АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/1364/2017 Постанова винесена суддею Коренюк А.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю порушника ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року щодо

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Корніїв Козелецького району Чернігівської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу - 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 гривень.

Як встановив суддя місцевого суду, ОСОБА_2 12 березня 2017 року о 02 год. 40 хв. керував автомобілем марки «Мітсубіші», державний номерний знак НОМЕР_1, на

вул. Привокзальна, 1 (рухаючись від вул. Бориспільської в бік вул. Привокзальної) в

м. Києві, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів (нестійка хода), порушення мови, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків - ОСОБА_4 і ОСОБА_5, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на незаконність постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року, з огляду на грубе порушення норм матеріального і процесуального права, просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким закрити провадження в справі щодо ОСОБА_2 у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1

ст. 130 КУпАП.

За доводами апеляційної скарги захисника, суддею не було всебічно, повно і об'єктивно з'ясовано обставини справи, чим порушено вимоги ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП, а також розглянуто справу без участі ОСОБА_2, не дивлячись на подане клопотання про відкладення розгляду справи, що є порушенням вимог ст. 268 КУпАП.

Суд першої інстанції, як зазначає апелянт, не звернув увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 не відповідає положенням ст. 256 КУпАП, бо в ньому: не вказано частину статті КУпАП за якою ОСОБА_2 притягується до відповідальності; у графі «місце скоєння адміністративного правопорушення» вказано декілька адрес, які знаходяться в різних частинах Києва (в описовій частині протоколу вказано вул. Бориспільська, 3, замість вул. Привокзальна, 1); на початку протоколу зазначений час 2 год. 50 хв., а в описовій частині - 02 год. 40 хв.; графа «місце роботи» не заповнена, проте згідно з довідкою № 1/029-57 від 03 квітня 2017 року, долученою до матеріалів справи, ОСОБА_2 працює в ПрАТ «Укргіпроцукор» на посаді господарського директора. До того ж, в порушення вимог ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу ОСОБА_2 не було роз'яснено його прав і обов'язків, передбачених ст. 268 КУпАП, оскільки в ньому відсутня відповідна відмітка. За таких обставин, суд передчасно почав розгляд справи, не вирішивши питання про повернення матеріалів справи на доопрацювання.

Крім того, суд першої інстанції, як зазначає захисник, знехтував і його клопотаннями про витребування відеозапису з нагрудної камери поліцейського, виклик в судове засідання інспектора патрульної поліції Мялковського В.В., свідків, які вказані в протоколі - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також свідка ОСОБА_8, який був пасажиром транспортного засобу, проте невнесений інспектором поліції до протоколу. Не надав суд і будь-якої правової оцінки письмовим поясненням свідка ОСОБА_8, долученими безпосередньо в судовому засіданні, та послався в постанові на такі ознаки сп'яніння ОСОБА_2 як порушення мови, почервоніння очей, які в протоколі відсутні, що свідчить про упередженість суду та ставить під сумнів законність судового рішення.

Щодо події правопорушення, захисник звертає увагу на те, що поліцейським було відмовлено ОСОБА_2 у складенні власноручних письмових пояснень по суті правопорушення і безпідставно вказано в протоколі про відмову ОСОБА_2 від підписів і пояснень, а також в порушення п. 5 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція) не надано на вимогу ОСОБА_2 для огляду документів, які підтверджують правомірність використання вимірювального пристрою «Драгер», а саме: сертифікату відповідності та сертифікату про проходження повірки, до того ж ОСОБА_2 наполягав на проходження огляду в найближчому закладі охорони здоров'я, проте дана вимога в порушення ст. 266 КУпАП та Інструкції була залишена поліцейськими без задоволення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги та апеляційне прохання, дослідивши матеріали справи та додаткові докази, вважаю, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у

ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, за змістом ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_2 слідує, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_2 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- впротоколі про адміністративне правопорушення серія БР № 137699 від 12 березня 2017 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст в повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки у протоколі зазначено дату і місце його складення, посаду, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків; інші відомості, необхідні для вирішення справи, тобто всі необхідні відомості, які визначені законом, зокрема і частина статті закону за якою ОСОБА_2 притягується до відповідальності (а.с. 1).

