П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

14.11.2017 м. Попасна

Суддя Попаснянського районного суду Луганської області Архипенко А.В. розглянувши клопотання т.в.о. начальника Попаснянського ВП ГУНП в Луганській області підполковника поліції ОСОБА_1 про вирішення питання повязаного з виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, в порядку ст. 304 КУпАП стосовно ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

23.10.2017 т.в.о. начальника Попаснянського ВП ГУНП в Луганській області підполковника поліції ОСОБА_1 звернувся з клопотанням про вирішення питання повязаного з давністю виконання постанови Попаснянського районного суду Луганської області від 20.08.2014 року стосовно ОСОБА_2, посилаючись на те, що на протязі більше двох років прийнятими заходами не вдалося виконати постанову про адміністративний арешт стосовно ОСОБА_2, оскільки останнього згідно вироку Попаснянського районного суду від 07.11.2014 за скоєння злочинів передбачених ст. 289 ч.2, ст.185 ч.3 КК України засуджено до покарання у вигляді 6 років позбавлення волі. Вказані обставини свідчать про неможливість виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст.130 КУпАП з обєктивних причин.

Просив вирішити питання щодо давності виконання, посилаючись на аналогію закону та припинити строк виконання постанови суду від 20.08.2014 року.

Суддя дослідивши матеріали клопотання, дійшов до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні 20.08.2014 року суддею Попаснянського районного суду Луганської області було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.130 ч.2 КУпАП до адміністративного стягнення у вигляді 10 діб арешту без оплатного вилучення транспортного засобу.

Постанова була звернута до виконання-направлена до Попаснянського ВП ГУНП Луганської області 02.09.2014, тобто в строк для виконання вказаної категорії постанов.

Як вбачається зі змісту ст. ст. 38 ч.2, 39 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цією статті; якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинили нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню.

Відповідно до ст.303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Сам по собі КУпАП не містить посилання про застосування строків давності судового рішення про адміністративну відповідальність, але аналізуючи чинне законодавства, зокрема ст.80 КК України, згідно якої передбачений дворічний строк виконання покарання за не тяжкі злочини, суд приходить до висновку, що вказане питання відноситься до компетенції Попаснянського районного суду Луганської області з огляду на положення ст.304 КУпАП.

Суддя вважає, що безстроковість виконання постанов про накладення адміністративного стягнення суперечить принципу правової визначеності , що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується Європейським судом з прав людини (ЄСПЛ) при оцінці порушень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як відомо ЄСПЛ за певних умов поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Прикладом такого застосування може слугувати справа «Лучанінова проти України», в якій ЄСПЛ за скаргою заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку, розцінив це правопорушення як кримінальне для цілей застосування Конвенції « з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке було порушено, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Щодо вказаної безстроковості виконання постанов по справі про адміністративні правопорушення сказано і в рішенні Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010, згідно якої КСУ тлумачить принцип правової визначеності таким чином, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями.

Крім того, необмежений строк виконання своєчасно надісланої постанови про накладення адміністративного стягнення суперечить принципу 4 Рекомендації № R (91) 1 Комітету міністрів Ради Європи державам членам стосовно адміністративних санкцій. Зокрема, якщо адміністративний орган влади розпочав адміністративне провадження із застосування санкції, він забовязаний діяти залежно від обставин справи з розумною швидкістю.

Отже, постанова по справі про адміністративне правопорушення прийнята в межах компетенції Попаснянського районного суду Луганської області, своєчасно надіслана на виконання до органу Попаснянського ВП ГУНП в Луганській області. Через обєктивні причини постанова № 423/1124/14-п від 20.08.2014 року, а саме через те, що правопорушник не може відбути покарання у вигляді адміністративного арешту у звязку з тим, що знаходиться в місцях позбавлення волі, не виконана на даний час. Проте, на думку судді, вона не може знаходитися на виконанні безстроково, що суперечить Європейським принципам, а тому строк для її виконання з обєктивних причини закінчився.

На підставі викладеного , ст.80 КК України, керуючись ст.ст. 38, 39, 299, 300, 303, 304, 326 КУпАП суддя

ПОСТАНОВИВ

Клопотання т.в.о. начальника Попаснянського ВП ГУНП в Луганській області підполковника поліції ОСОБА_1 про вирішення питання повязаного з виконання постанови про накладення адміністративного стягнення за ст.130 ч.2 КУпАП стосовно ОСОБА_2 - задовольнити повністю.

Постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 20.08.2014 року № 423/1124/14-п відносно ОСОБА_2 вважати такою, у якої закінчилися строки виконання.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: А.В. Архипенко