Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/12/17 Головуючий у 1-й інст. Нагорнюк Ю. В.
Категорія ст. 124 КУпАп Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року

м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області Бережна С.В., за участю: правопорушника ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах правопорушника ОСОБА_2, на постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 січня 2017 року, -

в с т а н о в и в:

Постановою Новоград-Волинського районного суду Житомирської області від 31 січня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн.

Згідно постанови суду, вчинене ОСОБА_2 правопорушення полягало в тому, що він близько 13 год. 40 хв 26.12.2016 року, по вул. Пушкінський, м. Новоград-Волинський керував автомобілем VOLKSWAGEN WCaddy д.н.з. НОМЕР_1 та, перед зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним, і здійснив зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN WCaddy д.н.з. НОМЕР_2 пі керуванням ОСОБА_4, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 10.1 ПДР, за що передбачена відповідальність заст. 124 КУпАП.

На прийняте судом рішення захисник ОСОБА_3 в інтересах правопорушника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України. Посилається на те, що постанова суду є незаконною, оскільки винесена з грубим порушенням норм процесуального права та матеріального права, що потягло за собою однобічне та не повне з'ясування судом усіх фактичних обставин справ, їх не дослідження та не надання їм належної оцінки, при цьому суд лише формально підійшов до встановлення обставин справи, що є наслідком необгрунтованого притягнення мене до відповідальності за правопорушення. Вказує, що ОСОБА_2 не порушував ПДР, які могли б спричинити ДТП, не створював аварійної обстановки, а ДТП трапилось через не дотримання дистанції з боку автомобіля під керуванням водія ОСОБА_4 який рухався позаду.Пояснення ОСОБА_2 також підтверджуються схемою наслідків дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до якої, осип скла, вказує що зіткнення автомобілів сталося саме на смузі руху автомобіля яким керував ОСОБА_2 під час здійснення повороту тавиїзду на зустрічну смугу. Слідів гальмування автомобіля Фольксвагена WCaddy н/з НОМЕР_3 не має.Пояснення ОСОБА_2 також підтверджуються схемою наслідків дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до якої, осип скла, вказує що зіткнення автомобілів сталося саме на смузі руху автомобіля яким керував ОСОБА_2 під час здійснення повороту тавиїзду на зустрічну смугу. Слідів гальмування автомобіля Фольксвагена WCaddy н/з НОМЕР_3 не має.Вказує, що у зв'язку з тим, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 рухався попереду, а тому уникнення даного ДТП було б можливим у випадку уважності ОСОБА_4 і дотримання ним вимог п.п. 2.36, 13.1 ПДР щодо урахування дорожньої обстановки, обрання в межах дозволеної безпечної швидкості з урахуванням ваги транспортного засобу, що могло вплинути на його гальмівний шлях, та дотримання безпечної дистанції та інтервалу до автомобіля ОСОБА_2, який у таких умовах мав перевагу у русі і був перешкодою, на яку мав реагувати ОСОБА_4Аналізуючи матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, схему наслідків дорожньо-транспортної пригоди, пояснення учасників, вважаю, що взаємне розташування транспортних засобів після зіткнення, у сукупності з даними, що містяться у вказаних вище доказах, а також характеру видимих пошкоджень на транспортних засобах, свідчить про відсутність в діях ОСОБА_2 порушень пункту п.п. 10.1 Правил дорожнього руху та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_3, пояснення правопорушника ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_4, пояснення експерта, перевіривши матеріали справи та надані докази в межах доводів апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд зазначених вимог закону дотримався.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами, усі доводи ОСОБА_2 було враховано судом та перевірено наданими доказами у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії серія АП2 № 527030 від 26.12.2016року, схемою наслідків ДТП, яка підписана учасниками пригоди, без жодних заперечень, письмовими поясненнями ОСОБА_4, ОСОБА_2 від 26.12.2016 року, їх поясненнями в судових засіданнях, поясненнями працівників поліції інспектора ВП ОСОБА_5, поліцейського ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 в судовому засіданні. ( а.с.2-5, 24-25).

На підставі пояснень учасників розгляду справи, свідків та працівників поліції та досліджених доказів, оцінених в сукупності, судом першої інстанції зроблено правильний висновок про те, що показання потерпілого ОСОБА_4 узгоджуються із доданими до справи фототаблицями та схемою ДТП, та поясненнями п працівників поліції, що дало суду першої інстанції підстави вважати, що перед зіткненням ОСОБА_4 стояв на червоне світло світлофора, а коли загорілось зелене світло, почав рух, швидкість при цьому була незначна - до 60 км/за год. Автомобіль, який рухався попереду, під керуванням ОСОБА_2 різко звернув вліво, заздалегідь не зайнявши ліву крайню смугу та не повідомивши про маневр включеними світловими сигналами, що стало причиною зіткнення автотранспортних засобів, тому саме водій ОСОБА_2 винний у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди.

