АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/11/17 Головуючий у І-й інстанції - Замкова Я.В.
Суддя-доповідач - Кононенко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2017 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 17 жовтня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на три роки.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 22.08.2016 року в 00 годин 45 хвилин ОСОБА_3 керував автомобілем ГАЗ 31029 державний знак НОМЕР_1 по проспекту Металургів в м. Кам'янське з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота) і в присутності свідків відмовився від проходження перевірки на стан сп'яніння за допомогою алкотестера «Драгер» та від проходження огляду в медичному закладі для встановлення стану сп'яніння, чим повторно протягом року порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник ОСОБА_2 в інетерсах ОСОБА_3, 03 листопада 2016 року подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції. Просить постанову скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. та викликати до судового засідання свідків. Разом з апеляційною скаргою захисник ОСОБА_2 заявив клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції.

В обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку захисник ОСОБА_2 посилається на те, що строк на апеляційне оскарження постанови суду ним пропущений з поважної причини, а саме, у зв'язку з тим, що він з 18.10.2016 року хворів на знаходився на лікарняному до 02.11.2016 року.

В поданій апеляційній скарзі вказує на те, що зазначену постанову судом першої інстанції було прийнято помилково та поспішно, оскільки даний висновок не відповідає обставинам справи, прийнятий з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню. Також вказує на упередженість судді Байбари Г.А. при розгляді справи. Вказує на те, що свідки захисту ОСОБА_4 і ОСОБА_5 знаходились в зупиненому автомобілі разом з ОСОБА_3. Суд прийняв до уваги тільки покази ОСОБА_6 і ОСОБА_7. Таким чином в матеріалах справи і постанові суду містяться значні суперечності.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , просили поновити строк на оскарження постанови судді першої інстанції, та розглянути подану апеляційну скаргу по суті, підтримали в повному обсязі доводи та вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити. Підтвердили викладені в ній обставини.

Вислухавши ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_8, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, приходжу до наступного висновку.

Враховуючи позицію захисника ОСОБА_2, щодо перебування останнього на лікарняному з 18.10.2016 року по 02.11.2016 року (а.с.38), з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску ним строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та, вважаю необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 272445 від 22 серпня 2016 року; рапортом інспектор патрульної поліції ОСОБА_6, з якого вбачається, що останнім було зупинено автомобіль ГАЗ 31029 та у зв'язку з освітленістю пр. Металургів, не тоноване авто, він добре розгледів гр.. який знаходився за кермом, але водій зупинився від вказаного ним місця для зупинки приблизно за 50 метрів, та під час наближення ОСОБА_6 до автомобіля, який через заднє скло побачив, що водій пересажується на заднє сидіння свого автомобіля. Під час бесіди з громадянином, стало відомо, що він є ОСОБА_3, який намагався всіляко перешкодити складанню протоколу, давав неправдиві свідчення; поясненнями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_10 згідно яких за участі останніх водій ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» та в лікарні для визначення стану сп'яніння.

Крім того, згідно картки обліку адміністративного правопорушення, ОСОБА_3 раніше вже притягувався до адміністративної відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та постановою судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 11.09.2015 року на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

У суді першої інстанції надавали свої пояснення свідки - працівники поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які підтвердили обставини справи викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.2 ст. 130 КУпАП і послідовно і впевнено підтвердили факт, що саме ОСОБА_3 керував автомобілем, на їх вимогу жезлом зупинитися не відреагував, зупинився тільки за 30 метрів і переліз з водійського сидіння на заднє.

Об'єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в письмових поясненнях та наданих у судовому засіданні свідків, по справі не вбачається. Зазначені свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_10 засвідчили відмову ОСОБА_3 від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, що фактично не заперечує і ОСОБА_3, а свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили факт керування автомобілем саме ОСОБА_3, що є об'єктивною стороною вчиненого ОСОБА_3 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Крім того, згідно поясненням співробітника Кам'янського відділу поліції ОСОБА_7., який надавав свої пояснення в суді першої інстанції, вбачається, що водій якого відсторонили від керування автомобіля, замкнув свій автомобіль на ключ і залишив на обочині проїзної частини, що спростовує ствердження сторони захисту, що ОСОБА_3 не керував автомобілем.

Щодо посилання в апеляції на упередженість судді, оскільки останній відмовився допитати свідків сторони захисту, а саме:ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_11 з підстав, заявивши, що вони є підставними, погрожував їм в передачі їх показів прокурору, також суддя особисто викликав по мобільному телефону поліцейських ОСОБА_6 і ОСОБА_7, то вважаю такі ствердження надуманими та безпідставними, так як вони не підтвердженні матеріалами справи.

Так, в оскаржуваній постанові судді усі заявлені свідки були допитані, і відповідно в сукупності з іншими обставинами суд надав їм відповідну оцінку належним чином мотивуючи її. А тому, вище вказані доводи в апеляційній скарзі фактично зводяться до переоцінки показів свідків, що апеляційним судом не береться до уваги. Стосовно виклику суддею поліцейських по телефону, то такі посилання також не знайшли свого підтвердження, і спростовуються наявними у справі письмовими викликами свідка ОСОБА_6 через начальника сектору Кам»янського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області.

Отже, зазначенні встановленні обставини і факти спростовують ствердження ОСОБА_3, стосовно того, що автомобілем він не керував.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, вчинене повторно протягом року.

Інших доказів відсутності вини ОСОБА_3, в матеріалах справи відсутні та стороною не надано.

Посилання адвоката ОСОБА_2 на порушення під час розгляду справи ст.41 КАУ та 42 КАС, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки розгляд даної категорії справи не здійснюється на підставі вказаних кодексів, а здійснюється на підставі кодексу України про адміністративні правопорушення, яким фіксування судового засідання технічними засобами не передбачено. Крім того, фіксування судового засідання здійснюється за клопотанням сторони і КУпАП, це право не обмежено. Заявленого клопотання про проведення фіксування судового засідання, в матеріалах справи відсутні.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника ОСОБА_2 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 17 жовтня 2016 року - задовольнити та поновити останньому строк на оскарження вказаної постанови.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 17 жовтня 2016 року якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, за ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 3 роки- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.М. Кононенко