АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №664/864/17 Головуючий в І інстанції: Заславець Н.В.
Провадження №33/791/511/17 Доповідач: Радченко С.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2017 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області Радченко С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Цюрупинського районного суду Херсонської області від 13 липня 2017 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Цюрупинського районного суду Херсонської області від 13 липня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами а строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 320,00 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 19 квітня 2017 року о 01 год. 45 хв., керував транспортним засобом «ВАЗ 217230» державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Бучми,16 в м. Херсоні з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: почервоніння шкіри, запах алкоголю з ротової порожнини. Від продуття в алкотестер «Драгер» та від проходження огляду в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху» (далі - Правила), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з'ясування судом обставин справи.

Апелянт посилається на те, що складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом у справі з огляду на те, що в ньому не зазначені відомості, які згідно вимог закону обов'язково мають бути зазначені у ньому для можливості встановлення усіх ознак правопорушення, а саме: суті правопорушення, дій водія щодо ухилення, порядку проведення огляду від якого водій відмовився та не дотримана форма його оформлення з огляду на відсутність підпису особи в протоколі.

Крім того апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази або дані, які б вказували на підстави зупинки транспортного засобу працівниками поліції. Тобто така зупинка була незаконною, а відтак усі подальші дії інспектора також не можуть бути визнанні законними.

Також апелянт зазначає, що інспектором поліції не видавалося йому будь-якого направлення до медичного закладу для огляду на стан сп'яніння, а направлення інспектором поліції у вигляді пропозиції водію проїхати до медичного закладу не передбачена законом.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 посилається на те, що він не був присутній в судовому засіданні під час ухвалення постанови і копію такої постанови отримав лише 21 липня 2017 року, що унеможливлювало своєчасну подачу апеляційної скарги.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КупАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №211040 від 19 квітня 2017 року ОСОБА_2 19 квітня 2017 року о 01год 45 хв. керував транспортним засобом «ВАЗ 217230» державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Бучми,16 в м. Херсоні з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил. В протоколі наявні підписи правопорушника, пояснення по суті порушення від ОСОБА_2 не надходили (а.с.2).

Посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, оскільки не містить даних про суть вчиненого правопорушення, про дії водія щодо ухилення та порядок проведення огляду, від якого водій відмовився, є безпідставними, та не свідчать про неналежність чи недопустимість вказаного доказу. Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП складено з дотриманням вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а тому суддя місцевого суду обґрунтовано визнав відомості, що у ньому містяться, як доказ у справі про адміністративні правопорушення.

Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 зауважень чи заперечень до складеного протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП відмовився висловлювати. Про наявність заперечень щодо порядку проведення огляду на стан сп'яніння та результатів огляду ОСОБА_2 також не зазначав. Також слід зазначити, що в протоколі наявний підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тобто ОСОБА_2, що свідчить про ознайомлення останнього зі змістом протоколу. Також своїм підписом в протоколі ОСОБА_2 засвідчив роз'яснення йому його прав та обов'язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпПА.

Доводи апелянта про те, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку та не направляли його до медичного закладу, спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відповідно до яких ОСОБА_2 під час проведення його огляду на стан сп'яніння був з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. В їх присутності водію запропоновано продути алкотестер «Драгер», на що він відмовився. Після цього йому було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп'яніння в найближчому лікарняному закладі на що він також відмовився (а.с.4).

Необхідно зазначити, що пояснення вказаних свідків узгоджуються з іншими доказами у справі, а відтак були обґрунтовано враховані судом першої інстанції при постановленні рішення.

Доводи апелянта про те, що свідки, які зазначені в протоколі, не викликалися в якості свідків в судове засідання для надання особистих пояснень в порядку ст.272 КУпАП, і тому їх свідчення не можна вважати доказами в розумінні ст.251 КУпАП, не спростовують висновків судді місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що працівники поліції безпідставно зупинили його транспортний засіб також не заслуговують на увагу, оскільки, у відповідності до вимог чинного законодавства, підстави для зупинки транспортного засобу ОСОБА_2 інспектором поліції будо викладено у відповідному рапорті, а саме: транспортний засіб «ВАЗ 217230» державний номерний знак НОМЕР_1 в темний час доби рухався без ввімкнених фар (а.с.3).

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки його притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, які б слугували підставою для скасування постанови. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_2 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Цюрупинського районного суду Херсонської області від 13 липня 2017 року.

Постанову Цюрупинського районного суду Херсонської області від 13 липня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Радченко