З вказаними висновками суду вважаю за необхідне погодитися.

В судовому засіданні було безпосереднього досліджено усі наведені вище докази, допитані учасники ДТП та експерт. ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 підтримали свою апеляційну скаргу, надали пояснення аналогічні тим, що надавали в суді першої інстанції та наполягали на тому, що у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди винний ОСОБА_4, який рухався позаду і не вибрав безпечної дистанції.

ОСОБА_4 під час апеляційного розгляду наполягав на своїх показаннях, викладених в письмових поясненнях до протоколу, і даних ним під час судового розгляду в суді першої інстанції та вказав, що винним у даній ДТП є саме ОСОБА_2, який рухаючись попереду нього приблизно на відстані 4 метрів та прийнявши праву сторону їх смуги, різко, без включення показчиків повороту, не пересвідчившись в безпечності маневру, повернув перед ним ліворуч, маючи намір повернути ліворуч на перехресті, при цьому не займаючи заздалегідь крайню ліву полосу їх смуги, у зв'язку з чим він не зміг уникнути зіткнення, та вдарив автомобіль ОСОБА_2 в задню бокову частину саме на їх смузі руху. Зазначив, що якби ОСОБА_2 рухався попереду нього в крайній лівій смузі та мав намір здійснити поворот ліворуч, а він не дотримався безпечної дистанції, то він би вдарив автомобіль ОСОБА_2 саме в задню частину. Зазначив, що це підтверджується схемою ДТП, на якій зазначено місце удару та осипу скла саме на їх смузі руху, та підтверджується також поясненнями працівників поліції, які виїзджали на місце ДТП та складали відповідні документи.

Крім того, враховуючи заявлене ОСОБА_2 при зверненні з апеляційною скаргою клопотання про призначення авто-технічної експертизи та потребою в спеціальних знаннях, в судове засідання апеляційним судом в порядку ст.273 КУпАП було запрошено експерта Житомирського відділення Київського науково-дослідницького інституту судових експертиз Павлюка М.М. для дачі висновку безпосередньо в судовому засіданні по даній справі. Дослідивши усі наявні в матеріалах справи докази, врахувавши усі пояснення, надані в судовому засіданні учасниками ДТП та захисником ОСОБА_2, експертом було надано висновки по те, що із врахуванням усіх наявних вихідних даних, водій ОСОБА_2 повинен був дотримуватися п. 10.1 ПДР України, а водій ОСОБА_4 - п. 12.3 ПДР України. Зіткнення транспортних засобів на його думку відбулося на їх смузі руху, що відповідає схемі ДТП. Своїх висновків щодо питань, чи відповідали дії водія ОСОБА_4 п.12.3 ПДР та чи мав він можливість уникнути ДТП, експерт надати не зміг у зв'язку з відсутністю для цього усіх необхідних вихідних даних, які на час розгляду справи встановити не представляється за можливе. Разом з тим ним було зазначено, що з технічної точки зору та із врахуванням відповідних пошкоджень, завданих автомобілям, та схеми ДТП, дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогами п.10.1 ПДР України, варіант подій, викладений водієм ОСОБА_4, є більш спроможним, однак ним зазначено, що однозначного висновку про це, із урахуванням відсутності усіх необхідних вихідних даних, ним надано бути не може.

Враховуючи пояснення та висновки експерта, надані в судовому засіданні, захисник ОСОБА_2 від клопотання про призначення відповідної експертизи відмовився.

Аналізуючи усі надані в ході судових розгляді пояснення учасників ДТП, свідків, працівників поліції, сукупність інших письмових доказів та висновок експерта в судовому засіданні, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні вказаного порушення.

Доводи захисника ОСОБА_3 в інтересах правопорушника ОСОБА_2, викладені в його апеляційній скарзі та при її розгляді зокрема про те, що наявні в матеріалах докази свідчать про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та про те, що докази його вини грунтуються на припущеннях та сумнівах, є безпідставними та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Що стосується доводів апелянта з приводу того, що працівники поліції не були очевидцями даної ДТП, тому зроблений ними висновок на підставі пояснень ОСОБА_4 є хибним, також не знайшли свого підтвердження, оскільки даний висновок працівниками поліції був зроблений не тільки на підставі пояснень учасників ДТП, а й на підставі механічних ушкоджень транспортних засобів та слідової інформації на проїзній частині, що в подальшому стало підставою для складення протоколу саме відносно ОСОБА_2, а сам факт відсутності гальмівного шляху автомобіля ОСОБА_4 за умови стану дорожнього покриття та наявності системи «АВS» в його автомобілі, не можуть бути безумовним доказом його вини у настанні ДТП. Зазначені обставини крім того було також підтверджено і поясненнями експерта в судовому засіданні.

Виходячи з наведеного, прихожу до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування постанови суду та для закриття провадження у зв'язку з відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відсутні.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 січня 2017 року про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: