Справа № 578/1126/16-п,
провадження № 3/578/2/17
Справа №578/1127/16-п
провадження №3/578/332/16
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2017 року Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Косар А.І., за участю секретаря судового засідання Литвин А.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, інспектора Державної прикордонної служби «Славгород» ОСОБА_2, розглянувши в залі суду в смт. Краснопілля адміністративну справу стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, за частиною першою статті 204-1, статтею 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі КУпАП/,

права, передбачені статтею 268 КУпАП, роз'яснені, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 21 листопада 2016 року серія Сх РУ № 123375, 21 листопада 2016 року близько 01 години 35 хвилин на напрямку населених пунктів Пороз (Російська Федерація) Славгород (України) в районі інформаційного покажчика № 182 на автомобілі марки УАЗ без номерних знаків з вантажем автозапчастин здійснив незаконний перетин державного кордону з Російської Федерації в Україну поза встановленими пунктами пропуску, чим порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України».

Крім того, ОСОБА_1 відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 21 листопада 2016 року серія Сх РУ № 123376, 21 листопада 2016 року близько 01 години 35 хвилин на напрямку населених пунктів Пороз (Російська Федерація) Славгород (України) в районі інформаційного покажчика № 182 на автомобілі марки УАЗ без номерних знаків з вантажем автозапчастин здійснив незаконний перетин державного кордону з Російської Федерації в Україну поза встановленими пунктами пропуску. Рухаючись від державного кордону в сторону населеного пункту Славгород (Україна) в межах контрольованого прикордонного району, не виконав законних вимог прикордонного наряду щодо зупинки транспортного засобу та здійснив небезпечний маневр на транспортному засобі, створивши загрозу для життя та здоровя складу прикордонного наряду.

Дані матеріали взаємозвязані і спільний розгляд є доцільним, тому приходжу до висновку про необхідність їх обєднання даних матеріалів.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною першою статті 204-1, статтею 185-10 КУпАП.

При розгляді справи в суді ОСОБА_1 вину свою не визнав та пояснив, що державний кордон ні у який спосіб не перетинав, пересувався транспортним засобом виключно по території України. Прикордонники у законний спосіб його не зупиняли. Він їхав уночі за межами населеного пункту, повертався з Харкова, ні за ким не ганявся, не робив небезпечні маневри, а коли невідомий автомобіль з людьми у камуфляжній формі без позначок військовослужбовця почав його зупиняти, підрізаючи авто та намагаючись зіштовхнути в кювет, він утікав від переслідування, тому що був наляканий у той момент за безпеку свого життя. Звернув увагу суду на те, що компетентна особа прикордонної служби після того, як вручила йому копію протоколів про адміністративне правопорушення та про адміністративне затримання, допустила внесення у ці документи виправлення та дописки, зокрема, вписані свідки, внесені виправлення щодо часу його фактичного звільнення після затримання. Вважав справу сфабрикованою. Звернувся з клопотанням про направлення повідомлення до військової прокуратури про факти фальсифікації даних в протоколі про адміністративне правопорушення та у протоколі про адміністративне затримання.

Інспектор відділу прикордонної служби «Славгород» ОСОБА_2 суду пояснив, що дійсно після складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та вручення останньому його копії, дописав свідків та додатки, вніс виправлення у протокол про адміністративне затримання щодо часу затримання ОСОБА_1 та у фабулі щодо суті порушення. На переконання інспектора, виправлення описок не змінює суті події, що мала місце 21.11.2016. ОСОБА_1 їхав з Росії і прикордонний наряд це бачив, він підписав схему місцевості району його затримання. У ОСОБА_1 при собі були документи, що посвідчують особу, але його затримали для складання документів, щоб не зник з місця правопорушення. Було холодно, тому були відсутні нормальні умови для складання адміністративного протоколу.

Свідок ОСОБА_3 суду показав, що 21.11.2016 у період часу з 01.00 год. до 05.00 год. перебував у районі інформаційних покажчиків номери 182 та 183, де його затримав прикордонний наряд за порушення прикордонного режиму. Після 06.00 год. він був доставлений до ВПС «Славгород» для розгляду адміністративного матеріалу. У відділенні зустрів ОСОБА_1 та від нього дізнався, що ОСОБА_1 звинувачують у незаконному перетині державного кордону саме на тій ділянці, де знаходився свідок після свого затримання прикордонниками у період часу з 01.00 год. до 05.00 год. Ствердив, що у вказаний період в районі інформаційних показчиків номери 182 та 183 ніякі транспортні засоби не перетинали державний кордон.

Свідок ОСОБА_4, інспектор відділу прикордонної служби «Славгород», суду показав, що від прикордонного патрульного наряду надійшла інформація про перетин кордону транспортним засобом УАЗ, він виїхав у групі реагування прикордонного наряду для реалізації даної інфоромації. На напрямку знаку інформаційного показника номер 180 зі сторони кордону було помічено авто марки УАЗ. Спочатку намагалися зупинити даний транспортний засіб, але водій не зупинявся. При спробі обїхати його, ледве не був здійснений наїзд на працівника прикордонної служби Ваніна, який намагався зупинити авто жезлом. За таких обставин свідок здійснив 5-6 пострілів вгору, але водій УАЗа не реагував, тоді він здійснив приблизно 12-13 пострілів по колесах УАЗа. Авто рухалось у бік села Славгород, і прикордонний наряд почав його переслідувати. Наздогнали за населеним пунктом Славгород у напрямку Краснопілля, після того як ОСОБА_1 звернув на польову дорогу. Під час зупинки ОСОБА_1 та перевірки документів, у останнього не було ні прав, ні технічного паспорта на авто, а також номерних знаків на авто. На запитання: «чому тікав?» - ОСОБА_1 відповіді не надав.

