АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/6766/17Головуючий у 1-й інстанції Багрій Т.Я.
Провадження № 33/789/336/17 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.2 ст.483 МК України
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2017 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Ваврів І.З.

з участю: з участю представника Тернопільської митниці Гребеняка Р.Б.,

захисника особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 - адвоката Подковського А.О.,

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Тернопільської митниці ДФС на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 28 серпня 2017 року, -

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 серпня 2017 року закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч.2 ст.483 МК України, у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

В апеляційній скарзі та доповненні до неї Тернопільська митниця ДФС вказує на допущені судом першої інстанції під час розгляду справи порушення вимог ст.ст.245, 280 КУпАП щодо своєчасності, всебічності, повноти і об'єктивності з'ясування обставин справи та вирішення її у точній відповідності із законом.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції невірно трактував положення ст.483 МК України, за змістом якої відповідальність наступає не лише за безпосереднє переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, а й за дії, спрямовані на таке переміщення, що й було вчинено особою, відносно якої складено протокол про порушення митних правил, ОСОБА_2.

Також зазначається про неправильну оцінку судом положень Митного кодексу України, що стосуються визначення та повноважень декларанта, митного брокера та агента з митного оформлення, якими проводиться митне оформлення вантажу, що переміщується через митний кордон України.

На думку апелянта, невірним є висновок суду щодо чинності контракту купівлі-продажу від 20.09.2014 р. № 01/01/2014 NL, оскільки за наявною інформацією митного інформаційного центру Королівства Нідерланди вказаний контракт між ТОВ "Сокіл-Захід", керівником якого є ОСОБА_2, та нідерландською компанією "M. VOS VOF" не укладався.

Як на підставу незаконності рішення суду першої інстанції, вказує, що суд не надав правової оцінки документам, отриманим від митної служби Республіки Польща про справжнього покупця, продавця та вартість транспортного засобу, за переміщення якого через митний кордон України складено протокол на ОСОБА_2

Аргументуючи свій висновок про умисний характер вчинення ОСОБА_2 правопорушення передбаченого ч.2 ст.483 МК України, вказує на безпосереднє надання останнім агенту з митного оформлення копій інвойса та техпаспорта, у яких зазначена необхідна для заповнення попередньої декларації інформація.

Просить скасувати вищевказану постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 серпня 2017 року та винести нову, якою притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.483 МК України та накласти на нього штраф у розмірі 200 відсотків вартості сідельного тягача DAF XF95/43, а саме 219 059, 42 грн. з конфіскацією цього тягача в дохід держави.

Заслухавши представника Тернопільської митниці ДФС, який підтримав подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні порушення митних правил за ч.2 ст.483 МК України і накласти на нього адміністративне стягнення, передбачене санкцією цієї правової норми; представника ОСОБА_2 адвоката Подковського А.О., який постанову Тернопільського міськрайонного суду від 28 серпня 2017 року вважає законною та обґрунтованою і тому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що докази, якими Тернопільська митниця ДФС обґрунтовує винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, зібрані з порушенням встановленого законом порядку та не містять достатніх відомостей для доведеності вини останнього в порушенні митних правил.

Зокрема, це стосується порядку складання та змісту протоколу про порушення митних правил.

Згідно ст.256 КУпАП, яка регламентує вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення, серед іншого, обов'язково зазначаються: суть адміністративного правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За змістом вказаної правової норми протокол повинен бути підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання. Обов'язковим елементом вказаного процесуального документу є роз'яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, його прав і обов'язків, передбачених статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Ця норма Закону носить імперативний характер і її недотримання свідчить про допущене порушення, яке ставить під сумнів належність та допустимість такого процесуального документа, як доказу по справі.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, на час складання протоколу про порушення митних правил співробітником Тернопільської митниці ДФС відносно ОСОБА_2, 15 травня 2017 року його представником адвокатом Подковським А.О. було подано до Тернопільської митниці ДФС клопотання щодо відкладення розгляду питання про оформлення протоколу на 3-4 дні у зв'язку з відсутністю ОСОБА_2 в межах Тернопільської області та необхідністю його безпосередньої участі в даній процедурі.

Проте, як слідує з листа Тернопільської митниці ДФС від 23 травня 2017 року № 2132/13/19-70-20-02, наявного в матеріалах справи, в такому клопотанні було відмовлено і, в порушення вимог ст.268 КУпАП, 15 травня 2017 року складено протокол про порушення митних правил № 0093/40300/17, яким констатовано факт вчинення ОСОБА_2 порушень ч.2 ст.483 МК України.

Такі дії не узгоджуються з положеннями ст.494 МК України, якою регламентовані вимоги до протоколу про порушення митних правил, оскільки в даному випадку особа, що притягується до адміністративної відповідальності була відома митниці і виявляла намір бути присутньою під час даної процесуальної дії, а тому ігнорування її вимог в цій частині є порушенням її права на захист та вказує на невідповідність вказаного протоколу вимогам як ст.268 КУпАП так і ст.494 МК України.

