Справа № 408/5054/17-п
Провадження № 3/408/2723/17
№ 3/408/2724/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року смт. Біловодськ

Суддя Біловодського районного суду Луганської області Кускова Т.В., за участі прокурора Латки В.І., особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 України, що має вищу освіту, мешкає за адресою: Луганська область, смт. Станиця Луганська, вул. Шевченко, будинок № 101 Б, в.о. Станично-Луганського селищного голови, ІПН НОМЕР_1,

за ч.1 ст.172-7, ч. 2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, будучи відповідно до пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, а саме посадовою особою юридичної особи публічного права, перебуваючи на посаді в.о. голови Станично-Луганської селищної ради Луганської області вчинила дії та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, чим порушила вимоги, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» за наступних обставин.

Виконуюча обовязки голови Станично-Луганської селищної ради Гавриш 3.А., відповідно до протоколу засідання 47 сесії Станично-Луганської селищної ради від 22.12.2016 та доданого до нього списку поіменного голосування депутатів, голосувала за винесене питання № 40 «Про преміювання по результатам роботи за 2016 рік», при цьому не вжила заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів та невідкладно не повідомила сесію Станично-Луганської селищної ради Луганської області та депутатський корпус цієї ради про наявність у неї реального конфлікту інтересів під час голосування на 47 сесії Станично-Луганської селищної ради від 22.12.2016 року по питанню № 40 про своє преміювання.

Крім цього, за результатами розгляду вищевказаного питання було прийнято та підписано Рішення 47 сесії Станично-Луганської селищної ради від 22.12.2016 року № 47/40 «Про преміювання по результатам роботи за 2016 рік», за яке ОСОБА_1 голосувала, було вирішено виплатити премію в розмірі 5000 грн. ОСОБА_1 , чим вона вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів, зокрема про своє преміювання.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 2 ст.172-7 КУпАП визнала, зазначила, що порушення допущено через необізнаність законодавства, просила суворо не наказувати.

Дослідивши матеріали, додані до протоколів про адмінправопорушення, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адмінвідповідальності, враховуючи думку прокурора, який в судовому засіданні підтримав висновок про обґрунтованість складеного адміністративного корупційного протоколу, стверджував, що ОСОБА_1 вчинила адміністративні правопорушення та просив застосувати до неї відсторонення від посади як додаткове стягнення, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, оскільки вона не повідомила у встановленому законом порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, вчинила дії та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що 03.03.2016 року на засіданні 41 сесії Станично-Луганської селищної ради шостого скликання прийнято рішенням № 41/1 «Про обрання секретаря селищної ради» ОСОБА_1 обрано секретарем Станично-Луганської селищної ради. Рішенням цієї сесії №41/3 від 03.03.2016 на секретаря Станично-Луганської селищної ради ОСОБА_1 покладено виконання обовязків Станично-Луганського селищного голови.

Згідно рішення сесії Станично - Луганської селищної ради № 41/1 від 03.03.2016 ОСОБА_1, підтверджено 9 ранг, 5 категорії посадової особи місцевого самоврядування.

Так, судом встановлено, що відповідно до протоколу засідання 47 сесії Станично-Луганської селищної ради від 22.12.2016 та доданого до нього списку поіменного голосування депутатів, на вказаній сесії були присутні 15 депутатів з 30 обраних до селищної ради. На даній сесії на розгляд було винесене питання № 40 «Про преміювання по результатам роботи за 2016 рік». По даному питанню проголосувало 15 депутатів «за», в тому числі і виконуюча обовязки голови Станично-Луганської селищної ради Гавриш 3.А.

За результатами розгляду зазначеного питання було прийнято та підписано Рішення 47 сесії Станично-Луганської селищної ради від 22.12.2016 року № 47/40 «Про преміювання по результатам роботи за 2016 рік», відповідно до якого ОСОБА_1 вирішено виплатити премію в розмірі 5000 грн.

Разом з тим, ОСОБА_1 не повідомляла Станично-Луганську селищну раду та депутатів цієї ради щодо наявності у неї реального конфлікту інтересів під час прийняття участі у голосуванні на 47 сесії Станично-Луганської селищної ради від 22.12.2016 року за питання № 40 «Про преміювання по результатам роботи за 2016 рік».

Крім цього, вищевказаним за результатами розгляду вищевказаного питання було прийнято та підписано Рішення 47 сесії Станично-Луганської селищної ради від 22.12.2016 року № 47/40 «Про преміювання по результатам роботи за 2016 рік», відповідно до якого ОСОБА_1 вирішено виплатити премію в розмірі 5000 грн., тим самим ОСОБА_1 вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів.

Беручи до уваги диспозицію ст. 172-7 КУпАП та п. 2 примітки до цієї статті, порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів можуть полягати:

-у вчиненні дій чи прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів, тобто за наявності суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що вплинуло на обєктивність або неупередженість вчинення таких дій, або прийняття таких рішень (ч. 2 ст. 172-7 КУпАП).

Аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону, з урахуванням висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В. М. Корецького НАН України від 29 квітня 2016 року № 126/50-е щодо законодавства про боротьбу з корупцією дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на обєктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати обєктивний вираз, а також часовий взаємозвязок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому. Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на обєктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обовязкової сукупності таких юридичних фактів, як:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення.

Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, та, відповідно, в постанові суду.

Разом з тим слід зазначити, що реальний конфлікт інтересів може мати місце лише у випадку, коли при прийнятті рішення необхідно зробити вибір між особою, з якою субєкт перебуває в родинних відносинах, та іншим кандидатом. Наведене відповідає вищезгаданому висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В. М. Корецького НАН України.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 22.12.2016р. не повідомила про реальний конфлікт інтересів та вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено терміни:

приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у звязку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях;

реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не чинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Реальний конфлікт інтересів в даному випадку полягає в тому, що приватний інтерес ОСОБА_1 у вигляді бажання поліпшити своє матеріальне становище реально зіткнувся з її службовими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання своїх службових повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 «Запобігання та врегулювання конфлікту інтересів», Закону України «Про запобігання корупції», особи зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 даного Закону, зобовязані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Згідно статті 35 Закону України «Про запобігання корупції» правила врегулювання конфлікту інтересів в діяльності голів, заступників голів обласних рад, депутатів місцевих рад визначаються законами, які регулюють статус заповідних осіб та засади організації відповідних органів. У разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу.

Відповідно до пп. «а» п. 2 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», посадові особи юридичних осіб публічного права, є субєктами відповідальності за корупційні правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 172-7 КУпАП відповідальність настає за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, за ч. 2 даної статті за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Отже, судом встановлено, що всупереч зазначених норм Закону ОСОБА_1 діючи в межах своїх повноважень, маючи приватний інтерес, не вжила заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів та не повідомила у встановленому законом порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, вчинила дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Вирішуючи питання про вид адміністративного стягнення, відповідно до ст.ст. 33, 34 КУпАП, суддя враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Так, суд враховує, що ОСОБА_1 негативних характеристик немає, вину визнала в повному обсязі, у звязку з чим, її доцільно піддати стягненню у вигляді штрафу.

Крім цього, на підставі ст. 40-1 КУпАП України, враховуючи, що суддею винесено постанову про призначення адміністративного стягнення - з особи, якій призначено таке стягнення необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 10, 22, 33, 34,36, 40-1, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, Законом України «Про запобігання корупції», суддя -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності:

- за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1 700 гривень 00 копійок;

- за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3 400 гривень 00 копійок;

На підставі ст. 36 КУпАП остаточно призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3 400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Біловодський районний суд Луганської області протягом 10 днів з дня її винесення.

СУДДЯ КУСКОВА Т.В.