Справа № 203/6006/16-п
Провадження № 3/0203/31/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2017 рокусуддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1, розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого керівником ТОВ «Амстор ОСОБА_3», мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1, притягнутого за ч.1 ст.163-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 12 грудня 2016 року, при перевірці ТОВ «Амстор ОСОБА_3», ОСОБА_2 було допущено порушення ведення податкового обліку.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2, якому інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, вважаю, що провадження по даній справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях останнього, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245,251,252,280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Стаття 280 КУпАП вказує, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення зясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Диспозиція ч.1 ст.163-1 КУпАП передбачає відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ та організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Об'єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері оподаткування.

Платниками податків і зборів (обов'язкових платежів) є юридичні і фізичні особи, на яких згідно з законами України покладено обов'язок сплачувати податки і збори. Об'єктами оподаткування є доходи (прибуток), додана вартість продукції (робіт, послуг), вартість продукції (робіт, послуг), зокрема, митна, або її натуральні показники, спеціальне використання природних ресурсів, майно юридичних і фізичних осіб та інші об'єкти, визначені законами України про оподаткування.

Об'єктивною стороною правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, є, в тому числі, порушення встановленого закону порядку ведення податкового обліку.

Таке правопорушення є формою активних дій, які порушують встановлений законом порядок ведення податкового обліку.

За змістом зазначених норм, наявність вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є обов'язковою умовою для притягнення її до адміністративної відповідальності.

Даних про об'єктивну сторону адміністративного правопорушення, протокол не містить, оскільки не визначено у чому саме полягає порушення ведення податкового обліку, а зазначені лише наслідки порушення.

До того ж, відповідно до п. 54.5. ст. 55 Податкового кодексу України, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з п. 56.2 ст. 56 ПК України - у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобовязання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межу повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Так, відповідно до п.58.1 ст.58 ПК України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення. Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов'язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення результатів господарської діяльності або від'ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення. До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій.

Отже, наявність саме такого повідомлення, в розумінні податкового законодавства України, є підставою встановлення вини. З матеріалів про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 не вбачається даних про наявність відповідного повідомлення рішення.

Згідно зі п. 56.15 ст.56 ПК України «скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржуються, не надсилаються, а сума грошового зобовязання, що оскаржується, вважається неузгодженою (п.26.15 ст. 56 Податкового кодексу України).

У звязку із чим зазначене рішення податкової інспекції на час розгляду судом цієї справи про адміністративне правопорушення є неузгодженим.

Згідно зі п. 56.4 ст.56 ПК України «під час процедури адміністративного оскарження обов'язок доведення того, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених цим Кодексом, або будь-яке інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладається на контролюючий орган.»

Сама по собі інформація про встановлення в ході податкової перевірки будь-яких фактів по окремим операціям не може бути доказовою базою до визнання податкового зобовязання узгодженим у порядку, передбаченому ст. 56 Податкового кодексу України.

В наслідок чого, акт перевірки не є належним доказом наявності факту порушення податкового обліку.

Оскільки визначені СДПІ в акті перевірки грошові зобов'язання, на даний час є неузгодженими, зазначений протокол про адміністративне правопорушення не встановлює обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.163-1 КУпАП.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення (складу злочину) є єдиною підставою для залучення правопорушника до відповідальності.

Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Оскільки опис події вчиненого проступку, який зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції ст. 163-1 ч.1 КУпАП, не зазначена обєктивна сторона правопорушення, а матеріали справи не містять інших доказів, які б підтверджували вчинення ОСОБА_2, правопорушення, за яке передбачена відповідальність ст. 163-1 ч.1 КУпАП, отже, є всі підстави вважати про відсутність складу правопорушення, що відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

Згідно п.1ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо у діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності відсутні події і склад адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ст.247, ст.284,285 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі відносно ОСОБА_2, у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163 -1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Ходасевич