Справа № 154/2494/17 Провадження №33/773/942/17 Суддя в 1 інстанції: Вітер І. Р.
Категорія:ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2017 року місто Луцьк

Суддя Апеляційного суду Волинської області Подолюк В.А.,

з участю прокурора відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Волинської області - Артиш Н.В.;

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності- ОСОБА_3,

захисника - ОСОБА_10.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10. в інтересах ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Володимир-Волинський Волинської області, українця, громадянина України, працюючого викладачем спецдисциплін Володимир-Волинської дитячої художньої школи, депутата сьомого скликання Володимир-Волинської міської ради Волинської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 жовтня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою судді Мацюк І.М. визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що будучи депутатом Володимир-Волинської міської ради сьомого скликання Волинської області, відповідно до п.п. «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб'єктом на якого поширюється дія даного нормативно-правового акта, однак порушив обмеження, передбачені п.2 ч.1 ст.28 цього Закону.

Згідно протоколу першої сесії № 1 від 15 грудня 2015 року Володимир-Волинської міської ради Волинської області, ОСОБА_3 було зареєстровано депутатом Володимир-Волинської міської ради сьомого скликання.

11 листопада 2016 року, відповідно до протоколу засідання одинадцятої сесії Володимир-Волинської міської ради, обговорювалися питання про надання дозволу мешканцям м. Володимир-Волинського на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі з метою наступної їх передачі у власність.

Згідно прийнятого рішення Володимир-Волинської міської ради № 11/8 від 11 листопада 2016 року «Про надання дозволу на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) з метою наступної їх передачі у власність» ОСОБА_5 було надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для індивідуального садівництва в натурі з метою наступної її передачі у власність загальною площею 262 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1

Згідно наданої ІРЦ Північно-Західного РУ «Приватбанк» довідки про склад сім'ї, ОСОБА_5 являється матір'ю ОСОБА_3.

У відповідності до ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», під реальним конфліктом інтересів розуміється суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Згідно п.2 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», передбачені заходи запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, зокрема суб'єкти відповідальності за корупційні правопорушення зобов'язані: повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Частиною 1 ст. 591 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», яка визначає питання врегулювання конфлікту інтересів в органах місцевого самоврядування, передбачено, сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

Разом з тим, ОСОБА_3 будучи обізнаним із нормами Закону, свідомо проігнорував вказані вимоги, які виразилися у неповідомленні депутатів Володимир - Волинської міської ради про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а саме те, що особою щодо якої приймається рішення являється його матір ОСОБА_5 та 11 листопада 2016 року взяв безпосередню участь у голосуванні за питання, яким його матері надано дозвіл на виготовлення документації із землеустрою.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_3 просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що з протоколів про адміністративне правопорушення №104 та 107 не вбачається, що під час прийняття рішення у ОСОБА_3, який є сином ОСОБА_1, виник реальний конфлікт інтересів, що свідчить про відсутність у його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП. Зазначає, що проект землеустрою ОСОБА_1 був погоджений із відповідними органами, відповідав вимогам закону, а тому, будь-яке інше рішення Володимир-Волинської міської ради, крім затвердження технічної документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_1, припинення договорів оренди землі з нею, було б протиправним.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_10., які підтримали апеляційну скаргу та просили скасувати постанову судді, як незаконну, прокурора Артиш Н.В., яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як вбачається з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з ст.1 Закону України «Про запобігання корупції»,реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Обов'язковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна поведінка державних службовців або інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, може визнаватися корупційною, є корисливий або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб.

Відповідно до п.п.2,3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 2, 3 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані: 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосередньо керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі-Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до диспозиції ч.2 ст. 172-7 КУпАП, неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів. Вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів - суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції" у даній статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

За змістом ст. 172-7 КУпАП особистий інтерес - це користь, вигода, яка стосується (або цікавить) особу, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

Об'єктивна сторона даного правопорушення полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які можуть вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, привести до невиконання або неналежного виконання своїх посадових обов'язків, тому зобов'язана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього. Суб'єктивна сторона характеризується прямим умислом.

Згідно ст. 14 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» особи, зазначені у пункті 1 та підпунктах «а», «б» пункту 2 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані: уживати заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів; невідкладно у письмовій формі повідомляти безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

Диспозиція ст.172-7 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність спеціального суб'єкта адміністративних правовідносин у разі неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів. При цьому, враховано п. 2 примітки даного Закону у якій зазначено, що цій статті під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Суть корупційного правопорушення, передбаченого статтею 172-7 КупАП (Порушення вимог щодо повідомлення про конфлікт інтересів) полягає в тому, що особа, яка є суб'єктом даного правопорушення відповідно до пункту 1, підпунктів "а", "б" пункту 2 частини першої статті 4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" не повідомляє безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів.

