Провадження № 33/780/1035/17 Доповідач у 2 інстанції Капічон
Категорія 255 16.11.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 листопада 2017 року м. Київ

Суддя апеляційного суду Київської області Капічон О.М. за участю ОСОБА_1 його захисника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, пенсіонера СБУ, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 грн.; стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 320 грн.,

в с т а н о в и в:

Відповідно до постанови судді, 23 серпня 2017 року близько 18 години 00 хвилин, громадянин ОСОБА_1 в с. Мала Вільшанка по вул. Гагаріна 96, висловлювався в бік громадянина ОСОБА_3 нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим порушив громадський порядок та спокій громадян.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року щодо нього та закрити адміністративне провадження про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою й такою, що винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує, що судом першої інстанції було не повно зясовано усі фактичні обставини справи та не досліджено й не надано належну оцінку наявним в матеріалах справи доказам, що не сприяло повному обєктивному та неупередженому її розгляду через формальний підхід до вивчення обставин справи. Апелянт зазначає, що свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, оскільки не висловлювався в бік ОСОБА_3 нецензурною лайкою та, тим більше, не погрожував йому фізичною розправою. Звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення він не підписував, оскільки в його діях не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. Апелянт зазначає, що окрім заяви ОСОБА_3 про вчинення відносно нього адміністративного правопорушення та його особистих пояснень, а також пояснень його дружини, ОСОБА_4, немає жодних належних та допустимих доказів його вини. Однак, на думку апелянта, вказані докази повинні бути критично оцінені як судом першої, так і апеляційної інстанції, оскільки між ним та ОСОБА_3 існував цивільний спір і ОСОБА_3 був незгоден з рішенням суддів всіх інстанцій, які були постановлені на користь апелянта, у звязку з чим пояснення ОСОБА_3 та його дружини ґрунтуються на особистих неприязних відносинах, а інші докази, які б підтверджували його вину, відсутні. Окрім того апелянт зазначає, що навіть якщо припустити, що він дійсно висловлювався в бік ОСОБА_3 нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим порушив громадський порядок та спокій громадян, і, таким чином, вчинив дрібне хуліганство та правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, суд першої інстанції не врахував, що ці дії відбувалися на території житлового будинку, частка якого належить йому на праві приватної власності, і який не відноситься до громадського місця.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника. які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити; дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Частиною 1 статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Під дрібним хуліганством, за яке настає відповідальність за ст. 173 КУпАП, законодавець розуміє нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 881126 від 23 серпня 2017 року щодо ОСОБА_1 вбачається, що 23 серпня 2017 року близько 18 години в с. Мала Вільшанка за адресою вул. Гагаріна, 96 він висловлювався в бік громадянина ОСОБА_3 нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим порушив громадський порядок /а.с. 1/.

Слід значити, що однією із складових обєктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП є, зокрема, вчинення дій, передбачених ст. 173 КУпАП у громадському місці.

Визначення поняття «громадське місце» в чинному законодавстві надано в абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоровя населення», відповідно до якого, під громадським місцем розуміється частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі підїзди, а також підземні переходи, стадіони.

Так, в поясненнях ОСОБА_3 від 23 серпня 2017 року зазначено, що він проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 і що його конфлікт з ОСОБА_1 відбувався саме там /а.с.3/, тобто, на території приватного домоволодіння. Аналогічні пояснення були надані ОСОБА_4 /а.с. 4/. Крім того, частина зазначеного домоволодіння на праві власності належить ОСОБА_1

Таким чином, місце події не є громадським місцем, адже доступ до нього обмежено правом власності, у звязку з чим, відсутня необхідна складова обєктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а саме місце вчинення.

Окрім того, при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції не було зясовано обставини вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, щодо відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, не досліджено докази, які б підтверджували або спростовували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Також слід зазначити, що з субєктивної сторони дрібне хуліганство характеризується умисною виною та його обовязковою ознакою є мотив явної неповаги до суспільства. Однак, в даному випадку вказана обставина встановлена не була.

Отже, під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення судом першої інстанції було допущено порушення вимог чинного законодавства, у звязку з чим, ставляться під сумнів фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а тому враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування постанови судді та закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294, п.1 ч.1 ст.247 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП скасувати, а провадження по справі щодо нього закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Капічон