Справа № 163/2652/16-п
Провадження № 3/163/14/17

ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2017 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Гайдук А.Л.,

за участі секретаря Горпинко К.О.,

особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_1,

захисника особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_1 ОСОБА_2,

розглянувши, направлені відділом прикордонної служби Новогрузьке Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, матеріали справи за протоколом серії ПнРУ №301851 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.185-10 КУпАП

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, РНОКПП невідомий, паспорт громадянина України серії АЮ №140121, виданий Любомльським РВ УМВС України у Волинській області 23.12.2010 року, -

в с т а н о в и л а :

Начальником відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Новогрузьке» старшим лейтенантом ОСОБА_3 29.10.2016 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПнРУ №301851 про те, що 29.10.2016 року о 03 год. 50 хв. в прикордонній смузі, на відстані 50 м. від контрольно-слідової смуги, був затриманий громадянин України ОСОБА_1, який чинив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби України, а саме, вимозі зупинитись і предявити свої документи.

Такі дії ОСОБА_1, з урахуванням акта уточнення від 17.11.2016 року до протоколу серії ПнРУ №301851 від 29.10.2016 року, кваліфіковано за ч.1 ст.185-10 КУпАП.

ОСОБА_1 в суді вину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав та пояснив, що приблизно о 03 годині 29.10.2016 року до нього зателефонував ОСОБА_4 та попросив приїхати автомобілем у село Вишнівка, щоб його та інших хлопців забрати, так як ОСОБА_5, з яким вони приїхали у дане село, забрали прикордонники на заставу. У с.Вишнівка він поїхав автомобілем марки «ВАЗ» разом зі своїм дядьком ОСОБА_6 Біля магазину, що в с.Вишнівка, вони забрали: ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Відїхавши від магазину 200 метрів, до нього зателефонував ОСОБА_10 та повідомив, що ОСОБА_5 він «підібрав» та зараз підвезе. У звязку з цим він автомобілем розвернувся та зїхав на обочину за 20 метрів від дороги. Після цього вони помітили автомобіль прикордонників, який слідував у їхньому напрямку. Зазначений автомобіль зупинився біля них та, з незрозумілих причин, прикордонники під дулом автомата повитягували їх усіх з автомобіля, його збили з ніг та усім наказали лягти на землю. Будучи під прицілом автомата прикордонника, йому дозволили заглушити автомобіль. Через 5 хвилин підїхав ОСОБА_10 з хлопцями, до яких відразу побігли прикордонники та їх усіх також повитягували з автомобіля і поклали на землю, а один прикордонник в цей час залишався біля них. Вказав, що при ньому були документи, як на особу (паспорт), так і на автомобіль, однак прикордонники їх не вимагали та ними взагалі не цікавилися, при цьому, ніхто з прикордонників їм не представився, а один із них перебував у нетверезому стані. Будь-яких протиправних дій вони не чинили, нікуди не втікали та причини їх зупинки, а також дій прикордонників, останні не пояснювали.

Захисник ОСОБА_1 ОСОБА_2 вказав, що матеріали справи є суперечливими та не узгоджуються з іншими зібраними доказами, а пояснення військовослужбовця мобільного прикордонного загону «Бортничі» ОСОБА_11 не відповідають дійсним обставинам справи, тому просив провадження у справі відносно свого підзахисного закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, що йому інкримінується.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, його захисника, показання свідків та дослідивши письмові докази у справі, суд, в силу ст.ст.252, 280 КУпАП, дійшов наступних висновків.

Аналіз письмових доказів у справі свідчить про те, що підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 фактично слугував рапорт інспектора прикордонної служби ІІ категорії ОСОБА_11 від 29.10.2016 року.

Між цим, начальник відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Новогрузьке» ОСОБА_3, який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, в судовому засіданні в якості свідка показав, що очевидцем подій, зазначених у протоколі, він не був, а протокол складав зі слів мобільної прикордонної групи «Бортничі», які, зокрема, повідомили, що ОСОБА_1 відмовлявся предявити на їх вимогу свій паспорт, однак під час складання протоколу на відділі прикордонної служби паспорт у ОСОБА_1 був у наявності.