Відповідно до п.2 примітки, у цій статті під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Визначення змісту поняття "конфлікт інтересів" має значення для правильного застосування положень ст.14 Закону щодо урегулювання конфлікту інтересів

Зміст цього поняття визначають такі дві обов'язкові ознаки:

1) конфлікт інтересів це суперечність між особистими інтересами та її службовими повноваженнями;

2) наявність такої суперечності може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Таким чином, не будь-яка суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями створює конфлікт інтересів, оскільки особистий інтерес особи та її службові повноваження можуть не суперечити один одному.

Відповідно до ч.2 ст.35 Закону України "Про запобігання корупції" у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не мала права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

Відповідно до ст.59-1 Закону України "Про місцеве самоврядування" сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

Правильність висновку судді про наявність суперечності у ОСОБА_3 між особистими інтересами та його службовими повноваженнями, що вплинуло на об'єктивність й неупередженість прийняття рішень, неповідомлення про наявність у нього реального конфлікту інтересів та вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів підтверджується даними протоколів про вчинення корупційних правопорушень №104 та 107 від 15.09.2017 року; особистими письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 29 серпня 2017 року, його поясненнями в суді І інстанції; письмовими поясненнями начальника відділу з питань організаційно-аналітичної роботи Володимир-Волинської міської ради Ліщук І.С.; рапортом співробітника УЗЕ у Волинській області ДЗЕ НП України Хомюка С.П.; протоколом першої сесії № 1 від 15 грудня 2015 року Володимир-Волинської міської ради Волинської області, згідно якого ОСОБА_3 було зареєстровано депутатом Володимир-Волинської міської ради сьомого скликання; прийнятим Володимир-Волинською міською радою Волинської області рішенням № 11/8 від 11 листопада 2016 року; протоколом № 11 від 11 листопада 2016 року засідання одинадцятої сесії Володимир-Волинської міської ради; результатами поіменного голосування від 11 листопада 2016 року щодо прийняття рішення «Про надання дозволу на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) з метою наступної їх передачі у власність»; копією паспорта ОСОБА_5 серії НОМЕР_3 та свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_2, якими підтверджується, що останній є сином ОСОБА_5; довідкою про зареєстрованих та заборгованість за надані житлово-комунальні послуги №3739 від 29.08.2017 року ІРЦ Північно-Західного РУ «Приватбанк», якою підтверджується факт спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_3 за адресою: м. Володимир-Волинський, вул. Зимнівська, 54; копією паспорта громадянина України ОСОБА_3 серії НОМЕР_1, яким також підтверджується, що останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2; копією посвідчення депутата Володимир-Волинської міської ради Волинської області ОСОБА_3

Таким чином, ОСОБА_3, як депутат Володимир-Волинської міської ради, тобто суб'єкт, визначений п.«б» ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», будучи обізнаним із нормами Закону, свідомо проігнорував вказані вимоги, які виразилися у неповідомленні депутатів Володимир - Волинської міської ради про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час обговорення та прийняття рішення №11/8 від 11.11.2016 року, а саме те, що особою щодо якої приймається рішення являється його матір ОСОБА_5 та в подальшому, свідомо проголосував за прийняття рішення №14/27 від 01.03.2017 року, яким його матері ОСОБА_5 затверджено технічну документацію із землеустрою та передано земельну ділянку у власність для індивідуального садівництва, площею 262 кв. м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яке також є місцем проживання ОСОБА_3

Викладені в обґрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних підстав для сумнівів в правильності висновків суду першої інстанції та не спростовують встановлені судом обставини події.

Доводи сторони захисту щодо неможливості прийняття органом місцевої влади іншого рішення, ніж передача у власність земельної ділянки матері ОСОБА_3 - ОСОБА_5, оскільки остання користується на підставі правовстановлюючого документа цією земельною ділянкою з 2000 року, не заслуговує на увагу оскільки є власною оцінкою рішень віднесених до компетенції сесії міської ради з цих питань.

Щодо посилання ОСОБА_3 при апеляційному розгляді справи на порушення його права на захист при перевірці обставин органами поліції та вирішенні матеріалів судом на його думку призвело до неправильного вирішення даного питання, спростовується письмовими доказами на а.с.5-7 та протоколу судового засідання (а.с.39) щодо роз'яснення йому прав, передбачених ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України.

Суддею враховано обставини та характер вчиненого правопорушення особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь його вини та майновий стан, а також мотиви вчиненого правопорушення, та прийшов до вірного висновку про призначення ОСОБА_3 адміністративне стягнення у виді штрафу, що є необхідним та достатнім для виправлення правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень. Правильно застосовано вимоги ст.36 КУпАП.

За таких обставин, вважаю, що постанова судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 жовтня 2017 року є законна, обґрунтована та винесена у відповідності до вимог законодавства, а тому підстав для зміни чи скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну захисника ОСОБА_10. в інтересах ОСОБА_9 залишити без задоволення, а постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 жовтня 2017 року щодо нього - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області В.А.Подолюк