ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7757/17
провадження № 3/753/2658/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2017 р. м. Київ

Суддя Дарницького районного суду м. Києва О.В. Домарєв, розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Рівненської області, громадянина України, непрацюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

19.04.2017 року приблизно о 16 год. 25 хв. ОСОБА_2, керуючи в стані алкогольного сп'яніння автомобілем НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, рухаючись біля буд. № 9 літера 3 по пр. Бажана в Дарницькому районі м. Києва, виконуючи поворот праворуч, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4, що призвело до механічних пошкоджень зазначених транспортних засобів. Огляд ОСОБА_2 на стан сп'яніння проводився в присутності двох свідків за допомогою приладу «Drager», який зафіксував результат - 1,59 %о, що свідчить про те, що ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп'яніння. Таким чином, своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 2.9а; 10.5 ПДР України.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, проте надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, в якій також зазначив, що провину у скоєному правопорушенні він визнає в повному обсязі.

З урахуванням положень ст. 268 КУпАП та письмової заяви ОСОБА_2, який не заперечував обставин справи, суд постановив розглянути справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, проти чого не заперечував в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив обставини та механізм ДТП, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та додав, що під час ДТП водій автомобіля «ВАЗ» перебував в стані алкогольного сп'яніння. Крім того ОСОБА_4 звернув увагу суду на той факт, що у ОСОБА_2 під час затримання було відсутнє та працівниками поліції не вилучалось водійське посвідчення, а тому у нього є підозри, що ОСОБА_2 раніше притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП. Таким чином ОСОБА_4 просив суд визнати винним ОСОБА_2 не за ч.1 ст. 130 КУпАП, а за ч.2 ст. 130 КУпАП.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

А відповідно до положень ст.252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вислухавши пояснення потерпілого, дослідивши протоколи про адміністративні правопорушення БР № 131255 та БР №131256 від 19.04.2017 року / а.с.2,6/, схему місця ДТП /а.с.7/, довідку, роздруковану приладом Drager з результатом тесту на стан алкогольного сп'яніння, відповідно до якого ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп'яніння з результатом у 1,59 % /а.с.1/, оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.7 глави 2 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ України за № 1452/735 від 09.11.2015 р. - установлення стану алкогольного сп'яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до вимог п. 2.9.а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Судом об'єктивно встановлено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з перевищенням допустимої норми алкоголю, тобто перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, та у його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

При вирішенні питання щодо кваліфікації дій ОСОБА_2, суд не може взяти до уваги твердження потерпілого ОСОБА_4 про необхідність встановлення судом ознак вчинення ОСОБА_2 повторного адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 130 КУпАП з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 280 КУпАП - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на вищенаведені положення закону, суд розглядає справу в межах складеного протоколу, оскільки вихід за його межі є недопустимим, що узгоджується з позицією ЄСПЛ, яка викладена зокрема в рішенні «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 року, відповідно до якого суд не має право самостійно редагувати в протоколі фабулу адміністративного правопорушення, яка не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Крім того, відповідно до ч.ч. 4,5 розділу 7 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 р. - поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а за матеріалами про адміністративні правопорушення, передбачені частинами другою та третьою статті 130 КУпАП, - довідку про належність транспортного засобу. У разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

Таким чином, суд визнав за недоцільне перевірку інформації, наданої потерпілим ОСОБА_4, про наявність в діях водія ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, шляхом допиту інспекторів патрульної поліції, оскільки поліцейськими не надано до матеріалів справи будь-яких вищезазначених документів, які б свідчили про повторність вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, а дослідження цих обставин судом самостійно виходить за межі складеного протоколу, що є недопустимим. Крім того, було встановлено, що потерпілий зі скаргами на неправомірні дії поліцейських до цього часу не звертався, та йому в судовому засіданні було роз'яснено право в подальшому звертатись із скаргами на дії чи бездіяльність працівників поліції до вищестоящих органів.

Відповідно до вимог п.10.5 ПДР України - поворот необхідно виконувати так, щоб при виїзді з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини, крім випадку виїзду з перехрестя, де організовано круговий рух, де напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або де рух можливий лише в одному напрямку.

Судом об'єктивно встановлено, що ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «ВАЗ», виконуючи поворот праворуч, виїхав на смугу зустрічного руху, в результаті чого не уник зіткнення з автомобілем «Toyota» під керуванням водія ОСОБА_4, хоча мав можливість уникнути зіткнення шляхом виконання вимог п. 10.5 ПДР України.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяють зробити висновок про наявність в діях водія ОСОБА_2 також складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При визначенні розміру адміністративного стягнення, суд керується вимогами ст. 36 КУпАП, відповідно до яких при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про необхідність накладення на особу, винну у вчиненні адміністративного правопорушення, адміністративного стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки зазначене правопорушення є більш серйозним з числа вчинених, а саме у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Керуючись ст. ст. 124, 130 ч.1,251,252, 268, 280, 283-285 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_2 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 грн. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд міста Києва протягом десяти днів.

Суддя О.В. Домарєв