Справа № 139/945/17
Провадження № 33/772/886/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції Тучинська Н. В.
Доповідач: Федчук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 р. м. Вінниця

Суддя апеляційного суду Вінницької області Федчук В.В., розглянувши апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у справі Арнаута Я.М. на постанову Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 07.11.2017 року у справі відносно ОСОБА_3 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою судді провадження у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1 і 2 ст. 172 - 7 КУпАП.

Закрити провадження у справі відносно ОСОБА_3 за частинами 1 і 2 ст. 172 -7,ст. 38 КУпАП у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Не погодившись з рішенням суду, прокурор Могилів - Подільської місцевої прокуратури Арнаут Я.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 07.11.2017 та прийняти нове рішення, яким ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП .

Дана апеляційна скарга підлягає поверненню з наступних підстав.

Як зазначено у частині першій статті 250 КУпАП прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення окрім іншого має право оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення. Частиною другою цієї норми визначено, що при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172 4 - 172 9 цього Кодексу, участь прокурора у розгляді справи судом є обов'язковою.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Відповідно до ч. 5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч. 1 ст. 287 та ч. 5 ст. 7 КУпАП кореспондуються з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до якого однією із функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені статтею 26 даного Закону і спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Однак, згідно змісту оскаржуваної постанови, провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1, 2 ст. 1727 КУпАП закрито, заходів примусового характеру, пов'язаного з обмеженням особистої свободи громадянина, до ОСОБА_3 не застосовано. Тобто, в даному випадку прокурор не наділений функцією нагляду у відповідності до ч. 5 ст. 7 КУпАП та не має повноважень на оскарження судового рішення згідно ч. 1 ст. 287 КУпАП та ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Що стосується посилань прокурора на ч. 5 ст. 7, ст. 250 КУпАП як на правову підставу звернення з апеляційною скаргою, то суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити наступне.

Ухвалою Конституційного Суду України від 08.12.2015 за №49-у/2015 встановлено неузгодженість положень ч.5 ст. 7, ст. 250, ч.1 ст. 287 та ч.2 ст. 294 КУпАП щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду у справах про адміністративне правопорушення. При цьому усунення таких розбіжностей може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Таким чином, до вирішення цього питання, суди при розгляді справ повинні керуватися практикою Європейського суду з прав людини (Рішення «Щокін проти України»), де зазначено, що вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 287 КУпАП, постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена в порядку, визначеному КУпАП.

Такий порядок встановлений ч. 2 ст. 294 КУпАП, яка є спеціальною нормою, згідно якої постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Зазначений перелік суб'єктів апеляційного оскарження є вичерпним, і прокурор, як учасник провадження у справах про адміністративні правопорушення, виключений із зазначеного переліку суб'єктів апеляційного оскарження шляхом внесення змін у ч. 2 ст. 294 КУпАП Законом України від 14.10.2014 №1697-VІІ.

Таким чином, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 294 КУпАП та враховуючи, що апеляційну скаргу подано особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження, вважаю, що вимога прокурора щодо розгляду його апеляційної скарги, в якій ставиться питання про погіршення становища особи, не ґрунтується на вимогах закону, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Могилів - Подільської місцевої прокуратури Арнаута Я.М. на постанову Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 07.11.2017 року у справі відносно ОСОБА_3 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП повернути особі, яка її подала.

Суддя: (підпис)

Згідно з оригіналом:

Суддя: В.В.Федчук