Справа № 344/6504/17
Провадження № 3/344/3336/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Зеленко О.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , старшого лейтенанта, за ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А:
Як вбачається з протоколу №1825 про військове адміністративне правопорушення від 17.05.2017 року, 27 лютого 2017 року старшого лейтенанта ОСОБА_1 направлено на обстеження у лікувальний заклад м. Києва. Прибувши на службу 09 березня 2017 року останній пред`явив повідомлення від 06 березня 2017 року за вих. №285, що підтверджує проходження обстеження 06 березня 2017 року та пояснив що у період з 28 лютого по 05 березня 2017 року перебував у м. Києві та очікував на обстеження, яке лікар призначив на 06 березня 2017 року. З метою підтвердження факту звернення 28 лютого 2017 року військовослужбовця та неможливості проведення обстеження у визначений час у НВМКЦ «ГВКГ» надіслано відповідний запит. Начальник національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» генерал-майор медичної служби Казмірчук А.П. повідомив, що старший лейтенант ОСОБА_1 06 березня 2017 року дійсно звертався в кабінет МРТ №1 відділення комп`ютерної томографії та магнітно-резонансної діагностики НВМКЦ «ГВКГ», де було виконано дослідження головного мозку, про що є відмітка в журналі для амбулаторних хворих. За амбулаторною допомогою чи стаціонарним лікуванням військовослужбовець не звертався. По даному факту старший лейтенант ОСОБА_1 в своєму поясненні від 21 квітня 2017 року пояснив, що 27 лютого 2017 року убув на обстеження до м. Києва в Національний військово - медичний клінічний центр «Головний військовий клінічний госпіталь» з метою проведення МРТ обстеження. Однак у зв`язку із великою чергою на обстеження лікар призначив МТР обстеження на 06 березня 2017 року та у зв`язку із відсутністю грошових коштів на переїзд залишився у м. Києві до проведення обстеження. 06 березня 2017 року лікарем неврологічного відділення було проведено відповідне обстеження, перебував до 06 березня 2017 року. Вночі о 04 год. 00 хв. 07 березня 2017 року виїхав з м. Києва в напрямку м. Івано-Франківська по програмі «бла-бла-кар». 08 березня 2017 року зробив доповідь про прибуття черговому ІНФОРМАЦІЯ_2 від якого отримав інформацію вихідний день. 09 березня 2017 року прибув на служу. Про неможливість проведення обстеження та необхідність затриматися в м. Києві не повідомляв керівництво та безпосереднього начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому військовослужбовець повинен виконувати заходи передбачені розпорядком дня для військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме виконувати службові обов`язки, виконувати накази та розпорядження старших начальників, приймати участь у заходах з підвищення рівня фізичної підготовки; інших передбачених розпорядком дня заходах. В разі необхідності, не з`явитися або залишити місця несення військової служби військовослужбовець повинен отримати дозвіл своїх безпосередніх начальників чи військового комісара безпосередньо. Таким чином старший лейтенант ОСОБА_1 зобов`язаний був повідомити про неможливість проведення обстеження 28 лютого 2017 року у м. Києві, прибути до м. Івано- Франківська на військову службу та виконувати покладені на нього службові обов`язки і завдання передбачені посадою. Однак, в порушення вищезазначених вимог нормативно-правових документів, які регламентують проходження військової служби з особистих причин, не пов`язаних з проходженням військової служби, внаслідок особистої недисциплінованості, старший лейтенант ОСОБА_1 на військову службу не прибув та до 05 березня 2017 року проводив час на власний розсуд у зв`язку з чим порушив розпорядок дня. Внаслідок таких дій військовослужбовець не виконував свої службові обов`язки, та без дозволу командирів та начальників, без наявності будь-яких поважних причин, розуміючи наслідки свого вчинку був відсутній на військовій службі. Упродовж 01 березня 2017 року по 05 березня 2017 року військовослужбовець про своє місцезнаходження командування та інших військовослужбовців військового комісаріату не повідомляв та обов`язки військової служби передбачені посадою не виконував. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. За таких обставин, керуючись ст. 268 КУпАП, вважаю, що справу можна розглянути за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши письмові матеріали справи, вважаю наступне.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 9 КУпАП встановлено поняття адміністративного правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення завжди є протиправною дією (бездіяльністю)тобто діянням, забороненим законом або іншим нормативним правовим актом. Громадянин, що вчиняє протиправну дію, порушує свій конституційний обов,язок, оскільки норми ч.1 ст.68 Конституції України встановлюють, що кожен зобов`язний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Закон розглядає протиправну дію (бездіяльність), вчинену певною особою, як адміністративний проступок лише в тому випадку, якщо має місце вина цієї особи, тобто якщо вчинене було здійснено навмисно або з необережності. Наявність вини є невід,ємною ознакою складу адміністративного проступку. Адміністративне правопорушення з погляду його складу містить 1) об,єкт правопорушення (суспільні відносини в тій чи іншій сфері, на нормальний розвиток яких посягає правопорушення);2)об,єктивну сторону (конкретні дії, що виразилися в порушенні встановлених правил);3)суб,єкт правопорушення конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку; 4)суб,єктивну сторону складу (є ставлення особи до вчиненого нею діяння, тобто вину у формі умислу або необережності). Всі перераховані ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення (проступку).Об,єкт адміністративного правопорушення це те, на що воно посягає, чому воно завдає шкоди. Об,єктивну сторону адміністративного правопорушення характеризують ознаки, які визначають акт зовнішньої поведінки правопорушника (діяння чи бездіяльність), його шкідливі наслідки, причинний зв,язок між діянням і наслідками, місце, час, обстановка, спосіб, знаряддя та засоби вчинення проступку. Основною і обов,язковою ознакою об,єктивної сторони є протиправне діяння, відсутність її виключає склад будь якого адміністративного правопорушення. Суб,єктивну сторону адміністративного правопорушення становить пов,язана із його вчиненням психічна діяльність особи. До ознак, які характеризують суб,єктивну сторону, належить вина, мотив і мета вчинення правопорушення. Вина основна і обов,язкова ознака суб,єктивної сторони будь-якого адміністративного проступку. Це психічне ставлення особи до вчиненого нею суспільно шкідливого діяння і його наслідків, яке виявляється у формі умислу або необережності. Мотив і мета вчинення складу адміністративного правопорушення факультативні ознаки суб,єктивної сторони складу проступку. Під мотивом розуміється усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яким вона керувалася під час вчинення проступку. Мета це протиправний результат, наслідок, якого прагне досягти особа вчиненням адміністративного правопорушення.