З рапорта інспектора прикордонної служби ОСОБА_11 від 29.10.2016 року слідує, що він спільно з сержантом ОСОБА_12, сержантом ОСОБА_13, сержантом ОСОБА_14 в період з 19 год. 00 хв. 28.10.2016 року до 05 год. 00 хв. 29.10.2016 року, несли службу в прикордонному наряді "Прикордонний патруль" на автомобілі марки «LAND ROVER» на напрямку с. Вишнівка (Україна) - с. Седлище (ОСОБА_15), в межах прикордонних знаків № 1028 - 1018. В районі прикордонного знаку № 1019 водій - сержант ОСОБА_14 помітив, що їх автомобіль переслідує автомобіль марки «OPEL», пасажири якого викрикували з вікон образи, лаялися брудною лайкою, «моргали» фарами, сигналили, здійснювали порушення правил дорожнього руху - «підрізали» їх автомобіль. ОСОБА_14 звернув з дороги в бік державного кордону, в район прикордонного знаку № 1020, однак автомобіль марки «OPEL» продовжив переслідування, але значно відстав. Доїхавши до контрольно-слідової смуги, прикордонний автомобіль розвернувся і зупинився, а самі прикордонники вийшли з автомобіля та зайняли позиції для прихованого спостереження. Через 10 хвилин, приблизно о 03.40 29.10.2016 року до водія «LAND ROVER» - сержанта ОСОБА_14 підїхало 2 (два) автомобіля: марки «OPEL» та марки «ВАЗ 2106», з яких вийшло 10 невідомих осіб, які почали погрожувати фізичною розправою та виражалися нецензурною лексикою в їх сторону. На неодноразові законні вимоги зупинитися та предявити документи особи не реагували, у звязку із чим «Прикордонний патруль» в складі 4 військовослужбовців здійснив затримання зазначених осіб.

На виклик суду в якості свідків військовослужбовці мобільного прикордонного загону «Бортничі»: ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в судове засідання не зявились, надіславши на адресу суду письмові пояснення від 08.12.2016 року.

З письмових пояснень зазначених військовослужбовців вбачається, що слідуючи автомобілем в напрямку прикордонного знаку № 1019, вони помітили автомобіль, який рухався їм на зустріч, та вони розминулись. Проїхавши невелику відстань, зазначений автомобіль марки «ВАЗ» розвернувся і почав слідувати за ними всіляко намагаючись їх обігнати та «підрізати». Відірвавшись від даного автомобіля, вони зупинились в районі прикордонного знаку № 1019, однак через деякий час до їх автомобіля, з вимкненим світлом, лише на габаритних вогнях, підїхало два автомобіля: марки «ВАЗ» та марки «Опель», з яких вийшли невідомі особи та, погрожуючи їм фізичною розправою, на нецензурній лексиці розпочали рух пішим порядком до них, на що ними своїм голосом було встановлено безпечну дистанцію до них у 3 метри, а також неодноразово подавались команди: «залишатись на місці», «припинити наближатись до прикордонного наряду» і «підготувати документи для перевірки». Оцінивши ситуацію, темний час доби - 02:00 година ночі, і враховуючи кількісну перевагу осіб, які наближались до них, приблизно 10 осіб, та невиконання їх законних вимог: «стояти на місці», «не наближатись до прикордонного наряду ближче ніж на 3 метри» та «надати для перевірки документи, що посвідчують особу», а також недопущення нападу на прикордонників з метою заволодіння зброєю, за командою ОСОБА_11 приблизно за 1 хвилину усі правопорушники були затримані та покладені на землю руками за голову. Правопорушники, побачивши такі рішучі дії по їх затриманню та припиненню правопорушення, почали підкорятись їх законним вимогам. Через деякий час до місця затримання прибула «Адміністративно - оперативна група» і всіх правопорушників було доставлено до відділу прикордонної служби.

Допитані за клопотанням сторони захисту свідки: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 дали наступні показання.

