ун. № 759/5210/17
пр. № 3/759/2752/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Новик В.П. за участю захисників ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, розглянувши матеріали, що надійшли з Головного управління патрульної поліції м. Києва про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Дубище Красилівського району Хмельницької області, українця, громадянина України, який має вищу освіту, одружений, одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

17.03.2017 приблизно о 13 годині 10 хвилин ОСОБА_5, керуючи автомобілем «Мітсубіші» державний номерний знак НОМЕР_1 на перехресті нерівнозначних доріг вул. Стуса та вул. Семашка в м. Києві, виїжджаючи із другорядної дороги на головну, не переконався, що це буде безпечно, не уважно стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем «Опель» державний номерний знак НОМЕР_2, що рухався по головній дорозі, що призвело до пошкодження зазначених транспортних засобів та автомобілів «БАЗ» державний номерний знак НОМЕР_3, «Деу» державний номерний знак НОМЕР_4.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_5 він 17.03.2017 приблизно о 13 годині 10 хвилин керував автомобілем «Мітсубіші» державний номерний знак НОМЕР_1 по вул.. В.Стуса в м. Києві. Під'їхавши до перехрестя із вул. Семашко, він пригальмував, щоб оцінити дорожню обстановку. Ліворуч від нього знаходились припарковані автобуси, які не дозволяли в повній мірі оглянути перехрестя та створили «мертву зону». Почекавши не менше хвилини, пропускаючи пішоходів та впевнившись у безпеці маневру почав рухатись на перехрестя з урахуванням того, що їхав по другорядній дорозі. Через кілька секунд після того, як почав рух в його автомобіль на великій швидкості врізався автомобіль «Опель» державний номерний знак НОМЕР_2. До зіткнення автомобіля «Опель» він не бачив. Від зіткнення його автомобіль розвернуло на 360 градусів.

Крім того, незважаючи на роз'яснення судді щодо необхідності залучення в якості захисника ОСОБА_5 - адвоката чи іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наполягали на залучені саме їх як захисників ОСОБА_5 Незважаючи на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не послалиись на норму закону, що дозволяє їм бути захисниками при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суддею допущено їх до розгляду справи в якості захисників ОСОБА_5 з метою запобігання порушення права останнього на захист та права на вільний вибір захисника, гарантованих Конституцією України.

На виконання положення пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року про неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників суддею досліджено всі надані та долучені до матеріалів справи докази.

Так, згідно пояснень при розгляді справи ОСОБА_3, аналогічними із наданими при складанні протоколу, 17.03.2017 приблизно о 13 годині 10 хвилин він керував автомобілем «Опель» державний номерний знак FOS 51 по вул. Семашка в м. Києві з безпечною швидкістю, не змінюючи напрямку руху. Перед перехрестям із вул. Стуса призупинився, щою переконатися в безпечності маневру, зокрема переконатись у відсутності пішоходів. Побачив, що автомобіль «Мітсубіші» державний номерний знак НОМЕР_1 також пригальмував перед перехрестям. Він (ОСОБА_3), переконавшись у відсутності перешкод для здійснення маневру, продовжив рух по перехрестю і в цей момент автомобіль «Мітсубіші» також почав рух і врізався в його автомобіль. Вже в момент зіткнення він намагався його уникнути. Від удару його відкинуло і він врізався в припарковані автомобілі.

Пунктом 16.11 ПДР України передбачено, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Схема місця ДТП із зазначенням пошкоджень транспортних засобів, яка підписана учасниками дорожньо-транспортної пригоди, розташування на схемі автомобілів, характер їх пошкоджень, які ніким не оспорювались, розташування місця зіткнення та дорожня розмітка вказують, що автомобіль «Опель» державний номерний знак НОМЕР_2 рухався по головній дорозі та для нього діяв знак 2.3 ПДР, а автомобіль «Мітсубіші» державний номерний знак НОМЕР_1 рухався по другорядній дорозі та його водій ОСОБА_5 мав би дотримуватись вимог п. 16.11 ПДР України та дорожнього знаку 2.1 ПДР України.

