ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2017 м.Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Леміш О.М розглянувши матеріали, які надійшли від Державної сліжби України з безпеки на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець Тячівського р-ну, с. Новоселиця , вул. Лазівська, 14 , за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 21.08.2017 року ІІ №0006392 , в с. Барвінок Ужгородського р-ну, о 13 год. 10 хв. гр. ОСОБА_1В на т/з Марки ОСОБА_2 312010 пасажирський В днз. АО8416 АІ надавав послуги з перевезення пасажирів , п"ятнадцять чоловік, по маршруту м.Ужгород- с. Новоселиця , без державної реєстрації , як суб"єкт господарювання та без одержавння ліцензії , яку передбачено п. 24 ст.7 "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" , чим порушив ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В судовому засіданні гр. ОСОБА_1В вину у вчиненому правопорушенні не визнав, просив суд визнати його невинуватим оскільки обставини які викладені в протоколі не відповідають дійсності, не свідчать про наявність в діях особи складу зазначеного в протоколі правопорушення, передбаченого ст.164 КУпАП. Зокрема при складенні протоколу водій пояснив, , що пасажири дійсно їдуть з ним, однак жодної господарської діяльності він не здійснює, а їде зі своїми знайомими . Проте такі відомості головним спеціалістом були проігноровані та до уваги не прийняті. Окрім того просив суд врахувати , що коштів він не отримував , люди які з ним проїзджали йому грошей не сплачували.

У відповідності до ст.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержанняКонституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Частиною 1 статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Дії ОСОБА_1В кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КУпАП, диспозиція якої передбачає «провадження господарської діяльності».

Згідно ч. 1 ст. 3 Господарського Кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

У відповідності до ч. 2 ст. 3 Господарського Кодексу України господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.

Ст. 42 Господарського Кодексу України передбачено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

В постанові Пленуму ВСУ від 25.04.2003 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» Верховний Суд України розяснив, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб'єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов'язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Таким чином, обовязковою ознакою господарської діяльності є систематичність (не менш ніж три рази протягом одного календарного року).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов"язаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом"якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстава для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з"ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

До протоколу про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1В за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП додано світлини з місця складення протоколу, однак цього доказу не достатньо для висновку про те, що ОСОБА_1В займається господарською діяльністю систематично та отримує прибуток від перевезення пасажирів.

Окрім того в протоколі 21.08.2017 року ІІ №0006392 не зазначено, яким чином ОСОБА_1В здійснював господарську діяльність по перевезенню пасажирів, кому надавав такі послуги, не було встановлено і вартості таких послуг та самого факту їх оплати водію, одночасно до протоколу в якому зазначено свідків , не доданої їх пояснення, які б підтверджували обставини вчинення водієм ОСОБА_1В правопорушення.

В даному випадку матеріали справи про адміністративне правоворушення не містять відомостей, що вказують на систематичність дій, які інкримінуються ОСОБА_1В , отже його дії не можуть вважатися господарською діяльністю.

Разом з тим, діюче законодавство не обмежує власника у використанні транспортного засобу за цільовим призначенням для перевезення своїх друзів та близьких безоплатно, або часткової участі у витратах на придбання палива для проїзду до відпочинку.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обовязок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

На підставі викладеного в діях ОСОБА_1В не вбачається складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, а тому справа про адміністративне правопорушення відносно нього підлягає закриттю.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП України звільнити від адміністративної відповідальності, провадження по адміністративній справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області в десятиденний термін.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3