Відповідно до ст.483 МК України порушенням митних правил визнається переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Разом з тим, викладаючи суть адміністративного правопорушення, що в обов'язковому порядку повинно бути зазначено у протоколі, в порушення вимог ст.268 КУпАП, в протоколі про порушення митних правил № 0093/40300/17 від 15 травня 2017 року жодним чином не вказано в чому полягала протиправність дій ОСОБА_2, оскільки фабула описаного правопорушення містить лише констатацію певних подій щодо переміщення вантажу через митний кордон України та його митного оформлення без вказівки на участь і роль у цих подіях ОСОБА_2 і лише як підсумок зазначається про допущене останнім правопорушення, передбачене ч.2 ст.483 МК України.

Згідно ст.494 МК України протокол про порушення митних правил повинен містити, серед іншого, дані про місце, час вчинення, вид та характер порушення митних правил.

Проте, зміст протоколу про порушення митних правил № 093/40300/17 від 15 травня 2017 року відносно ОСОБА_2 не дає можливості зробити висновок коли і де саме було вчинено останнім правопорушення, а також характер даного правопорушення, що фактично повинно розкривати його суть та зміст.

Таке звинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення є неконкретним та незрозумілим з правової точки зору і тому документ, в якому воно викладено, не може вважатися доказом вини особи в розумінні ст.495 МК України та ст.251 КУпАП.

Виходячи з цього, висновок місцевого суду про некоректність та суперечливість вищевказаного протоколу про порушення митних правил, а також про порушення права на захист ОСОБА_2, допущені митницею на стадії митного розслідування і, як наслідок, про недопустимість його як доказу є вірним та належним чином мотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. .

Виходячи з матеріалів справи, неправомірність дій ОСОБА_2 полягає у поданні органу доходів і зборів, як підстави для переміщення товару документів (зовнішньоекономічного контракту № 01/01/2014 NL від 20.09.2014 року, укладеного ТОВ "Сокіл Захід" з компанією "M.VOS VOF" 5334 LH Velddriel, De Tweede Geerden, 9 Netherlands та інвойса № 0096 від 29.07.2015 року), що містять неправдиві відомості про відправника та одержувача.

Разом з тим, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено, що вищевказаний контракт № 01/01/2014 NL від 20.09.2014 року з нідерландською компанією "M.VOS VOF" укладався не ОСОБА_2, а попереднім керівником ТОВ "Сокіл-Захід" ОСОБА_5.

У зв'язку з цим інформація митного інформаційного центру Королівства Нідерланди про те, що даний договір не укладався, на що посилається Тернопільська митниця ДФС в апеляційній скарзі як на доказ вини ОСОБА_2, істотного значення для встановлення саме його вини немає.

Також в судовому засіданні встановлено, що інвойс № 0096 від 29.07.2015 року, як одну з підстав для переміщення вантажу через митний кордон, при перетині митного кордону України надавався водієм ОСОБА_6, пояснення якого щодо обставин отримання цього документа в матеріалах справи відсутні.

Окрім того, заслуговують на увагу доводи представника ОСОБА_2 адвоката Подковського А.О. на предмет дати виявлення порушення митних правил і, відповідно, строку притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а в разі розгляду судами (суддями) справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Таким чином, строк притягнення до адміністративної відповідальності складає шість місяців з дня вчинення або, якщо правопорушення триваюче - з дня виявлення правопорушення.

Як встановлено в судовому засіданні інформацію про відсутність самого факту наявності контракту № 01/01/2014 NL від 20.09.2014 року між ТОВ "Сокіл Захід" з компанією "M.VOS VOF", чим апелянт обґрунтовує наявність вини в діях ОСОБА_2, Тернопільська митниця отримала орієнтовано в листопаді-грудні 2015 року і фактично з того ж часу володіла інформацією про дане порушення митних правил, однак матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності направила до суду 30 травня 2017 року, тобто поза межами строків, визначених ст.467 МК України.

Таким чином, аналіз вищенаведених обставин не дає підстав для висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.483 МК України.

Такого ж висновку дійшов суд першої інстанції, який розглянув справу з дотриманням вимог ст.ст. 251, 252, 268, 280 КУпАП, і повно, всебічно та об'єктивно дослідив усі обставин справи в їх сукупності та належним чином умотивував свій висновок про відсутність належних доказів, які б в контексті положень ст.251 КУпАП та 495 МК України, свідчили про наявність в діях ОСОБА_2 ознак порушення митних правил, про що стверджує Тернопільська митниця ДФС.

За таких обставин, аргументи наведені апелянтом в апеляційній скарзі щодо незаконності постанови суду першої інстанції у зв'язку з неправильним трактуванням судом положень Митного кодексу, є безпідставними і тому не можуть бути прийняті до уваги.

З урахуванням наведеного, вважаю, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 серпня 2017 року відносно ОСОБА_2 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

На підставі наведеного, керуючись. ст.294 КУпАП, ст.530 МК, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Тернопільської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 серпня 2017 року, якою закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч.2 ст.483 МК України, у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області І.З. Ваврів