Справа № 357/4391/17 Головуючий у І інстанції Примаченко В. О.
Провадження № 33/780/551/17 Доповідач у 2 інстанції Габрієль
Категорія 147 09.08.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 серпня 2017 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., із участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 травня 2017 року, -

ВСТАНОВИВ :

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 травня 2017 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого в ТОВ Білоцерківське «ШЕУ» на посаді директора, одруженого, такого, що має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, такого, що раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, -

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. із позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 320 (триста двадцять) грн.

Відповідно до постанови суду ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 15.04.2017 року о 03 год. 20 хв. в м. Біла Церква по вул. Першотравнева він керував автомобілем TOYOTA, д.н.з. НОМЕР_3, в стані алкогольного сп'яніння. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 просить постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 травня 2017 року скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_2 закрити.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення серії БР №175287 від 15.04.2017 року та оскаржувана постанова були винесені з істотним порушенням вимог чинного законодавства: вказані документи не містять відомостей про місце вчинення правопорушення, у їхньому змісті наявна недостовірна інформація. Крім того, працівниками патрульної поліції не було повідомлено про причину зупинки транспортного засобу ОСОБА_2, роз'яснено йому порядку проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. У матеріалах справи точно не визначено яка саме службова особа виявила правопорушення та ініціювала притягнення до відповідальності ОСОБА_2, оскільки згідно висновку щодо результатів медичного огляду останнього було направлено на огляд старшим сержантом поліції Затолокіним В.В., а протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 складений старшим інспектором СРПП №1 Білоцерківського ВП лейтенантом поліції Митником В.В. Водночас, висновок КЗ БМР «БМЛ №4» не містить точного часу проведення огляду та переліку виявлених у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп'яніння. Також у матеріалах справи відсутні пояснення правопорушника та пасажира автомобіля TOYOTA, д.н.з. НОМЕР_3.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 15.04.2017 року керував автомобілем TOYOTA, д.н.з. НОМЕР_3, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №175287 серії БР від 15.04.2017 року, 15.04.2017 року о 03 год. 20 хв. в м. Біла Церква по вул. Першотравнева водій ОСОБА_2 керував автомобілем TOYOTA, д.н.з. НОМЕР_3, в стані алкогольного сп'яніння. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9 ПДР України (а.с.1).

Із висновку КЗ БМР «Білоцерківська міська лікарня №4» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №151 від 15.04.2017 року вбачається, що станом на 04 год. 10 хв. 15.04.2017 року ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп'яніння (а.с.2).

Із розписки видно, що автомобіль ОСОБА_2 TOYOTA, д.н.з. НОМЕР_3, було передано іншій особі для транспортування до місця стоянки (а.с.3).

Факт перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння підтверджується також відеозаписами із нагрудної камери поліцейських, доданих до матеріалів справи про адміністративне правопорушення (а.с.51-54).

Крім того, у суді першої інстанції ОСОБА_2 свою вину у вчиненні правопорушення визнав повністю. При цьому дав суду показання, що вдень, тобто 14.04.2017 року приблизно о 15 год. 00 хв. вживав алкогольні напої, а саме вжили втрьох з друзями пляшку коньяку ємністю 0,5 л. Був зупинений працівниками поліції приблизно о 03 год. 00 хв. ночі. На пропозицію поліцейських він пройшов огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціального приладу, який позитивного результату не показав. Після цього йому запропонували проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду на що він погодився.

Таким чином, працівники поліції діяли відповідно до вимог закону та після виявлення у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп'яніння запропонували останньому пройти огляд у встановленому законом порядку.

Проте, в апеляційному суді ОСОБА_2 свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, заперечував.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд, враховуючи зазначене вище, приходить до переконання, що викладені у постанові доводи судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП та необхідності накладення на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, є обґрунтованими.

У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Попри доводи апеляційної скарги, зазначені вимоги закону суддею, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладенні на нього стягнення були дотримані у повній мірі.

Посилання апелянта на невинуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та істотні порушення закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної ухвали, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вони повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Із огляду на вищезазначене постанова судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 травня 2017 року щодо ОСОБА_2 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв'язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 травня 2017 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Київської області В.О. Габрієль