Свідок ОСОБА_5, інспектор відділу прикордонної служби «Славгород», суду показав, що особисто бачив, як транспортний засіб марки УАЗ бортовий спочатку їхав по території РФ, а потім здійснив перетин державного кордону України і продовжив рух по території України. Хто саме був за кермом означеного транспортного засобу, йому не відомо. Про виявлений факт він передав мобільним звязком старшому зміни Кіріченко, а той вже прийняв рішення на затримання транспортного засобу.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, суддя встановила наступне.

Згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі КУпАП/ адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Дії ОСОБА_1 компетентною особою кваліфіковано:

- за частиною першою статті 204-1 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за перетинання або спробу незаконного перетинання державного кордону України, і суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Тобто, особа, яка його вчинила, усвідомлювала, що вона незаконно перетнула державний кордон чи здійснила спробу такого перетину, та бажає вчинити такі протиправні дії;

- за статтею 185-10 КУпАП, яка передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України або члену громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, непокору вимозі працівника Державної прикордонної служби України.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 185-10 КупАП полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних з охороною державного кордону, а так само іншого умисного їх невиконання зазначених розпоряджень та вимог. Розпорядження та вимоги осіб, які зазначені у диспозиції статті, мають бути законними, тобто походити від правомочних осіб та знаходитися у межах їхньої компетенції. Суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з'ясувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги, передбачені статтею 256 КУпАП, зокрема, зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Як було встановлено у ході судового розгляду справи, цих вимог закону компетентною особою відділу прикордонної служби «Славгород» при оформленні адміністративних матеріалів дотримано не було.

Так, у протокол про адміністративне правопорушення серія Сх РУ № 123375 від 21 листопада 2016 року за частиною першою статті 204-1 КУпАП після отримання його примірника особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, особа, яка його склала інспектор відділу прикордонної служби «Славгород» ОСОБА_2 допустив внесення інформації щодо свідків події, додатків до протоколу /ас. 1 та ас. 43/.

У протокол про адміністративне правопорушення серія Сх РУ № 123376 від 21 листопада 2016 року за статтею 185-10 КУпАП після отримання його примірника особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, особа, яка його склала інспектор відділу прикордонної служби «Славгород» ОСОБА_2 допустив внесення інформації щодо додатків до протоколу /ас. 24 та ас. 38/.

У такий же спосіб інспектор відділу прикордонної служби «Славгород» ОСОБА_2 допустив внесення виправлень до Протоколу про адміністративне затримання від 21.11.2016 у частині часу звільнення після затримання, дописки щодо суті порушення за частиною першою статті 204-1 КУпАП.

З огляду на викладене, пояснення ОСОБА_1 матеріалами адміністративних справ не спростовані, а протоколи про адміністративні правопорушення серія Сх РУ № 123375 та серія Сх РУ № 123376 від 21 листопада 2016 року є неналежними доказами та не можуть бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 185-10 та за частиною першою статті 204-1 КУпАП.

Рапорти працівників прикордонної служби є внутрішнім документом і відповідно до статті 251 КУпАП не є доказом.

Факт перебування ОСОБА_1 поряд з державним кордоном України сам по собі не викриває останнього в його перетинанні у незаконний спосіб, а отже не свідчить про наявність в його діях події чи складу правопорушення, передбаченого частиною першою статті 204-1 КУпАП. Крім того, по даній справі не доведено наявність прямого умислу ОСОБА_1 на вчинення цього адміністративного правопорушення.

Стаття 185-10 КУпАП включає дві частини складу правопорушення. У означеному протоколі не розкрита суть правопорушення, зокрема, не зазначено, які саме законні розпорядження працівників прикордонної служби ОСОБА_1 не виконав та у чому виражалася злісна непокора; не вписано прізвища працівників прикордонної служби, яким ОСОБА_1 вчинив злісну непокору їх законним вимогам. Крім цього, не зазначений нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Сама по собі обставина, що ОСОБА_1 утікав від переслідування, не становить складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-10 КУпАП.

Надані пояснення свідків у суді не відповідають змісту протоколу про адміністративне правопорушення та обставинам справи.

Відповідно до вимог статті 62 Конституції України, ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Держава має організувати свою правову систему таким чином, щоб їх правоохоронні органи могли дотримуватись зобовязать щодо уникнення порушень прав і свобод людини, принципу верховенства права, ураховуючи практику Європейського суду з прав людини.

Враховуючи зазначені обставини, суддя вважає вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в спосіб, що визначений законодавством, не доведеною.

Виходячи із вищезазначеного, суддя, відповідно до статті 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прийшла до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених статтею 185 10, частиною першою статті 204-1 КУпАП, у зв'язку з чим вважаю за можливе до цих правовідносин застосувати статтю 247 КУпАП та закрити провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Заявлене ОСОБА_1 клопотання підлягає направленню за належністю до військової прокуратури.

На підставі викладеного, керуючись статтями 36, 40-1, 245, 247, 252, 268, 269,272, 283 285, 287 - 289, 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною першою статті 204-1, статтею 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Сумської області, шляхом подання апеляційної скарги через Краснопільський районний суд Сумської області.

Суддя А. І. Косар