При цьому необхідно зазначити, що відсутність в протоколі даних щодо місця роботи ОСОБА_2 свідчить лише про те, що ОСОБА_2 їх не повідомив працівнику поліції під час складення протоколу. А розбіжності в даних щодо часу та місця вчинення правопорушення не свідчать про неналежність чи недопустимість вказаного протоколу як доказу, оскільки час і місце вчинення правопорушення не завжди збігаються з часом і місцем складення протоколу, до того з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом, рухався від вул. Бориспільської в бік вул. Привокзальної і зупинений був працівником поліції на вул. Привокзальній в м. Києві;

- уписьмових поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_2 12 березня 2017 року по вул. Привокзальна, 1 в м. Києві від проходження огляду на стан сп'яніння, водночас жодних зауважень щодо правомірності дій працівників поліції в протоколі не вказали (а.с. 3);

- у розписці ОСОБА_9 від 12 березня 2017 року про зобов'язання доставити транспортний засіб «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1, за адресою АДРЕСА_1, тобто за місцем проживання водія (а.с. 4);

- урапорті інспекторів патрульної поліції щодо обставин пригоди, в якому зазначено, що водій ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, а тому щодо водія було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 5).

Таким чином, суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у його вчиненні.

Доводи апелянта про недотримання суддею місцевого суду вимог ст. 268 КУпАП не заслуговують на увагу, оскільки суперечать матеріалам справи, відповідно до яких

ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи, що підтверджується відповідною розпискою (а.с. 8), в суді першої інстанції його інтереси представляв захисник ОСОБА_3, який клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неявкою ОСОБА_2 не заявляв. Суддя ж місцевого суду вирішив справу з урахуванням строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 277 КУпАП, за достатності тих доказів, які містяться в її матеріалах, оскільки вони узгоджуються між собою та спростовують позицію ОСОБА_2 щодо не вчинення ним цього правопорушення.

Підстав вважати рішення судді місцевого суду таким, що постановлено без дотримання вимог ст. 245, 278, 280 КУпАП, у суду апеляційної інстанції немає. Між тим, з метою перевірки доводів апеляційної скарги захисника щодо неповноти судового розгляду, в судове засідання суду апеляційної інстанції неодноразово викликалися свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які в суд не прибули, а в інший спосіб, ніж шляхом судового виклику, суд позбавлений можливості забезпечити участь у судовому засіданні цих свідків. При цьому необхідно зазначити, що письмові пояснення вказаних свідків узгоджуються з іншими доказами у справі, а відтак і були обґрунтовано враховані судом першої інстанції при постановленні рішення.

Крім того, із досліджених в суді апеляційної інстанції відеозаписів із нагрудних камер/відеореєстраторів поліцейських, на яких достатньо повно відображені події, які відбувалися 12 березня 2017 року за участю ОСОБА_2 слідує, що ОСОБА_2, не заперечуючи того, що вживав алкогольне пиво, після чого керував транспортним засобом, в присутності двох свідків на неодноразові пропозиції працівників патрульної поліції в категоричній формі відмовився від будь-якого огляду на стан алкогольного сп'яніння, жодних зауважень щодо незаконності вимог поліцейських про проведення огляду, а також щодо згоди на проходження огляду в найближчому закладі охорони здоров'я не заявляв, пропозиції поліцейських щодо надання письмових пояснень та ознайомлення з протоколом про адміністративне правопорушення проігнорував, а відтак відсутні підстави вважати, що працівниками патрульної поліції не були дотримані положення ст. 266 КУпАП та Інструкції, отже зазначені відеозаписи беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та спростовують усі доводи сторони захисту щодо недотримання поліцейськими процедури проведення відповідного огляду і вимог закону під час складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, зокрема і щодо не роз'яснення ОСОБА_2 його процесуальних прав та обов'язків, передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Посилання апелянта на те, що суддя в постанові вказав на ознаки сп'яніння ОСОБА_2, які безпосередньо не зазначені в протоколі, що, на думку захисника, є підставою для скасування судового рішення, не заслуговують на увагу, оскільки про такі виявлені ознаки сп'яніння у ОСОБА_2, як порушення мови і почервоніння очей, є посилання у рапорті інспекторів патрульної поліції від 12.03.2017 та про їх виявлення неодноразово згадується поліцейськими, що зафіксовано на відповідних відеозаписах.

Що стосується доводів апелянта про необґрунтоване неврахування судом першої інстанції письмових пояснень свідка ОСОБА_8, то вони також безпідставними, оскільки даний свідок є зацікавленою особою, в той же час його письмові пояснення спростовуються наведеними доказами в справі.

Інших доводів щодо недотримання норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи в суді першої інстанції, захисником у скарзі не наведено.

Виходячи з обставин справи, характеру вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху та є умисним, особи ОСОБА_2, суддя Дарницького районного суду м. Києва, дотримуючись вимог ст. 33 КУпАП, обґрунтовано визначив вид та розмір адміністративного стягнення, з огляду на санкцію ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 квітня 2017 року є законною та обґрунтованою, отже апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду

м. Києва від 10 квітня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу - 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва О.П. Павленко