Категорія: ст. 130 ч.1 КУпАП Головуючий 1 інстанції: Кір`якова Н.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року м. Маріуполь

Суддя Апеляційного суду Донецької області Преснякова А.А., за участі захисника адвоката Селютіна Д.О., розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 24.03.2017 року, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, -

ВСТАНОВИЛА:

Суддею місцевого суду встановлено, що ОСОБА_2 26.02.2017 року о 09.50год. в м. Маріуполі по бульвару Шевченка, будинок № 135, керував автомобілем MAZDA 3, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (почервоніння очей, тремтіння рук, запах алкоголю з порожнини роту), від продуття алкотесту та проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп'яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Постановою судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 24.03.2017 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погодившись з постановою судді, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову як незаконну і необгрунтовану, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування апеляційних вимог вказує, що суд першої інстанції при розгляді адміністративної справи порушив його права на захист, у тому числі і право користуватися юридичною допомогою, оскільки належним чином йому не були роз`ясненні процесуальні права.

Зазначає, що у судовому засіданні він не визнав провину, факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння заперечував, від проходження медичного обстеження не відмовлявся, але не зміг пройти у зв`язку з відсутністю паспорту.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, направив до апеляційного суду заяву з проханням задовольнити апеляційні вимоги та провести апеляційний розгляд у його відсутність, за участю його захисника.

Заслухавши захисника ОСОБА_2 адвоката Селютіна Д.О., який підтримав доводи апеляційної скарги, при апеляційному розгляді просив закрити провадження по справі щодо його підзахисного за ст.130 ч.1 КУпАП на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КпАП України, перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги в її межах, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про те, що при розгляді адміністративної справи щодо нього суд першої інстанції належним чином не роз`яснив йому процесуальні права, що позбавило його права на захист.

З журналу судового засідання від 24.03.2017 року (а/с 9) вбачається, що при розгляді адміністративної справи суд першої інстанції взагалі не роз`яснив ОСОБА_2 процесуальні права, передбачені ст.268 КУпАП, у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом права, якими наділена особа, котра притягається до адміністративної відповідальності, й зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою, тощо.

Порушення зазначеної норми адміністративного закону є суттєвою, яке тягне безумовне скасування судового рішення.

Відповідно до вимог ч.8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційна інстанція скасувавши постанову має право закрити провадження по справі або прийняти нову постанову.

Разом з тим, суддя місцевого суду правильно дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 26.02.2017 року о 09.50 год. керував автомобілем MAZDA 3, державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, своїми діями порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Так, суддею суду першої інстанції обґрунтовано визначено як достовірні докази у справі протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 № 978912, складений 26.02.2017 року, в якому містяться письмові поясненнями ОСОБА_2, в яких зазначено, що він увечері випив пляшку пива, продувати алкотест та їхати в наркологію відмовився; письмові поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, згідно яких ОСОБА_2 у їх присутності відмовився від запропонованого працівниками поліції проходження огляду на стан сп'яніння; відеозапис події від 26.02.2017 року з регістраторів поліцейських патрульної служби.

Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справа про адміністративне правопорушення підвідомча суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше трьох місяців із дня вчинення правопорушення, а при тривалому правопорушенні - не пізніше трьох місяців з дня його виявлення.

Враховуючи, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 26 лютого 2017 року, подія за участю ОСОБА_2 відбулась саме 26 лютого 2017 року, тобто строк накладення адміністративного стягнення сплив, провадження у адміністративній справі належить закрити на підставі ст.247 ч.1 п.7 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП України.

На підставі викладеного і керуючись ст. 294, 247 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24.03.2017 року про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП скасувати.

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Закрити провадження по справі щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя