Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 3/641/2111/2017Справа №: 641/3872/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова Буцький В.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований та мешкає за адресою: м. Харків, вул. Смирнівська, 9, -

-за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення (серія БР №241124) від 13.06.2017 року - водій ОСОБА_1 13.06.2017 року о 22 годині 45 хв. в м. Харкові, пр. Московський 266 керував ТЗ Lexus GX 470 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння: запах з порожнини рота, порушення координації руху, порушення мови. Від проходження огляду на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатору Drager Alkotest 6820 та в закладі охорони здоровя (КЗОЗ ХОНД) відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 в суді вину за обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав та пояснив, що під час керування автомобілем на момент його зупинки співробітниками патрульної поліції не перебував в стані алкогольного чи іншого сп'яніння, від проходження в установленому порядку огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу не відмовлявся, оскільки йому не пропонували пройти саме огляд на стан спяніння в установленому порядку. Просив провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В наданих суду поясненнях ОСОБА_1 також пояснив, що 13.06.2017 року близько 22 години 30 хвилин він рухався на автомобілі по пр. Московському в м. Харкові, повертаючись з медичного центру де проходив лікування. Під час руху почув вимогу прийняти вправо і зупинитись. В районі будинку № 266 по пр. Московському зупинився. Вийшов з автомобіля і сам підійшов до поліцейської машини, яка зупинилась метрів за 10. Патрульний поліцейський представився і пояснив, що причиною зупинки авто стало не включення під час руху в темну пору доби фар ближнього світла, горіли тільки противотуманні фари і габарити.

Разом з поліцейськими підійшов до авто, перевірив роботу фар ближнього світла вони працювали належно. З якої причини вони не працювали під час руху в авто, яке йому не належить і чи були вони ввімкнені взагалі не відомо, оскільки після зупинки заглушив мотор і включив габарити. Попросив поліцейських обмежитись зауваженням та не складати постанову про порушення ПДР, оскільки ніякої аварійної ситуації нікому не створив, а противотуманні фари достатньо освітлювали вулицю , проте поліцейські сказали, що вони складуть постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП- рух в темну пору доби з вимкненими фарами ближнього світла.

Десь через пів години, може більше, поліцейські склали постанову і сказали, що штраф 425 гривень потрібно заплатити на протязі 10 днів. Він сказав, що згоден і пішов до свого авто. Однак поліцейські запросили його сісти в патрульну машину і переглянути запис, що автомобіль, яким він керував, рухався без ближнього світла фар. Присівши в авто сказав, що це не потрібно і вийшов, однак документи йому не віддали. Потім тривалий час поліцейські розмовляли по телефону, підїжджали ще дві патрульні машини і в стороні про щось розмовляли.

На питання, чому після оформлення постанови, вручення її, вони не віддають документи, один з поліцейських, а це було вже майже через годину після зупинки, спитав, як він себе почуває, відповів, що нормально себе почуває, тільки надовго затягнулась затримка в дорозі.

Потім поліцейський сказав, що на його думку він може бути в нетверезому стані, і запропонував пройти медичний огляд.

Будучи впевненим в своєму тверезому стані, оскільки, крім іншого, повертався з медичного закладу після лікування, де ставили крапельниці, відповів, що в цьому немає ніякої потреби і що оцінка його стану «на око» хибна, а тим паче майже через годину після того як був зупинений і складена постанова за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Проте поліцейський сказав, що в такому разі буде складений протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП а саме за відмову від проходження медичного огляду. Поліцейські склали протокол, потім зупиняли інші авто, водії яких, щось підписували і їхали далі. Про що розмовляли поліцейські з понятими йому не відомо, оскільки саме в їх присутності проходження огляду на стан спяніння в установленому порядку йому ніхто не пропонував. Свої пояснення поняті підписували на капоті авто.

Після складання протоколу вручили копію, він в протоколі написав про свою незгоду з викладеним в фабулі правопорушенням. Йому запропонували скористатись послугою таксі, оскільки після складання протоколу водій вважається відстороненим від керування авто. В цей час підійшов чоловік з авто мийки, який весь час був присутнім на місці зупинки авто, обурився і сказав, що він все це спостерігав довгий час і запропонував поліції відвезти авто до місця стоянки. Поліція взяла розписку з водія про те, що він доведе авто до місця стоянки. По дорозі йому стало недобре і він зателефонував лікарю з медичного центру, де проходив лікування, про допомогу.

Вивчивши матеріли справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснення свідків, дослідивши надані суду письмові докази, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП не доведена, з огляду на наступне.

За змістом ст. 279 КУпАП вбачається, що справа про адміністративне правопорушення підлягає судовому розгляду в межах обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Такі обставини, з урахуванням положень ст. 256 КУпАП щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, мають бути викладені в протоколі конкретно, у спосіб, який унеможливлює їх неоднозначне тлумачення, та відповідати диспозиції закону про адміністративну відповідальність за вказане правопорушення.

Суд вважає,що протокол (серія БР № 241124) від 13.06.2017 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - складений без урахування цих умов.

Так, ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами саме в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а не з їх ознаками.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачає відповідальність за керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а чітко визначає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

За фабулою суті правопорушення, викладеного в протоколі за ч. 1 ст. 130 КУпАП водію ОСОБА_1 зазначено - як керування транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння.

Згідно частини 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами саме в стані, а не з ознаками, алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За обставинами, зазначеними в протоколі вбачається, що висновок про керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння патрульна поліція зробила з їх субєктивної оцінки стану ОСОБА_1, а саме, як стандартно зазначається в протоколах: запах з порожнини рота, порушення координації руху, порушення мови і, що на думку суду має значення - майже через годину після фактичної зупинки авто, складання і вручення ОСОБА_1 постанови за ч.2 ст.122 КУпАП - рух в темну пору доби з вимкненими фарами ближнього світла.

Проте з письмових пояснень свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 вбачається, що особисто вони ніяких ознак алкогольного спяніння у водія ОСОБА_1 не спостерігали, навпаки характеризували його за зовнішністю і спілкуванням, як тверезого чоловіка, який чемно вів себе на місці зупинки ТЗ.

Свої письмові пояснення ОСОБА_2 підтвердив, показавши в судовому засіданні, що бачив, як навпроти мийки, де він мив свій автомобіль, поліція зупинила чорний джип. Під час спілкування з поліцією водію джипу стало погано та він відвіз його додому. Під час спілкування з водієм Лексусу, жодних ознак спяніння у нього не було.

Таким чином, факт перебування водія ОСОБА_1Г після зупинки транспортного засобу, яким він керував, з ознаками алкогольного спяніння ніякими фактичними, належними і допустимими доказами не підтверджено, навпаки спростовується наданими суду поясненнями свідків.

Згідно наданої на запит суду медичної Виписки від 23.06.2017 року про стан здоровя ОСОБА_1 вбачається, що він дійсно з 10.06.2017 року по 23.06.2017 року включно, знаходився на амбулаторному лікуванні в Медичному центрі ПП «Пульс-Тера» з діагнозом «Гіпертонічна хвороба, 2 ст.» Медична допомога надавалась кожного дня, в тому числі і в період 13-14 червня 2017 року. При зверненні 14.06.2017 року був діагностований гіпертонічний криз. Під час лікування проводились обстеження в тому числі клінічні і біохімічні аналізи крові. Ознак алкогольного спяніння у ОСОБА_1 при зверненні його до Медичного центру ПП «Пульс-Тера» 14.06.2017 року не виявлено.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, які вимоги ПДР були порушені, інше.

Саме п. 2.9 ПДР України передбачає заборону водієві керувати транспортним засобом в стані алкогольного спяніння і недотримання ним під час керування транспортним засобом цієї вимоги правил дорожнього руху може мати наслідком відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Однак в протоколі за ч. 1 ст. 130 КУпАП (серія БР № 241124) від 13.06.2017 року, уповноваженою особою яка його склала, в вину водію ОСОБА_1, не зазначено порушення ним вимог п. 2.9 ПДР України.

Тобто, уповноважена посадова особа, посилаючись в протоколі на керування ОСОБА_1 авто «з ознаками алкогольного спяніння», про порушення ним вимог п. 2.9 ПДР в протоколі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП не зазначила, що суд вважає має суттєве значення, оскільки з власної ініціативи суд не може зясовувати наявність чи відсутність вини особи в порушені конкретних вимог ПДР, якщо про їх порушення не зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення з посиланням на відповідну норму ПДР України.

Фабула «адміністративного правопорушення» за яким складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 викладена в довільній формі та не відповідає визначеним у законі ознакам складу адміністративного правопорушення, відповідальність за допущення якого передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП, а отже допущені помилки при складенні протоколу уповноваженою особою позбавляють суд можливості належно оцінити наявні матеріали для прийняття законного та обґрунтованого рішення про наявність чи відсутність вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин викладених у ньому.

Таким чином, суд приходить до висновку, що для підтвердження, чи спростування факту керування водієм ОСОБА_1 автомобілем з ознаками алкогольного спяніння і перевірки його доказами, за обставин не зазначення уповноваженою посадовою особою в протоколі про адміністративне правопорушення про допущення водієм ОСОБА_1 порушення вимог п.2.9 ПДР і довільного, всупереч вимог ст. 256 КУпАП формулювання фабули правопорушення ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме як керування «з ознаками алкогольного спяніння» - не має жодних правових підстав, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення відповідно до положень ст. 279 КУпАП проводиться тільки щодо особи правопорушника і в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Згідно положень ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння є обєктивною стороною правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Невизнання вини за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме по обставинам відмови від проходження огляду, водій ОСОБА_1 аргументував суду тим, що проходження такого огляду в установленому порядку йому ніхто і не пропонував, замість цього йому пропоновувалось проведення медичного огляду на місці зупинки ТЗ і окрім того не було дотримано порядку проведення огляду, як то вимагають положення ст. 266 КУпАП.

