Апеляційний суд міста Києва
Справа № 33/796/1706/2017
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 липня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника - адвоката Урін Ф.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 16 червня 2017 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 16 червня 2017 року

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року, громадянина України, проживаючого за АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

Як встановлено постановою судді, ОСОБА_2 18 березня 2017 року близько 02 год. 10 хв., перебуваючи по вул. Шевченка, 31/20 в м. Кременчук Полтавської області, та керуючи автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, млява мова) від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 16.06.2017 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, а провадження по справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поданої скарги, скаржник посилається на те, що постанова винесена без з'ясування всіх обставин справи, з порушенням процесуальних та матеріальних норм Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зокрема, як вважає скаржник, судом не було взято до уваги той факт, що його захисником Пузь Ю.А. через канцелярію суду було подано апеляційну скаргу на постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 17.05.2017, якою справа № 537/1115/17 про притягнення його, ОСОБА_2, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скерована для розгляду по суті до Святошинського районного суду м. Києва, а тому, у відповідності до ч. 3 ст. 294 КУпАП дана справа мала бути направлена до Апеляційного суду Полтавської області, через Крюківський районний суд м. Кременчука, для розгляду у зв'язку з чим суддя Дячук С.І. взагалі не мав права розглядати справу по суті.

Також скаржник вказує на невідповідність дійсності тверджень суду про те, що він, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду вкотре не з'явився, клопотань про відкладення судового розгляду не подавав, проте свою вину в поясненнях не визнав, оскільки судової повістки на судове засідання 16.06.2017 р. о 08:45 він не отримував. Вранці 16.06.2017 р. він, ОСОБА_2, знаходячись на стаціонарному лікуванні, передав через свого захисника відповідну довідку за підписом завідуючого відділенням та лікаря, а також просив передати суду клопотання про відкладення розгляду справи, проте суддя, отримавши довідку, повідомив, що вона буде досліджена судом і все.

Судовий розгляд справи, як зазначає скаржник, проведено поверхнево, без дослідження всіх істотних обставин справи, оскільки суд не надав йому, ОСОБА_2, можливості висловити «своєї захисної позиції», не допитав свідків безпосередньо у судовому засіданні свідків та не дослідив відеозапису.

Заперечуючи, як такі, що не відповідають дійсності, обставини його відмови від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, ОСОБА_2 звертає увагу на те, що в письмових поясненнях свідків маються суттєві розбіжності з протоколом щодо місця відмови від проходження огляду на стан сп'яніння, а щодо одного із цих свідків взагалі є обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості, оскільки в поясненнях останнього зазначено, що він працює у ВОХР станції Кременчук Південної залізниці.

На думку скаржника, суд взагалі не звернув уваги на той факт, що в порушення ст. 251 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення, не долучено жодного доказу вчинення ним дій, зазначених у протоколі, а сам по собі цей протокол, без підтвердження іншими доказами, не є доказом на доведення його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У зв'язку з цим, як вважає ОСОБА_2, його пояснення матеріалами справи не спростовані.

Судом першої інстанції, не було забезпечено дотримання вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, оскільки фактичні обставини правопорушення, у вчиненні якого його, ОСОБА_2, визнано винним, сформульовані в оскаржуваній постанові, виходячи не з власних висновків судді за результатами розгляду справи, а з посиланням на зміст протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до якого, в його діях вбачається адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, постанова судді, всупереч вимогам ст. 283 КУпАП, взагалі не містить опису обставин, що характеризують об'єктивну сторону правопорушення, та встановлені безпосередньо судом при розгляді справи, що є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Порушення судом вимог ст. 268 КУпАП та розгляд справи за його відсутності, на переконання ОСОБА_2, позбавив суд можливості заслухати його особисті пояснення щодо обставин виявленого правопорушення, а з урахуванням його процесуальної позиції допитати свідків цього правопорушення, що в свою чергу, також потягло неповноту та однобічність судового розгляду та неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши пояснення особи, яка подала апеляційну скаргу та її захисника, які підтримали скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи, наведені в апеляційній скарзі, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у його відмові, як особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, що є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України.

Зокрема, крім протоколу про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_2, вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як обґрунтовано зазначається в оскаржуваній постанові, підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, у тому числі рапортом інспектора патрульної поліції та письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6, в присутності яких ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння як на місці зупинки, так і у лікаря нарколога.

Більш того, об'єктивність цих доказів підтверджується відеозаписом з камери інспектора патрульної поліції, на якому зафіксовані обставини, за яких водій ОСОБА_2, у присутності двох свідків, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

У зв'язку з цим, доводи апеляційної скарги щодо невідповідності дійсності обставин, за яких він, ОСОБА_2, відмовився від проходження медичного огляду, упередженості одного зі свідків, а саме ОСОБА_7, а не ОСОБА_6, як помилково зазначено у скарзі, через те, що останній працює у ВОХР на ст. Кременчук, так само як і посилання скаржника на допущені судом порушення процесуальних та матеріальних норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, не можуть бути визнані достатніми підставами для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі, оскільки вони не спростовують, як факту події адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, так і наявності в діях ОСОБА_2 складу цього правопорушення.

Безпідставним слід визнати і посилання в апеляційній скарзі на те, що суддя Дячук С.І. взагалі не мав права розглядати справу по суті, оскільки захисником ОСОБА_2 - адвокатом Пузь Ю.А. було подано апеляційну скаргу на постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 17.05.2017, якою справа № 537/1115/17 про притягнення його, ОСОБА_2, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скерована для розгляду по суті до Святошинського районного суду м. Києва, у зв'язку з чим справа мала бути направлена до Апеляційного суду Полтавської області, через Крюківський районний суд м. Кременчука, оскільки справу за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва було направлена за ініціативою самого ОСОБА_2, який особисто звертався до Крюківського районного суду м. Кременчука з клопотанням про перенесення розгляду справи за місцем проживання правопорушника.

Що ж стосується клопотання його захисника про направлення справи за підсудністю до Крюківського районного суду м. Кременчука та подання ним апеляційної скарги на постанову судді цього суду від 17.05.2017 року, то зазначені обставини, так само як і перебування ОСОБА_2 на лікуванні з 14 червня 2017 року, слід сприймати не інакше, як спробу останнього будь-яким шляхом уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 не може бути задоволена, оскільки вона не містить в собі достатніх підстав для висновку про те, що постанова судді про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення є незаконною та необґрунтованою, у зв'язку з чим, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне прийняти рішення, яким залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 16 червня 2017 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 16 червня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Дячук С.І.