Справа № 496/2982/17
Провадження № 3/496/1437/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, мешкає за адресою: с. Усатове, Біляївського району Одеської області, вул. Шахтна, 14,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

15 серпня 2017 року о 02.25 годині в с. Усатове по вулиці Ломанна, 6, ОСОБА_1 керував мопедом «Ямаха Джог» з явними ознаками алкогольного спяніння (шатка хода, почервоніння очей, різкий запах алкоголю з ротової порожнини), від проходження медогляду на стан спяніння відмовився в присутності двох понятих.

ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового засідання був неодноразово повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Таким чином, суд вжив всіх заходів для повідомлення правопорушника та дотримання ст. 268 КУпАП.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

За таких обставин суд вважає, що правопорушник навмисно не зявляється до суду з метою ухилення від адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 зі змінами від 22.03.2017 р., водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Також в Україні діє порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року зі змінами від 28.10.2015 р., згідно якої у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Вказане підтверджується обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 014225 від 15 серпня 2017 року, поясненнями ОСОБА_2, ОСОБА_3, Постановою Біляївського районного суду від 11 липня 2017 року.

Правилами дорожнього руху України встановлено, що водій, це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Як встановлено в постанові Біляївського районного суду Одеської області від 11 липня 2017 року, згідно довідки Біляївського ВП ГУНП в Одеській області, ОСОБА_1 відповідно до автоматизованої інформаційно-пошукової системи «АРМОР» посвідчення водія не отримував.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, тому суд відносить його до категорії інших осіб.

Диспозиція частини 2 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність інших осіб за відмову від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, а тому суд дійшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення ОСОБА_1 суд враховує конкретні обставини правопорушення, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, фактичні обставини справи, особу порушника, обставин, які помякшують та обтяжують відповідальність, передбачених ст.ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено, беручи до уваги небезпеку, якою є участь у дорожньому русі осіб, які перебувають у стані алкогольного спяніння, а також суд враховує той факт, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував суд вважає, що адміністративне стягнення повинно бути накладене на нього у вигляді штрафу.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 30, 33, 40-1, 130, 221, 283, 284 КпАП України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КпАП України та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень без вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 320,00 гривень.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Буран В.М.

07 листопада 2017 року

Строк пред'явлення постанови до виконання

згідно Закону України "Про виконавче провадження"

Постанова набрала законної сили

"___" ____________ 2017 року.