Так зі змісту протоколу (серія БР № 241124) від 13.06.2017 року вбачається, що в графі «пояснення особи по суті правопорушення» ОСОБА_1 власноруч було зазначено його не згоду з викладеним у складеному відносно нього протоколі за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.266 КУпАП - огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Правила дорожнього руху зобовязують водіїв, на вимогу поліцейського, пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак слід зазначити, що Інструкцією, затвердженою Наказом МВС України № 1452/735 від 11 листопада 2015 року, передбачено право поліцейського проводити огляд на стан спяніння, а не проводити «медичний огляд» водія.

Те ж саме зазначено в п. 6 глави 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року.

Аналогічно вказано в ст. 266 КУпАП - огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Враховуючи наведене, необхідно розділяти два поняття, огляд на стан сп'яніння та медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння. Огляд на стан спяніння в установленому порядку має право проводити поліцейський на місці зупинки транспортного засобу, а медичний огляд з цих же підстав повинен проводитися тільки в медичному закладі і виключно відповідними спеціалістами, поліцейські до яких не відносяться.

Положення ст. 266 КУпАП, прямо передбачає що, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті - вважається недійсним, тобто не має доказового значення.

В протоколі про адміністративне правопорушення від 13.06.2017 року - зазначено, що водій «від проходження огляду на місці зупинки ТЗ відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху».

Однак відображені в протоколі обставини відмови водія від проходження огляду не відповідають фактичній дійсності.

По перше, в протоколі не зазначено, що водій відмовився саме від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, а не будь якого іншого огляду.

Свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, які зазначені в протоколі як особи в присутності яких відбулась відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду, в своїх поясненнях наданих суду, показали, що про відмову водія від проходження медичного огляду, саме медичного огляду їм стало відомо - зі слів поліцейських. Вони тільки розписалися в готових заповнених поліцейським печатних бланках пояснень.

З доданих до протоколу матеріалів, а саме пояснень свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 - вбачається, що зміст пояснень свідків дійсно викладений не власноручно ними, а однотипним печатним текстом в раніш заготовлених бланках пояснень.

Вказані особи були лише присутні при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідно, вони не слідкували за правильністю пропонування водію проходження процедури щодо огляду на стан алкогольного сп'яніння та оформлення протоколу про адміністративне правопорушення. В підтвердження цього заслуговує уваги те, що навіть в печатному тексті заготовлених бланків пояснень свідків зазначено, що «В моїй присутності водій відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку в лікаря-нарколога та за допомогою приладу «ДРАГЕР» для визначення стану спяніння», що вже само по собі не відповідає визначеним положеннями ст.266 КУпАП вимогам, щодо порядку і процедури проведення огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Свідок ОСОБА_2 в своїх поясненнях суду також зазначив, що був тривалий час присутнім на місці зупинки ТЗ і в його присутності водію ОСОБА_1 не пропонувалось проходження огляду за допомогою драгера.

Аналіз ст.266 КУпАП свідчить про те, що огляд на визначення перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані спяніння, а так само і відмова від проходження такого огляду, має бути проведена, виключно у присутності двох свідків.

З наданих суду поясненнях свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 чітко вбачається недотримання передбаченого ст. 266 КУпАП порядку проведення огляду на стан алкогольного спяніння на місці вчинення правопорушення, а вбачається, що водій відмовився від проходження медичного огляду, зі слів поліцейського.

Оскільки відмова водія і саме від огляду на стан спяніння, а не медичного огляду, має бути отримана виключно, у присутності двох свідків, а не зі слів працівників поліції, суд вважає встановленим, що порядок огляду на стан алкогольного спяніння визначений статтею 266 КУпАП в конкретній ситуації, після зупинки водія ОСОБА_1 не був дотриманий.

Огляд особи на стан сп'яніння, проведений з порушенням зазначеного у ст. 266 КУпАП порядку вважається недійсним, і не є доказом по справі про адміністративне правопорушення, тому суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження вчинення водієм ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння в установленому порядку.

Оскільки суду не доведено, що відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння була отримана саме в присутності двох свідків, як того вимагають положення ст. 266 КУпАП, то слід вважати, що уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення особою не був дотриманий порядок проведення такого огляду, що є підставою для визнання відсутності в діях особи яка притягається до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочато підлягає закриттю, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Проаналізувавши, таким чином, обставини подій, дослідивши і оцінивши в сукупності докази по справі, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП - не доведена, що свідчить про відсутність в його діях складу зазначеного правопорушення, а тому провадження у справі за статтею 130 ч. 1 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись ст. 7,ст. 130 ч. 1, 247, 266, 284 КУпАП суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя - ОСОБА_5