Справа № 359/2478/17
Провадження № 3/359/1706/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017р. Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Гончаров О.М., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в місті Борисполі Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, 03 серпня 1950р. народження, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсіонера, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1,

за ст. 130 ч.1 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 165022 від 26.02.2017р., ОСОБА_1, 26.02.2017р., о 15 год. 00 хв., на автошляху Київ-Харків, в с.Щасливе Бориспільського району Київської області, допустив керування автомобілем «Шкода» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 в стані алкогольного спяніння, що був встановлений зі згоди водія за допомогою технічного приладу «Драгер» у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КпАП України.

В суді ОСОБА_1 свою вину у скоєному не визнав та пояснив, що він взагалі 26.02.2017р. не керував автомобілем ні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КпАп України, ні під час ДТП. Автомобілем керував на його прохання ОСОБА_2, а він, після дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце внаслідок розриву колеса на авто, як власник даного транспортного засобу, вийшов з машини, домовився з потерпілою мирним шляхом на місці пригоди, сплативши їй грошові кошти в розмір 10 000 грн. На момент складання протоколу за ч.1 ст.130 КпАП України він не знаходився в транспортному засобі, а був поруч з авто разом з дружиною та змінював колесо, яке пошкодилось під час руху. ОСОБА_2 поспішав на зустріч в м.Київ та поїхав на маршрутному автобусі, сказавши, що він згодом повернеться та вони поїдуть далі. На пропозицію поліцейських пройти тестування на визначення стану сп»яніння погодився, оскільки вважав, що його як особу, яка не перебувала за кермом авто, не може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши, проаналізувавши та оцінивши докази у справі, в їх сукупності, слід дійти до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Відповідно до положення ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.251 КпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильно вирішення справи. Ці дані встановлюються, в т.ч. протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також показаннями технічних приладів та технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовується при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Положення п.2.9 «а» ПДР України встановлюють заборону водію керувати транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 ч.1 КУпАП зазначено: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та позбавлення права керування транспортними засобами на один рік.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено судом, в справі відсутні належні та допустимі докази, які б вказували на ту обставину, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, оскільки відеозапис з бодікамер патрульних поліцейських, що був проглянутий та досліджений під час розгляду справи, не фіксує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а повністю підтверджує викладені ОСОБА_1 обставини, оскільки на ньому зафіксовано те, що ОСОБА_1 взагалі не перебував в салоні автомобіля та не керував ним під час приїзду патрульних поліцейських та складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КпАП України, а змінював пошкоджене колесо.

Крім того, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, в т.ч. і під час ДТП, спростовується показами свідка ОСОБА_2, який підтвердив, що за кермом автомобіля 26.02.2017р. під час ДТП перебував саме він, а також даними письмових пояснень ОСОБА_3 від 27.04.2017р., яка є другим учасником ДТП, і яка спростувала раніше надані нею пояснення та пояснила, що не може з впевненістю стверджувати, що під час ДТП за кермом автомобіля «Шкода» перебував саме ОСОБА_1 і підтвердила, що разом з ОСОБА_1 в автомобілі знаходились ще 2 особи.

За таких обставин, суд не може оцінювати протокол про адміністративне правопорушення як належний доказ у справі.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні Маліге проти Франції від 23.09.1998 року визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення , за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов;язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов;язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

За змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст.ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи .

Тому, враховуючи, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, заперечує факт порушення, в матеріалах справі відсутні беззаперечні, допустимі та належні докази провини ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП, і вимоги постанови судді від 11.04.2017р. про повернення матеріалів справи на дооформлення з підстав неможливості дослідження всіх обставин справи, належним чином та у встановленому законом порядку органами національної поліції не виконані, слід дійти висновку, що справа підлягає закриттю.

Відповідно до п.1 ч.І ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 279, 280, 283, 284, 288 КУпАП України, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскарженою до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом 10 днів з дня її винесення та набуває чинності після закінчення строку на її оскарження.

Постанова набрала чинності «____»________2017 року.

Суддя О.М.Гончаров