Стаття 172-15 КУпАП передбачає відповідальність за недбале ставлення до військової служби. Частина друга вказаної статті передбачає діяння, передбачене частиною першою цієї статті, а саме недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у вчинення діяння в умовах особливого періоду.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Аналогічне зазначено і у ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Позицією Київського адміністративного суду у справі №826/18425/15 підтверджується, що дія особливого періоду обмежується строками встановленими для проведення мобілізації, або часом, протягом якого діє воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В умовах відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації чи закінчення строків, встановлених для проведення мобілізації, особливий період не діє. А отже, особливий період в Україні діяв з 18.03.2014 по 02.05.2014, з 07.05.2014 по 21.06.2014, з 24.07.2014 по 07.09.2014, 20.01.2015 по 22.08.2015. А починаючи, з 23.08.2015 року особливий період не діє.

Також, звертаю увагу що ст.175-12 КУпАП доповнена ч.2 на підставі ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців та деяких інших осіб» від 16.03.2017, тобто на момент вчинення вказаного у протоколі адміністративного правопорушення відповідальність за ч.2 ст. 172-15 КУпАП не була передбачена.

Таким чином, факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, тому, відповідно до змісту ч. 1 ст. 247 п.1КУпАП провадження в даній справі необхідно закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 283-284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження в справі щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 172-15 КУпАП закрити на підставі ч.1 ст. 247 п.1 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд упродовж десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.Зеленко