Справа № 158/471/17 Провадження №33/773/298/17 Суддя в 1 інстанції: Костюкевич О. К.
Категорія: Доповідач: Денісов В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2017 року місто Луцьк

Суддя Апеляційного суду Волинської області Денісов В.П., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, його захисника ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 10 березня 2017 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою судді ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, не працюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 12 лютого 2017 року о 23 год. 30 хв. в м. Ківерці по вул. Киричука керував автомобілем Volkswagen» д.н.з.«НОМЕР_1» та на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичне освідування для визначення стану алкогольного сп'яніння відмовився.

Враховуючи вищевказані обставини, оскаржуваною постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану сп'яніння, тобто порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі відносно нього на підставі ст.247 КУпАП. Посилається на те, що суд порушив вимоги норм матеріального та процесуального закону. Зокрема, суд не вчасно повідомив його про час та місце слухання справи, розглянувши справу без його участі. Не врахував, що він відмовився від проходження медичного огляду у зв'язку з важким психологічним станом, викликаним захворюванням дитини та протиправними вимогами працівників поліції. Стверджує, що в той вечір 12.02.2017 він їхав автомобілем в аптеку у зв'язку з різким загостренням хвороби дитини («Синдром Вебера»), тому він діяв у стані крайньої необхідності і, на його думку, справа має бути закрита за таких обставин. Також працівниками поліції допущено порушення процесуального порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення, та неправильно зазначено дату його складання. Вважає, що даний протокол не може бути доказом скоєння адміністративного правопорушення. Крім того, суд при накладенні стягнення не врахував вимоги ст.33 КУпАП та обрав надто суворе стягнення, не врахувавши, що на його утриманні знаходиться дочка, яка має важку хворобу, потребує лікування за межами Волинської області. Без права керування транспортними засобами він не зможе своєчасно забезпечити доїзди дочки на лікування.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, які підтримували апеляційну скаргу і просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, перевіривши доводи скарги і ознайомившись з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, доходжу висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зі змісту ст.279 КУпАП вбачається, що справа про адміністративне правопорушення підлягає судовому розгляду в межах обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Тому дані обставини, з урахуванням положень ст.256 КУпАП щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, мають бути викладені в протоколі конкретно, у спосіб, який унеможливлює їх неоднозначне тлумачення, та відповідати диспозиції закону про адміністративну відповідальність за вказане правопорушення.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії»(рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з формулювання фабули правопорушення, зазначеної у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 обвинувачується у відмові від проходження медичного освідування для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Між тим, згідно з ст.241 Кримінального процесуального кодексу України освідування особи - це слідча (розшукова) дія, яка проводиться на підставі постанови прокурора слідчим або прокурором щодо підозрюваного, свідка чи потерпілого для виявлення на їхньому тілі слідів кримінального правопорушення або особливих прикмет, якщо для цього не потрібно проводити судово-медичну експертизу.

Суддя першої інстанції, вказавши у постанові, що ОСОБА_1 відмовився від медичного огляду на стан сп'яніння, фактично змінив суть обвинувачення ОСОБА_1 та передчасно дійшов висновку, що в діях останнього вбачається склад правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, не зазначивши при цьому будь-яких доказів, які містяться у матеріалах справи та підтверджують вину ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2, 3 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Освідування особи проводиться в порядку, передбаченому ст.241 КПК України, а огляд водіїв на стан сп'яніння регламентований Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858 (далі Інструкція).

Згідно з поясненнями самого ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду працівники поліції після зупинки транспортного засобу, яким він керував, не запропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння на вказаному місці за допомогою спеціальних технічних засобів, щодо якого він не відмовлявся, а почали доставляти його в лікарню, з чим він не погодився, оскільки його дитина, яка визнана інвалідом, потребувала негайної медичної допомоги і він мав доставити її в лікарню. Оскільки йому не дали цього зробити, то він був змушений викликати швидку медичну допомогу для своєї дитини. Дані обставини він не зміг пояснити у судовому засіданні суду першої інстанції, оскільки вчасно прийшовши в суд, йому повідомили, що його справа вже розглянута без його участі.

Незважаючи на це, в постанові судді зазначено, що він брав участь у судовому засіданні та визнав свою провину.

Той факт, що його малолітня дитина ОСОБА_3, 2016 року народження, хворіє і потребувала невідкладної медичної допомоги підтверджується матеріалами справи, зокрема, виписками із медичної карти стаціонарного хворого № 5972 (а.с.25), №1202 (а.с.26), форма індивідуальної програми реабілітації інваліда (а.с.27-29), медичними висновками (а.с.30,31,32), довідкою № 28/1.13 від 17.03.2017 про те, що дочці ОСОБА_1 - ОСОБА_3, 2016 р.н., 12.02.2017 о 23 год. 33 хв. надано екстрену медичну допомогу та доставлено у Волинське обласне дитяче територіальне медичне об'єднання.

Вказані дані підтверджують пояснення ОСОБА_1 про те, що він на момент зупинки його поліцейськими мав намір терміново доставити свою малолітню дитину в лікарню для надання їй невідкладної медичної допомоги, у зв'язку з чим, не бажав прослідувати до медичного закладу для визначення свого можливого стану сп'яніння. Це згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 13.02.2017 відбулось 12.02.2017 о 23 год. 30 хв. (а.с.2) .

Та обставина, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу стверджується також відсутністю відповідних записів у матеріалах справи, в тому числі в протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно з висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп'яніння, ОСОБА_1 відмовився від медичного огляду (а.с.8).

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції, огляд на стан сп'яніння проводиться:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

-лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

При цьому, згідно пункту 7 Інструкції, огляд в закладі охорони здоров'я проводиться лише в разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським.

Таким чином, вимога поліцейського про проведення огляду на стан сп'яніння одразу в медичній установі, без пропозиції проведення такого огляду на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціальних технічних засобів, є порушенням Інструкції.

Отже, якщо під «медичним освідуванням» у протоколі про адміністративне правопорушення малося на увазі відмова від огляду лікарем, то такі дії взагалі не утворюють складу адміністративного правопорушення, оскільки в разі дотримання встановлених процедур, проведенню огляду в медичній установі передує або позитивний результат огляду із застосуванням технічних засобів на місці зупинки, або відмова від саме такого огляду.

У відповідності до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Також слід зазначити, що згідно висновку від 13.02.2017 відмовився від медичного огляду ОСОБА_1 (а.с.8), проте відповідно до паспорту громадянина України (а.с.10) та оскаржуваного рішення суду до адміністративної відповідальності притягнутий ОСОБА_1, що також дає підстави вважати висновок від 13.02.2017 недопустимим та неналежним доказом вини ОСОБА_1

Вважаю, що належні та допустимі докази відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи наведені обставини в їх сукупності, приходжу до висновку про необхідність скасування постанови судді та закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.247 КУпАП - у зв'язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 10 березня 2017 року щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження щодо нього у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області В.П. Денісов