Справа № 307/2654/16-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.02.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Феєра І.С., за участю правопорушника ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Філіпа І.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 20.10.2016.

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, мешканець АДРЕСА_1, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 275,60 грн. судового збору.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №259660 від 14.09.2016 та постанови судді від 20.10.2016 вбачається, що ОСОБА_1, 14.09.2016, о 18 год. 10 хв. у м. Тячів по вул. Армійській, повторно протягом року, керував автомобілем марки «Шевроле Авео», державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді від 20.10.2016 - скасувати, провадження в справі - закрити. Указує на те, що посилання суду першої інстанції на докази, зазначені в оскаржуваній постанові є безпідставним, оскільки такі складені з порушенням діючого законодавства й жодним чином не підтверджують його вину у вчиненні адміністративного правопорушення. При проведенні огляду на виявлення у нього ознак алкогольного сп'яніння, було порушено вимоги п.7 Розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також вимоги ч.3 ст. 266 КУпАП. Він не погоджувався з результатами огляду, який було проведено працівниками поліції, що відображено в протоколі, однак, незважаючи на це, його не було направлено для проходження огляду в заклад охорони здоров'я. Після проведення огляду працівниками поліції не було складено акт огляду та жодної копії йому вручено не було, що є грубим порушенням вищезазначеної Інструкції. Також, указує, що на роздруківці результатів тестування на алкоголь приладу «Драгер» в місці, де записується протокол, зазначено серію та номер двох різних протоколів, один з яких складено на нього, а інший на невідому особу. Крім того, у матеріалах справи знаходиться ще одна роздруківка

-2-

результатів тестування на алкоголь приладу «Драгер» невідомої особи. При цьому, час проведення тестування на роздруківці, де зазначена невідома особа - 20 год. 06 хв., а на тій, яка складена щодо нього 20 год. 07 хв., що є занадто коротким проміжком часу, за який неможливо провести тестування двох осіб. Протокол про адміністративне правопорушення складений інспектором Корнута П.М., а на роздруківці тестування на алкоголь у місці, де зазначається інспектор вказано прізвище та ініціали ОСОБА_3. Також зазначає, що постанова судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 04.10.2016, на яку посилається суд першої інстанції, оскаржена в апеляційному порядку. Зазначені обставини у своїй сукупності дають підстави вважати, що докази, на які посилається суд першої інстанції в оскаржуваній постанові не можуть бути належними.

Заслухавши поясненняОСОБА_1 та його захисника - адвоката Філіпа І.Ю., на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

З матеріалів справи вбачається, що суд повно та всебічно дослідив обставини вчинення правопорушення, наявні в справі докази, а тому висновок, викладений у постанові суду, про винність ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові обставин є правильним.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, його вина стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 259660 від 14.09. 2016 (а.с. 1), у якому вказано місце вчинення такого, та суть правопорушення, а також результатом проведеного освідування за допомогою приладу "Drager Alcotest 6810", тест №386 від 14.09.2016 на місці зупинки транспортного засобу яким виявлено позитивну пробу - 3,01 % проміле у присутності свідків проведеного огляду ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а. с. 2).

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, вчинене повторно протягом року, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Вказані вимоги законодавства інспектором взводу ДПС з обслуговування ДДЗ Корнутою П.П. дотримано в повному обсязі. Огляд громадянина ОСОБА_1 на стан сп'яніння проведено з використанням приладу "Drager Alcotest 6810", тест №386 яким виявлено позитивну пробу - 3,01 % проміле, свідками проведеного огляду стали ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а. с. 1-2).

-3-

Згідно до ч.3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Так, ОСОБА_1 підписав протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №259660 від 14.09.2016, у якому вказані результати проведеного огляду, погодився з результатами огляду, про що свідчить також його підпис у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення, про наявність будь-яких зауважень до протоколу не вказував, тому в інспектора поліції не було підстав уважати, що ОСОБА_1 не погоджується з результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Крім того, даних про те, що ОСОБА_1 порушував питання про проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння в закладах охорони здоров'я в матеріалах справи немає.

Згідно п. 5 розділу ІІ Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 ( далі Інструкція), перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

З матеріалів справи та апеляційної скарги вбачається, що в ОСОБА_1 не було претензій до застосування приладу "Drager Alcotest 6810" на місці проведення огляду на стан сп'яніння, він погодився на проведення такого огляду на місці, при цьому немає даних про те, що ним було заявлено вимоги про надання сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, а тому доводи апелянта про його невідповідність вимогам законодавства апеляційний суд відхиляє.

Згідно п.7 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), установлення стану алкогольного сп'яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Під час огляду громадянина ОСОБА_1, прилад «Драгер alkotest № 6810» вказував 3,01 проміле алкоголю в крові (а.с.2).

Відповідно до вимог п.6 розділу ІІ Інструкції огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

З дослідженого в судовому засіданні протоколу та результату проведення тесту приладом «Драгер alkotest № 6810» вбачається, що огляд водія ОСОБА_1 із застосуванням спеціальних технічних засобів проводився із залучення двох свідків, підпис яких міститься на зворотній сторінці результатів проведеного тесту (а.с.2).

Таким чином, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність у його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, оскільки огляд на стан алкогольного сп'яніння

-4-

ОСОБА_1 проведений працівниками патрульної поліції з дотриманням вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», порушень, які б свідчили про фальсифікацію складених процесуальних документів не встановлено.

Отже, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КпАП України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо відсутності в його діяннях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КпАП України апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що інспектор взводу ДПС з обслуговування ДДЗ старший лейтенант поліції Корнута П.П. був упереджений при складанні протоколу, що в нього були підстави фальсифікувати такий, - на ці дані в апеляційній скарзі й не вказується. У зв'язку із зазначеним, апеляційний суд приходить до висновку про те, що інспектор Корнута П.П. при виконанні своїх функціональних обов'язків діяв в межах наданих йому повноважень, протокол ним складено згідно вимог «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 та ст. 256 КУпАП.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне змінити судове рішення суду першої інстанції, оскільки кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП не узгоджується з вимогами закону й не ґрунтується на наявних у справі доказах.

Так, за повторне вчинення протягом року будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, настає адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

За змістом вищевказаної норми закону кваліфікація дій особи за ознакою повторності настає тільки у випадку повторного вчинення аналогічного проступку, тобто, якщо після вчинення проступку, особа скоїла інший проступок, за який вона може бути або притягнута до адміністративної відповідальності.

Із постанови Апеляційного суду Закарпатської області від 20.01.2017 (справа№307/2523/16-п) убачається, що адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, що мало місце 14.08.2016 - закрито в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, тобто за вчинення попереднього правопорушення стягнення на ОСОБА_1 накладено не було.

Враховуючи вищевказане, апеляційний суд уважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_1 із ч. 2 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП і призначити стягнення передбачене санкцією цієї адміністративно-правової норми.

Інші доводи апеляційної скарги не є підставами для скасування чи зміни судового рішення, а тому апеляційний суд їх відхиляє.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

-5-

Постанову судді Тячівського району Закарпатської області від 20.10.2016 щодо ОСОБА_1 - змінити, перекваліфікувати його дії із ч.2 ст.130 КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП й призначити йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: