Провадження № 3/331/1291/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2017 року суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Пивоварова Ю.О. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, тимчасово не працює, мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Жуковського, 4,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 07 вересня 2017 року о 00.30 годин у місті Запоріжжя по пр. Соборний, 23 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ110216 держаний номер НОМЕР_1 із явними ознаками наркотичного сп»яніння (почервоніння очей, не реагування зіниць ока на світло, млява мова, тремтіння кінцівок пальців рук), від проходження медичного огляду для встановлення стану сп»яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні представник правопорушника ОСОБА_2 із протоколом не погодився та зазначив, що 07.09.2017 року у нічний час ОСОБА_1 зупинили працівники поліції та стали звинувачувати у тому, що він перебуває у стані наркотичного сп»яніння, однак ніякого обстеження з приводу цього не робили, наслідки відмови від проходження обстеження не роз»яснили, склали документи та поїхали. Просив суд закрити провадження щодо ОСОБА_1, оскільки порушень Правил дорожнього руху він не допускав, у стані сп»яніння не перебував, працівники поліції халатно підійшли до фіксації факту відмови від проходження обстеження, протокол про адміністративне правопорушення склали із порушенням Інструкції.

Суддя, вислухавши пояснення представника правопорушника, свідка, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП з наступних підстав.

Частиною першою 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти у встановленому законом порядку медичне обстеження для встановлення стану алкогольного сп»яніння, дії наркотичних або токсичних речовин.

Розділом другим Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 встановлено порядок проведення огляду на стан алкогольного спяніння поліцейським і оформлення його результатів.

Згідно п. 2 розділу 1 Інструкції огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного спяніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно п. 7 розділу 1 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоровя). Пункт 9 розділу 2 Інструкції передбачає, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що 07.09.2017 року у нічний час його зупинили працівники поліції та запропонували бути свідком того факту, що водій ОСОБА_1 відмовляється їхати на обстеження. У його присутності запитали, чи поїде останній до лікарні, він відповів відмовою. Працівники поліції не повідомляли, на який саме стан сп»яніння (алкогольне чи наркотичне) підозрюють водія, у його присутності обстеження не проводили, він підписав пустий бланк протоколу та пояснень та поїхав у справах, оскільки дуже поспішав.

На підтвердження провини водія ОСОБА_1 працівниками поліції було надано письмові пояснення свідка ОСОБА_4, який на виклик суду для допиту у якості свідка не з»явився, тому перевірити їх достовірність у судовому засіданні не виявилось можливим.

Згідно продемонстрованого у судовому засіданні запису камер спостереження, о 0.36 годин водія ОСОБА_1 зупиняють працівники поліції, починають перевірку документів та огляд автомобіля, претензій з приводу перебування у стані сп»яніння не пред»являють, обстеженння водія для виявлення такого стану не проводять. У подальшому запис переривається до 0.55 хвилин, коли підходять свідки та у їх присутності водій відмовляється їхати на обстеження.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статею 251 КУпАП передбачено, що докзами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У статті 252 КУпАП передачено положення про те, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі Кобець проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм поза розумним сумнівом. Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та керуючись принципом «поза розумним сумнівом», а також той факт, що працівниками поліції не було надано суду доказів факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження обстеження у медичному закладі, а досліджені судом докази (письмові пояснення свідка ОСОБА_4В.) та пояснення свідка ОСОБА_3 беззаперечно не підтверджують провину правопорушника, відеозаписом боді-камери події зафіксовані частково, факт проведення обстеження на місці зупинки та виявлення у водія ознак наркотичного сп»яніння не зафіксовано, тому вважати, що працівники поліції мали підстави для направлення водія на обстеження, немає, тому суд приходить до висновку, що підстави для притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності відсутні.

Підсумовуючи викладене, провівши аналіз усіх наданих суду доказів у відповідності до норм КУпАП та загальним нормам права, приходжу до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування водієм транспортним засобом у стані наркотичного сп»яніння, через недоведеність його винуватості поза розумним сумнівом, тому провадження по справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 221, 247, 283-285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв"язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена учасниками процесу на протязі десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги, а також прокурором у порядку, передбаченому ч.5 ст. 7, ч.1 ст. 287 КУпАП.

Суддя: Ю.О. Пивоварова