ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2017 р. Суддя Київського районного суду Колесник С.А., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції у м. Харкові про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

ВСТАНОВИВ :

Згідно складеного протоколу про адміністративне правопорушення від 24.08.2017 року серії БР № 242616 слідує, що 24.08.2017 о 17-30 год. в м. Харків по вул. Героїв Праці 7, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Toyota Corolla н.з. АХ3410ЕС на майданчику гіпермаркету «Караван» не надав переваги в русі автомобілю Suzuki Vitara н.з. АХ0368АК, який наближався з правого боку та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.

Дії водія ОСОБА_1 були кваліфіковані як порушення п. 10.11 Правил Дорожнього руху України, тобто скоєння правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе не визнав. З висновком комісійної судової авто технічної експертизи № 19150 погодився, просив провадження у справі закрити.

ОСОБА_2 підтримав протокол про адміністративне правопорушення, просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного парвопорушення за ст.124 КУпАП.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку щодо закриття провадження у справі на підставі ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст.62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Ст. 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

За клопотанням захисника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_3 була проведена судова автотехнічна експертиза № 19150 від 23.10.2017 року, згідно висновку якої вирішити питання постанови про те, чи мав водій автомобіля Toyota Corolla ОСОБА_1 технічну можливість уникнути зіткнення транспортних засобів та чи маються в його діях невідповідності вимогам ПДР України, які знаходилися, з технічної точки зору, в причинному звязку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, експертним шляхом на даному етапі дослідження неможливо. Дії водія автомобіля Suzuki Vitara ОСОБА_2 в даній дорожньо-транспортній ситуації не відповідали вимогам дорожньої розмітки 1.13 ПДР України та знаходилися, з технічної точки зору, в причинному звязку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 32-36).

Оскільки експертним шляхом винність ОСОБА_1 в ДТП не встановлена, суд, відповідно до ст. 62 Конституції України вважає його невинуватим та закриває провадження відносно нього за відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст. 247 КпАП України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вказане ДТП сталося з вини водія ОСОБА_2, який порушив вимоги дорожньої розмітки 1.13 ПДР України та повинен нести адміністративну відповідальність за ст. 124 КпАП України.

Враховуючи, що відносно водія ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення уповноваженими особами Управління патрульної поліції м. Харкова не складався, суд позбавлений можливості вирішити питання про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. Тому суд вважає за необхідне виділити матеріали відносно водія ОСОБА_2 в окреме провадження та направити їх до Управління патрульної поліції м. Харкова для складання протоколу відносно водія ОСОБА_2, оскільки в його діях вбачається порушення дорожньої розмітки п.1.13 Правил дорожнього руху України.

Керуючись ст.ст. 124, п. 1 ст. 247, п. 1, 3 ст. 284 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Виділити в окреме провадження матеріали відносно водія ОСОБА_2 та направити їх до Управління патрульної поліції у м. Харкові для складання протоколу за ознаками адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області протягом 10 днів з дня її винесення через Київський районний суд м. Харкова.

Строк предявлення постанови до виконання становить три місяці.

Суддя С.А. Колесник