Так, свідок ОСОБА_5 суду показав, що перебуваючи в с.Вишнівка разом з товаришами: ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_16 та ОСОБА_17, з якими сидів в автомобілі марки «Ауді», до них підїхав автомобіль, який почав «мигати» фарами. Вони усі вийшли з транспортного засобу, а з автомобіля, що підїхав, вийшли прикордонники, на вимогу яких вони предявили документи. Після цього прикордонники поставили вимогу предявити документ на транспортний засіб, на що він лише показав техпаспорт, не передаючи його в руки прикордонникам по тій причині, що автомобіль йому не належав. В подальшому прикордонники, провівши його особистий обшук, сказали, що він поїде з ними, посадили його у свій автомобіль та на очі одягли повязку. По дорозі прикордонники двічі вдарили його в грудну клітку. Проїхавши деяку відстань, прикордонники сказали, що йому пробачають і відвезуть назад. Прикордонники зупинились та він пересів в автомобіль марки «Опель» під керуванням ОСОБА_10, який їхав по нього, після чого вони розвернулись для того, щоб поїхати в сторону с.Вишнівка. По дорозі їх знову зупинили прикордонники, які усіх витягнули з автомобіля та повели до інших хлопців, що були на автомобілі марки «ВАЗ» та які уже лежали на землі. Їм прикордонники також наказали лягти на землю - лицем до низу. Так вони лежали приблизно 40 хвилин, а потім їх поставили на каріматах на коліна. Він був очевидцем того, як прикордонники били ОСОБА_8

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 суду показав, що в той час, коли він з товаришами: ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 в с.Вишнівка сиділи в автомобілі марки «Ауді», до них підїхав автомобіль з увімкненим дальнім світлом фар. З даного автомобіля вийшли прикордонники та почали вимагати у них документи. Після того, як документи вони надали, прикордонники вимагали пред'явити документи на автомобіль. На дану вимогу, ОСОБА_5 показав свідоцтво про реєстрацію автомобіля, однак в руки прикордонникам його не передавав. Після цього, з незрозумілих причин та без будь-яких пояснень прикордонники забрали ОСОБА_5 у свій автомобіль та поїхали. У звязку з цим він зателефонував до ОСОБА_1, щоб той приїхав в с.Вишнівка їх забрав, при цьому, частину хлопців автомобілем уже забрав ОСОБА_10 Через деякий час приїхав ОСОБА_1 та вони поїхали розвертатись, однак по телефону повідомили, що ОСОБА_5 автомобілем забрав ОСОБА_10, тому вони зупинились очікувати останнього. Незабаром до них підїхав автомобіль, який світлом фар їх «засліплював». З даного автомобіля вийшли прикордонники, які його та інших пасажирів витягнули з автомобіля і поклали лицем до землі. В такому положенні вони пролежали приблизно 40 хвилин, їх обшукали, а потім повезли на заставу «Новогрузьке», де тримали приблизно до 14 години. Вказав, що документи при собі вони мали та ніхто нікуди не втікав. Прикордонники зі своєї сторони їм не представились та причини їх зупинки не пояснювали.

Аналізуючи наведені докази, суд виходить з наступного.

У відповідності до вимог ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 185-10 КУпАП передбачено відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Об'єктивна сторона зазначеного правопорушення полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, а так само іншого умисного їх невиконання зазначених розпоряджень та вимог.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов'язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац другий пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року №8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоровя, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів»).

Згідно протоколу серії ПнРУ №301851 від 29.10.2016 року, дії ОСОБА_1 у вчиненні злісної непокори законній вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби України, полягають у невиконанні вимоги: 1) зупинитись і 2) предявити свої документи.

Як встановлено в судовому засіданні, протокол про адміністративне правопорушення був складений начальником відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Новогрузьке» ОСОБА_3 зі слів мобільної прикордонної групи «Бортничі».

На ствердження винуватості ОСОБА_1, до протоколу про адміністративне правопорушення додано лише рапорт інспектора прикордонної служби ОСОБА_11 від 29.10.2016 року та протокол про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 29.10.2016 року.

Однак, ні з протоколів про адміністративне правопорушення та адміністративне затримання, ні з рапорта інспектора прикордонної служби ОСОБА_11 від 29.10.2016 року не зрозуміло у чому полягає вимога військовослужбовців «зупинитись», а тому протиправність дій ОСОБА_1, як обєктивна сторона ч.1 ст.185-10 КУпАП, не має конкретно вираженого характеру діяння, яке підлягає перевірці, доведенню та встановленню істини у справі в цій частині.

