Справа № 163/1263/17 Провадження №33/773/531/17 Суддя в 1 інстанції: Гайдук А. Л.
Категорія: ст. 472 МК УкраїниДоповідач: Денісов В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 року місто ОСОБА_1

Суддя Апеляційного суду Волинської області Денісов В.П.,

з участю представника митниці ОСОБА_2,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3,

розглянувши апеляційну скаргу заступника начальника Волинської митниці ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 26 травня 2017 року щодо ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнаний винним в порушенні митних правил, передбачених ст.472 МК України і на підставі ст.22 КУпАП звільнений від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Вилучені за протоколом Волинської митниці ДФС № 1402/20500/17 кошти в сумі 2850 злотих ОСОБА_4 та 6000 грн. постановлено повернути ОСОБА_3.

В поданій апеляційній скарзі заступник начальника Волинської митниці ДФС просить постанову судді Любомльського суду від 26.05.2017 скасувати, ухвалити нову, якою ОСОБА_3 визнати винним у порушенні митних правил, передбачених ст.472 МК України та накласти стягнення в межах санкцій цієї статті. Посилається на те, що ОСОБА_3 вчинив умисне протиправне діяння, а тому рішення про звільнення його від адміністративної відповідальності прийнято не обєктивно. Крім того, не задекларована валюта перевищує встановлені обмеження переміщення валюти, встановленої Інструкцією «Про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України», затвердженої постановою НБУ від 27.05.2008 №148.

Заслухавши думку представника Волинської митниці ДФС, який підтримав подану апеляцію і просив її задовольнити, скасувавши постанову судді та постановивши нову, ОСОБА_3, який заперечив апеляцію і просив постанову судді залишити без змін, дослідивши матеріали вищевказаної справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст.489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов'язаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

При прийнятті рішення обставини справи досліджено повно та обєктивно, винність ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення повністю підтверджена його особистим зізнанням в суді, протоколом про порушення митних правил та фото таблицями до нього, копією контрольного талону, актом огляду та службовою запискою.

Статтею 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням. При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Суд належним чином оцінив усі обставини справи, ступінь суспільної небезпечності діяння, а тому прийняте рішення є вмотивоване.

Розглядаючи справу, місцевий суд з'ясував всі обставини, які надавали підстави для звільнення ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення.

В матеріалах справи містяться дані, на підставі яких суд першої інстанції закрив провадження по справі.

Зокрема, суд врахував, те що ОСОБА_3 до відповідальності за порушення митних правил притягується вперше, вину у вчиненому правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся, а також відсутність обставин, що обтяжують його відповідальність та те, що його дії не спричинили та не могли спричинити істотної шкоди громадським або державним інтересам..

Як пояснив ОСОБА_3 в суді першої інстанції, причиною вчинення правопорушення є відсутність можливостей для працевлаштування та перебування на його утриманні двоє малолітніх дітей, одна з яких інвалід дитинства, у звязку із чим їй кожного року проводяться дорого вартісні операції, а також батько інвалід ІІ групи та потерпілий від Чорнобильської катастрофи.

Хвороба дитини правопорушника підтверджується консультативним висновком від 12.08.2009, виданим Львівською обласною дитячою спеціалізованою клінічною лікарнею; консультативним висновком від 04.10.2013, медичним заключенням лікарсько-консультаційної комісії Камінь-Каширської центральної районної лікарні №49 від 17.07.2009.

Медичним висновком управління охорони здоровя ОДА №7424 від 14.07.2009 дочка правопорушника ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, визнана інвалідом дитинства до 27 травня 2027 року.

Врахувавши наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку, що збіг важких сімейних та матеріальних обставин стали причиною вчинення ОСОБА_3 правопорушення, яке ставиться йому у провину.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що з врахуванням сукупності вищевикладених обставин, відсутністю обставин, які обтяжують відповідальність ОСОБА_3, даних про його особу, у справі достатньо підстав для звільнення останнього від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП за малозначністю вчиненого, обмежившись щодо нього усним зауваженням

Наслідки від вчиненого не завдали значної шкоди суспільним або державним інтересам.

А накладення на ОСОБА_3 безальтернативного стягнення, передбаченого санкцією ст.472 МК України, у виді штрафу та конфіскації валюти поставить його і його сімю в ще гірше матеріальне становище.

Апеляційна скарга не містить вмотивованих доводів спростування висновків місцевого суду.

Виходячи з наведеного, вважаю, що суд першої інстанції підставно звільнив ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, а тому підстав для скасування постанови з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заступника начальника Волинської митниці ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 26 травня 2017 року щодо ОСОБА_3 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області ОСОБА_6