І., перекладача ОСОБА_4, розглянувши у судовому засіданні в місті Маріуполі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ДФС Пасюк С.В. на постанову судді Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 жовтня 2017 року, якою відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Масал (Азербайджан), громадянина Азербайджану, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,

провадження у справі закрито у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 482 МК України. Транспортний засіб марки «MERCEDES BENZ E200», реєстраційний номер НОМЕР_1, країна реєстрації транспортного засобу Азербайджан, VIN код (номер кузова) НОМЕР_2, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 повернуто ОСОБА_2.

ВСТАНОВИВ:

Згідно з постановою суду першої інстанції, 26.09.2017 року, о 13 годині 30 хвилин, працівниками Управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Донецькій області на пункті в'їзду - виїзду «Мар?янка» зупинено транспортний засіб марки «MERCEDES BENZ E200», реєстраційний номер НОМЕР_1, країна реєстрації транспортного засобу Азербайджан, VIN код (номер кузова) НОМЕР_2, під керуванням громадянина Азербайджану ОСОБА_2, який слідував з міста Донецьк до міста Одеса та надав для перевірки паспорт громадянина Азербайджану НОМЕР_4 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3. В ході перевірки було встановлено, що 18.08.2017 року зазначений транспортний засіб було ввезено на митну територію України через пункт пропуску для автомобільного сполучення «Довжанський - Новошахтинськ», через який відповідно до протоколу №94 засідання Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 року припинено рух.

З огляду на такі обставини, у протоколі був зроблений висновок про вчинення ОСОБА_2 переміщення транспортного засобу через митний кордон України поза митним контролем, тобто поза місцем розташування органу доходів і зборів і без виконання митних формальностей, тобто порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 482 МК України.

В апеляційній скарзі представник ДФС Пасюк С.В. просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про визнання громадянина Азербайджану ОСОБА_2 винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.1 ст. 482 МК України, з накладенням на нього адміністративного стягнення, відповідно до санкції статті. Вважає, що суд при прийнятті постанови неповно з'ясував всі обставини справи, що призвело до невірних висновків щодо відсутності складу правопорушення, внаслідок чого зазначене судове рішення підлягає скасуванню відповідно до ст. 294 КУпАП.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, заслухавши думку учасників судового засідання, вважаю, що апеляційна скарга представника ДФС Пасюк С.В. задоволенню не підлягає, а постанову судді слід залишити без змін, за таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суддя районного суду правильно прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 482 МК України.

Судом першої інстанції правильно враховано те, що за змістом ст. 458 МК України, ст. 9 КУпАП протиправне діяння, вчинене певною особою, визнається порушенням митних правил лише в тому випадку, якщо має місце вина цієї особи, тобто якщо вчинене було здійснено навмисно або з необережності, наявність вини є невід'ємною ознакою суб'єктивної сторони будь-якого адміністративного правопорушення.

Виходячи з конструкції адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 482 МК України, а також роз'яснень, що містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 №8 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», суб'єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю в особи вини у формі прямого умислу.

При цьому, за змістом ст. 10 КУпАП наявність умислу є необхідною у всіх випадках, коли особа притягається до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, що може бути зроблено тільки навмисно, вина у формі умислу полягає в усвідомленні особою протиправного характеру вчиненої дії або бездіяльності, тобто їх незаконності, передбаченні її шкідливих наслідків та бажанні їх або свідомого допускання настання цих наслідків.

Однак, матеріали, зібрані органом, працівник якого склав протокол про правопорушення митних правил відносно ОСОБА_2, з урахуванням пояснень останнього, наданих при складенні цього протоколу, не містять як переконливих даних про те, що мав місце факт заподіяння інкримінованими йому діями будь-якої шкоди, а також достатніх даних для прийняття рішення про умисне вчинення ним того діяння, яке ставиться йому у вину.

Відповідальність особи за ч.1 ст. 482 Митного кодексу України настає за умисну поведінку, направлену на переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України поза митним контролем, тобто :

- поза місцем розташування органу доходів і зборів;

- поза робочим часом, установленим для нього, і без виконання митних формальностей;

-з незаконним звільненням від митного контролю внаслідок зловживання службовим становищем посадовими особами органу доходів і зборів.

Предметом правопорушення є товари або транспортні засоби комерційного призначення.

Згідно п.57 ч.1 ст. 4 МК України товари - це будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Пункт 58 вказаної статті Митного кодексу дає визначення транспортним засобам - транспортні засоби комерційного призначення, транспортні засоби особистого користування, трубопроводи та лінії електропередачі.

Відповідно до п.59 ч.1 ст. 60 МК України транспортні засоби комерційного призначення - будь-яке судно (у тому числі самохідні та несамохідні ліхтери та баржі, а також судна на підводних крилах), судно на повітряній подушці, повітряне судно, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи) чи рухомий склад залізниці, що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення;

Відповідно п.60 ч.1 ст. 4 МК України транспортні засоби особистого користування - це наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Посилання представників Донецької митниці ДФС про належність транспортного засобу, на якому ОСОБА_2 перетинав кордон України, до товарів, є безпідставним, оскільки виходячи з наведених норм Митного кодексу України, законодавець чітко розмежовує поняття товарів, транспортних засобів комерційного призначення та транспортних засобів особистого користування.

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 товар - будь-яка продукція, послуги, роботи, права інтелектуальної власності та інші немайнові права, призначені для продажу (оплатної передачі).

Пунктом 24 ст. 1 Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту» від 22.12.1998 визначено, що товар - це будь-яка продукція, призначена для продажу.

У зв'язку з вищенаведеним суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що, зазначений транспортний засіб є для ОСОБА_2 предметом особистого користування, тобто не є товаром або транспортним засобом комерційного призначення в розумінні ч.1 ст. 482 МК України, і це повністю спростовує його умисел на незаконне переміщення власного автомобіля через митний кордон України поза митним контролем. Крім того, внаслідок його дій не було завдано ніякої матеріальної шкоди державним інтересам, а його дії були вимушеними, оскільки він позбавлений можливості повернутись до свого постійного місця проживання через відмову уповноважених органів РФ у в'їзді до РФ.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого та правильного рішення про те, що в діях ОСОБА_2 не має складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 482 МК України.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. 8, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ДФС Пасюк С.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 жовтня 2017 року, якою відносно ОСОБА_2 провадження у справі закрито у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 482 МК України, а транспортний засіб марки «MERCEDES BENZ E200», реєстраційний номер НОМЕР_1, країна реєстрації транспортного засобу Азербайджан, VIN код (номер кузова) НОМЕР_2, ключі від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 повернуто ОСОБА_2 - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Донецької області А.В. Сєдих