Під час розгляду справи виявлено неузгодженості, зазначені в протоколі (суть адміністративного правопорушення та вимоги ПДР України), та в схемі місця ДТП, поясненнях учасників ДТП. Враховуючи вимоги ст. 256 КУпАП, якою не передбачено внесення будь-яких уточнень в протокол, а також чинним КУпАП не передбачено (у разі виявлення неточностей) складання нового протоколу, та зважаючи на те, що диспозиція ст. 124 КУпАП є бланкетною, тому кваліфікація дій суддею за певним пунктом ПДР України, зважаючи на правильну вказівку суті правопорушення не виходить за межі правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що ставиться йому у провину.

Разом з тим, жоден із учасників ДТП не оспорював схему ДТП, а також місце здійснення ДТП - на перехресті нерівнозначних доріг.

До суду надійшов висновок експертного автотехнічного дослідження № 99-03/17.

Відповідно до ст. 273 КУпАП, експертом є особа, що призначається органом в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі, коли виникає потреба в спеціальних знаннях. Зокрема, згідно Інструкції з оформлення працівниками патрульної служби МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що діяла на момент складання протоколу, експертиза призначається працівниками патрульної служби, а при надходженні матеріалів до суду - суддею. Крім того, крім процесуального порядку призначення судової експертизи, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судову експертизу» незалежність судового експерта та правильність його висновку забезпечуються забороною під загрозою передбаченої законом відповідальності втручатися будь-кому в провадження судової експертизи та кримінальною відповідальністю судового експерта за дачу свідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків.

Зважаючи на не дотримання зазначених норм законодавства неможливо зробити висновок про належність та допустимість такого доказу, як висновок експертного автотехнічного дослідження № 99-03/17 від 12.06.2017.

Крім того, необхідно відмітити, що встановлення причинно-наслідкового зв'язку між діями особи і наслідками, які від них виникли, перебуває в юридичній площині і відноситься до компетенції суду.

З метою повного та всебічного розгляду адміністративної справи суддею будо задоволено клопотання про допит свідка захисту ОСОБА_6, однак даний свідок до суду для надання пояснень у справі доставлена не була. Крім того, в матеріалах справи наявні письмові пояснення даного свідка, які як не підтверджують, так і не спростовують вчинення ДТП із вини ОСОБА_5

Крім того, суддею відмовлено в клопотанні захисника ОСОБА_2 про повернення матеріалів для належного оформлення зважаючи на наведені вище обставини.

Письмові пояснення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 як не спростовують, так і не підтверджують порушення ОСОБА_5 ПДР України.

У зв'язку із викладеним, суддя відхиляє доводи захисників ОСОБА_5 про вчинення ДТП із вини іншого водія, оскільки останні спростовуються наявними у матеріалах справи доказами та вважає їх лише способом захисту і спробою уникнути ОСОБА_5 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, що узгоджуються між собою, є допустимими, належними та достатніми, та всі встановлені обставини, що мають значення для вирішення справи, приходжу до висновку, що ОСОБА_5 порушив 16.11 Правил дорожнього руху та не дотримався вимог знаків 2.1 ПДР України та його дії за ст. 124 КпАП України кваліфіковані вірно.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_5 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь його вини та ставлення до вчиненого, відсутність оббтяжуючих відповідальність обставин під час вчинення даного правопорушення, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчиненню нових правопорушень застосувати до ОСОБА_5 адміністративне стягнення в межах санкції статті 124 КУпАП у виді штрафу.

Також приходжу до висновку, що в даному випадку таке стягнення як штраф буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення та повністю відповідатиме меті його застосування, у зв'язку з чим, не вбачаю підстав для накладення іншого більш суворого виду стягнення такого як позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі викладеного й ст. 124 КУпАП, керуючись ст. 27, 33, 40-1, 283-285, 294 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

Визнати виним ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 судовий збір на користь держави за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, який становить 320 гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд міста Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та особою, щодо якої її винесено, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред'явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя: В.П. Новик