АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/764/17 Головуючий у І-й інстанції Щербина О.О.
Справа № 185/5573/17-п Головуючий в ІІ інстанції Мазниця А.А.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 серпня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2017 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що служить стрільцем 2 відділення 3 взводу ВЧ № НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-20 КУпАП, та накладено стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті на строк три доби, стягнуто судовий збір в сумі 320 грн., -

ВСТАНОВИВ:
Згідно постанови суду першої інстанції, 12.06.2017 року о 12.00 год. ОСОБА_1 , будучи солдатом військової служби за контрактом - стрільцем 2 відділення 3 взводу ВЧ № НОМЕР_1 , з`явився на територію військової частини № НОМЕР_1 , розташованої по АДРЕСА_2 , в нетверезому стані, с запізненням в чотири години, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-20 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт зазначає, що 12.06.2017 року він захворів, почував себе дуже погано, у зв`язку з чим зателефонував командиру свого відділення ОСОБА_2 , а потім звернувся за медичною допомогою до амбулаторії № 1 Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Павлограда» Павлоградської міської лікарні, де йому був поставлений діагноз «диспепсія», що підтверджується довідкою, виданою КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Павлограда».

Після цього, приблизно о 12-00 годині він з`явився до керівництва ВЧ № НОМЕР_1 , повідомив про свою хворобу і хотів подати про це відповідний рапорт, проте його лікарняний не прийняли та вимагали пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки він мав хворобливий вигляд, від чого він відмовився, оскільки почував себе вкрай погано, повернувся додому та лікувався за призначеннями лікаря.

Вказує, що у зв`язку з вищенаведеним в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-20 КУпАП, втім суд ці обставини не взяв до уваги та не приєднав до справи докази його невинуватості.

Крім того зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не містить підписів осіб, що вказані у ньому як свідки, що унеможливлює посилання на їх показання як на докази, а також в постанові взагалі відсутні посилання на докази його вини та не наведене обґрунтування застосування до нього стягнення за ч. 3 ст. 173-20 КУпАП.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 просив суд застосувати до нього більш м`яке адміністративне стягнення з числа передбачених ч. 1 ст. 173-20 КУпАП у виді штрафу.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення апелянта, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступного.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-20 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, які підтверджуються належними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; копією службового посвідчення ОСОБА_1 ; рапортами.

Відповідальність за ч. 1 ст. 172-20 КУпАП настає зокрема за виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби у нетверезому стані.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт перебування ОСОБА_1 на території військової частини № НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Даючи оцінку вищевказаним обставинам та доказам, що їх підтверджують, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-20 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою, та доведеність вини правопорушника поза розумним сумнівом.

Доводи апелянта щодо неправильного встановлення судом фактичних обставин справи не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним.

Посилання апелянта на те, що він відмовився від проходження огляду на предмет виявлення стану сп`яніння у зв`язку з поганим самопочуттям, суд апеляційної інстанції оцінює як надумані, оскільки останній у той самий день раніше прибув до лікаря КЗ «ЦП МСД м. Павлограда» де отримав медичну допомогу, після чого самостійно прибув до військової частини № НОМЕР_1 , а у подальшому самостійно дістався додому, що свідчить про те, що його стан цілком дозволяв йому і пройти відповідний медичний огляд, який за своїм характером не є тривалим або трудомістким, і не пов`язаний з будь-якими фізичними навантаженнями.

Посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить підписів осіб, що вказані у ньому як свідки, що унеможливлює використання їх показань як доказів, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки фактично такі підписи у протоколі наявні (а.с. 3). Є безпідставними і не відповідають дійсному змісту оскаржуваної постанови і доводи апелянта про те, що у ній відсутнє посилання на докази, якими обгрунтовуються висновки суду.

Що стосується зазначення судом у мотивувальній та резолютивній частинах постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-20 КУпАП замість належної ч. 1 ст. 173-20 КУпАП, то воно є наслідком описки, яка була виправлена постановою суду від того ж дня (а.с. 14).

Аналізуючи доводи апелянта щодо необхідності застосування до нього більш м`якого адміністративного стягнення у виді штрафу, суд апеляційної інстанції не може з ними погодитись зважаючи на те, що постановою того ж суду від 19.07.2017 р. ОСОБА_3 вже був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-20 КУпАПу виді штрафу у розмірі 1.700, 00 грн., який згідно його поясненням у суді апеляційної інстанції не сплатив, що свідчить про необґрунтованість застосування до цього правопорушника більш м`якого адміністративного стягнення, ніж обране судом першої інстанції.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2017 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-20 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя
Апеляційного суду
Дніпропетровської області А.А. Мазниця