Справа № 570/625/17
Номер провадження 3/570/341/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2017 року м.Рівне

Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області Гладишева Х.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту патрульної поліції в м. Рівному Управління Патрульної поліції України ГУ НП України в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

в с т а н о в и в:

13 лютого 2017 року о 19 год. 30 хв. на 145 км а/д Городище-Рівне-Старокостянтинів ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме - запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, нестійка хода, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та відмовився від проходження медичного огляду на стан впливу наркотичних речовин в присутності двох свідків.

Правопорушник під час розгляду справи в суді свою вину у вчиненому не визнав, пояснив що не був обізнаний з наслідками відмови від проходження медичного огляду на стан спяніння чи впливу наркотичних засобів.

22.03.2017 року, захисник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 подав заперечення, в яких зазначає, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції допущенні порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного спяніння. Вказує, що у протоколі від 13.02.2017 відсутні дані про те, чи проводилося обстеження ОСОБА_1 на місці на стан алкогольного спяніння, за допомогою спеціальних технічних засобів. Якщо не проводилося - то у звязку з чим, якщо проводилося то повинні бути зазначені результати огляду. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 перед пропозицією пройти огляд на стан спяніння в закладі охорони здоровя, працівником поліції пропонувалось проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів і він від нього відмовився чи висловив незгоду з його результатами. З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що останній сам просив інспектора провести огляд його на стан алкогольного спяніння на місці зупинки за допомогою спеціальних засобів, проте йому було у цьому проханні безпідставно відмовлено та зауважено, що огляд буде проведено лише в медичному закладі, про що зазначено у протоколі.

Також, захисником ОСОБА_2 подане клопотання про залучення до участі у справі свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

06.04.2017 року через канцелярію суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_2 про виклик інспектора Рівненського РВП ОСОБА_5

В судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, пояснили суду, що 13.02.2017 року приїхали ОСОБА_1 на допомогу, оскільки його автомобіль поламався. На думку свідків, ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного спяніння.

19.04.2017 року через канцелярію суду надійшло клопотання Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області про долучення відеозапису по даній справі відносно ОСОБА_1

10.05.2017 року захисником ОСОБА_2 подано клопотання про долучення матеріалів справи копії адвокатського запиту № 02/17-а/1 від 10.04.2017 до Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області та відповіді на вказаний запит №20ад201/02-2017 від 14.04.2017. У відповіді на адвокатський запит, Рівненським РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області повідомляється про патрулювання на автодорозі Городище-Рівне-Старокостянтинів, яка проходить через Рівненський район і яку обслуговує дві групи реагування патрульної поліції та один екіпаж інспекторів з дорожнього нагляду (Reno Docker н.з. 0655, Toyota Prius н.з. 0659, ВАЗ 2109 н.з. 0178, ВАЗ 2109 н.з. 00673 та ВАЗ 2109 н.з. 0147)

У відповідності до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Відповідно до вимог пп.«а» п.2.9 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Протокол про адміністративне правопорушення складено у присутності правопорушника і копію цього протоколу йому було вручено, про що свідчить його власноручний запис та підпис у вказаному протоколі. Відповідно до тексту протоколу йому було розяснено його права, передбачені ст.63 Конституції України і ст.268 КпАП України.

В протоколі про адміністративне правопорушення наявні пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення ОСОБА_1 зазначив, що: "керував автомобілем, був зупинений поліцією, перед тим випив пиво, від проходження огляду в медичному закладі відмовився в присутності свідків". Як вбачається з даного протоколу про адміністративне правопорушення, отримав тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом ТД 710505.

Встановлені судом обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 185897 від 13 лютого 2017 року, поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Допитані в судовому засідання свідки, яких просив залучити захисник ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 висловили думку, що 13.02.2017 року ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного спяніння.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Отже, ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року)

З огляду на викладене, суд зазначає , що не приймає, як належний та допустимий доказ у справі, відеозапис наданий працівниками поліції, з огляду на те, що він отриманий з порушенням вимог закону та є сумнівним, оскільки на даному відеозаписі обличь не видно, чути лише розмову "працівників поліції" і "особи правопорушника", в якій пропонується пройти огляд на стан алкогольного спяніння і від якого особа відмовляється.

Варто зазначити, що долучений до матеріалів справи доказ - відповідь на адвокатський запит щодо патрулювання на автодорозі Городище-Рівне-Старокостянтинів, суд не приймає до уваги, оскільки по своєму змісту відомості у вищезазначеній відповіді не можуть ні спростувати, ні підтвердити наявність або відсутність події адміністративного правопорушення, винність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, досліджені судом докази: протокол про адміністративне правопорушення та пояснення свідків, підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України (відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан впливу наркотичних чи токсичних речовин).

Відповідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зі змісту ч.1 ст.130 КУпАП об'єктивна сторона правопорушення полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння чи впливу наркотичних речовин. Суб'єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у цьому випадку є водії транспортного засобу.

В п.2 постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про адміністративні правопорушення на транспорті», міститься роз'яснення що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти, як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Згідно ст.245 КпАП України завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При обранні виду та визначенні розміру адміністративного стягнення враховую обставини вчинення адміністративного правопорушення та те, що дії, вчинені ним, характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпечність, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для його учасників та особу правопорушника, який покликається на свій тяжкий матеріальний стан, що, на його думку, унеможливлює стягнення штрафу. Суддею враховано, що дане правопорушення є суспільно небезпечним, носить умисний характер та є неповагою правопорушника до безпеки руху та потенційною загрозою для інших транспортних засобів та пішоходів. Вважаю, що штраф та позбавлення спеціального права, протипоказань для чого не встановлено, які передбачені санкцією вказаної статті в редакції Закону України від 07.07.2016 р. № 1446-VIII у відповідності до ст.23 КпАП України буде мірою відповідальності, достатньою для досягнення мети виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, послужить його вихованню в дусі поваги до правил співжиття а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вирішено питання про стягнення судового збору відповідно до ст.40-1 КУпАП.

Згідно ч.1 ст.130 КпАП України, керуючись ст.ст.40-1, 283, 284 КпАП України, суддя

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (Отримувач коштів УДКСУ у Рівненському районі. Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38012756. Банк отримувача ГУДКСУ в Рівненській області. Код банку отримувача (МФО) 833017. Рахунок отримувача 0295. Код класифікації доходів бюджету 22030001) судовий збір в розмірі 320 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Гладишева Х.В.