АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 642/1682/17 Суддя 1-ї інстанції: Євтіфієв В.М..
Провадження № 33/790/1376/16
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., за участю особи у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 24.05.2017 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ

Постановою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 24.05.2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 30.03.2017 о 00:11 в м. Харкові, по вул. Полтавський Шлях, буд. 117, водій ОСОБА_2 керував автомобілем «Mercedes - Benz», державний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, огляд на стан сп'яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер», в присутності двох свідків, результат тесту - 1, 56 %. Таким чином ОСОБА_2 порушив п. 2.9 «А» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову від 24.05.2017 року та закрити провадження у справі у зв'язку з закінченням строків накладання адміністративного стягнення.

Окрім того, просить поновити строк, обґрунтовуючи його тим, що копію оскаржуваної постанови отримав лише 05.09.2017 року.

В скарзі зазначає, що суддею суду першої інстанції були порушені вимоги ст.ст. 245, 271, 285 КУпАП, а також послався на те, що ним було подано заяву про закриття провадження по справі на підставі п. 7.ч.1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки повідомлені причини його пропуску є поважними, та відмовити в задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вважаю, що вимоги вказаної правової норми були дотримані суддею суду першої інстанції в повному обсязі.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 районним судом повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду. Постанова суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Апеляційним судом встановлено, що заява про закриття провадження по справі від 05.07.2017 року на підставі вимог п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, як зазначив ОСОБА_2, в матеріалах справи відсутня, а тому такі посилання суд не беру до уваги.

Посилання апелянта про недотримання суддею суду першої інстанції вимог ч.1 ст. 59 Конституції України та ч.1 ст. 271 КУпАП апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки згідно матеріалів справи, ОСОБА_2 18.05.2017 року подав заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з необхідністю залучити захисника, та у зв'язку з чим судовий розгляд було відкладено на 24.05.2017 року на 08:00 годину, про що його було повідомлено під розписку. Згідно постанови від 24.05.2017 року в судове засідання ОСОБА_2 не прибув, причини не явку суду не повідомив, тому розгляд справи суд першої інстанції обгрунтовано проводив у відсутності ОСОБА_2

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Матеріли справи свідчать, що ОСОБА_2 не проявляв ініціативи щодо з'ясування ходу розгляду його справи.

Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 не спростував наявний в його діях склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки його вина у його вчиненні підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР 266476 від 30.03.2017 року, який підписаний ОСОБА_2 без застережень його змісту; актом огляду останнього на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результат якого встановив 1.56 проміле, який також підписаний ОСОБА_2.; поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, розпискою ОСОБА_5, рапортом інспектора поліції Гунько В.О.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Апеляційний суд вважає, що наведеним вище доказам суд першої інстанції надав належну оцінку, та обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення при викладених вище обставинах.

Враховуючи вище викладене, підстав для скасування постанови від 24.05.2017 року за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 24.05.2017 року у відношенні ОСОБА_2 задовольнити, вказаний строк поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вказану вище постанову без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Харківської області В.П.Цілюрик