Щодо письмових пояснення військовослужбовців мобільного прикордонного загону «Бортничі»: ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14, то їх зміст не узгоджується з рапортом інспектора прикордонної служби ОСОБА_11 від 29.10.2016 року, який покладений в основу складеного протоколу, зокрема, щодо автомобіля, який, як вони вказують, їх переслідував, а їх твердження про те, що вони висловлювали вимоги: «стояти на місці», «не наближатись до прикордонного наряду ближче ніж на 3 метри» та «надати для перевірки документи, що посвідчують особу», жодним зібраним у справі письмовим доказом обєктивно не підтверджуються.

Крім цього, письмові пояснення зазначених військовослужбовців, пояснення ОСОБА_1 та показання свідків: ОСОБА_5 і ОСОБА_4 є кардинально протилежними щодо фактичних обставин перебігу подій, що мали місце 29.10.2016 року.

Даючи оцінку таким поясненням та показанням, суд враховує, що вказані свідки, свідчили в суді під присягою та їх показання в цілому взаємно узгоджені з поясненнями ОСОБА_1 і будь-яких суперечностей, які б ставили під сумнів засвідчені ними факти, не містять.

Щодо невиконання вимоги предявити документи, що засвідчують особу, то ОСОБА_1 в суді вказав, що такий документ, а саме паспорт, він при собі мав, однак прикордонники його не вимагали і взагалі документами не цікавилися.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та протоколу про адміністративне затримання, особа ОСОБА_1 була ідентифікована на підставі його ж паспорта громадянина України серії АЮ №140121, виданого Любомльським РВ УМВС України у Волинській області 23.12.2010 року, копія якого долучена до матеріалів справи.

Допитаний в якості свідка начальник відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Новогрузьке» ОСОБА_3 також підтвердив, що на момент складання протоколу ОСОБА_1 мав при собі паспорт.

Сам ОСОБА_1 ствердив, що документи при собі він мав, ніхто нікуди не втікав, а прикордонники, зі своєї сторони, не представились та причини їх зупинки не пояснили.

З протоколу про адміністративне затримання від 29.10.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 затримано 29.10.2016 року о 03 год.50 хв. для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ознаками ст.202 КУпАП, а саме за порушення вимог п.14 Положення «Про прикордонний режим», затвердженого постановою КМ України від 27.07.1998 року №1147, що полягало у тому, що він 29.10.2016 року о 03 год. 50 хв. в прикордонній смузі на відстані 50 м від контрольно-слідової смуги в автомобілі перевозив осіб, які не мали документів, що посвідчують особу.

Отже, зазначеним протоколом, як доказом, жодним чином не доводиться факт невиконання ОСОБА_1 будь-який законних вимог прикордонного наряду, що наведені у протоколі про адміністративне правопорушення та у поясненнях військовослужбовців мобільного прикордонного загону «Бортничі», а навпаки, його зміст свідчить, що затримання ОСОБА_1 мало місце з інших підстав, які не є предметом розгляду даної справи, та жодним чином не повязане зі злісною непокорою прикордонному наряду.

Крім цього, аналізуючи усі зібрані по справі докази у їх сукупності та логічному взаємозвязку, суд зважує й на ту обставину, що мобільний прикордонний загін «Бортничі» у складі чотирьох осіб був озброєний, а частина затриманих ними осіб була неповнолітніми. Між цим, самі ж військовослужбовці стверджують, що усі особи в кількості десяти чоловік приблизно за 1 хвилину були затримані та покладені на землю руками за голову. Такий розвиток подій, за версією військовослужбовців, без підтвердження належними та допустимими доказами, ставить під сумнів наміри та можливість чинити прикордонному наряду опір та тим паче злісну непокору.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За встановлених обставин, у відповідності до ст.252 КУпАП, слід дійти висновку, що в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та, як вбачається зі змісту самого протоколу, у ньому не зазначено, як того вимагає зміст ч.1 ст.185-10 КУпАП, які саме законні вимоги були предявлені працівниками Державної прикордонної служби України та яка саме конкретна протиправна діяльність була виявлена у діях ОСОБА_1, що як наслідок утворює обєктивну сторону злісної непокори законній вимозі працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних з охороною державного кордону.

За змістом ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, в разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, з огляду на викладене у суду наявні підстави для закриття провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП, у відповідності до п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись п.1 ст.247, ст.283, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.185-10 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області ОСОБА_18