Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2017 року м. Рівне

Суддя Апеляційного суду Рівненської області Полюхович О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Зарічненського районного суду Рівненської області від 07 червня 2017 року.

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Зарічненського районного суду Рівненської області від 07 червня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 320 грн.

За постановою суду ОСОБА_1, перебуваючи на посаді директора КП «Добробут» Зарічненської селищної ради з 02 серпня 2016 року, 26 квітня 2017 року, о 15 год. 30 хв. в смт. Зарічне, вул. Фестивальна, 38, допустив порушення вимог законодавства про працю та про охорону праці при звільненні працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо термінів виплати сум при звільненні працівників у встановлені ст. 116 КЗпП України строки, невиплати звільненим працівникам коштів у розмірі середнього заробітку за час затримки виплати при звільненні, що передбачено ч.1 ст. 117 КЗпП України, а також недотримання вимог ч.1 і ч.2 ст.40 КЗпП України (наявність на період звільнення у штатному розписі посад працівників, які були звільнені за п.1 ст. 40 КЗпП України). При звільненні зазначених працівників не була отримана згода первинної профспілкової організації, членами якої були вивільнені працівники та не були проведені консультації з профспілковими організаціями з приводу звільнення, чим порушено норми ст.ст. 43, 49 КЗпП України.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що постанова суду винесена з порушеннями норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Суд неповно зясував усі фактичні обставини справи, формально підійшов до їх вивчення, що потягло за собою необґрунтоване та надто суворе застосування стягнення, не сприяв повному, обєктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Суд не врахував тієї обставини, що в протоколі зазначено, що ним вчинено декілька правопорушень, а протокол складено лише один, належним чином судом не досліджено всі істотні обставини справи, не перевірив наявність підстав для повернення справи про адміністративне правопорушення для належного оформлення відповідно до вимог закону, у звязку з чим поспішно прийняв протиправне рішення. Судом не звернуто уваги і на вимоги ст. 22 КУпАП щодо звільнення від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення. Залишено поза увагою суду і те, що на час судового розгляду справи були усунені виявлені правопорушення.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Про час і дату розгляду справи в Апеляційному суді Рівненської області ОСОБА_1 був належним чином повідомлений, однак в судове засідання не зявився. Клопотання про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 не надходило.

Перевіривши матеріали справи й доводи скарги, суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення з таких підстав.

Частина 1 ст. 41 КУпАП передбачає відповідальність за порушення вимог законодавства про працю та про охорону праці в тому числі і за порушення встановлених термінів виплати заробітної плати, виплати їх не в повному обсязі та за інші порушення вимог законодавства про працю.

Як вбачається з матеріалів при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП.

Висновок суду обєктивно підтверджується матеріалами справи, зокрема: даними витягу з акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 13А/04-17 від 26 квітня 2017 року та доданими до нього додатками (а.с. 6-12); даними протоколу про адміністративне правопорушення № 000082 від 26 квітня 2016року ( а.с. 4-5).

Крім того, з пояснень ОСОБА_1, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, вбачається, що несвоєчасна виплата коштів працівникам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відбулась у зязку з відсутністю коштів на підприємстві (а.с.5).

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 стосовно несвоєчасної виплати звільненим працівникам заробітної плати надав аналогічні пояснення, без надання доказів на їх підтвердження. Зазначив, що свою вину визнає частково у частині включення у штатний розпис підприємства штатних одиниць бухгалтера і паспортиста, які були звільнені (а.с.18).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно залишення поза увагою суду першої інстанції тієї обставини, що виявлені правопорушення на час судового розгляду справи були усунуті не заслуговують на увагу, оскільки місцевим судом встановлено, що факт невиплати заробітної плати у встановлені КЗпП України строки підтверджується невідповідністю дат звільнення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згідно наказів датам видаткових касових ордерів, згідно яких проведені виплати.

Так, ОСОБА_2 відповідно до наказу № 28-к звільнено з посади паспортиста на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у звязку із скороченням штату працівників 22 березня 2017 року (а.с.11), а відповідно до видаткового касового ордеру № 196 виплати по заробітній платі за березень 2017 року ОСОБА_2 проведені 11 квітня 2017 року (а.с.10).

ОСОБА_3 звільнено з посади бухгалтера на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у звязку із скороченням штату працівників відповідно до наказу № 26 09 березня 2017 року (а.с. 12), а виплати по заробітній платі за березень 2017 року ОСОБА_3 проведені 26 квітня 2017 року (а.с.9).

Таким чином, обєктивними доказами встановлено, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП, тому суд першої інстанції, із урахуванням обставин справи обґрунтовано визнав його винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст. 33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.41 КУпАП.

Доказів на спростування висновків місцевого суду ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Постанова суду є законною та обгрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд ?

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Зарічненського районного суду Рівненської області від 07 червня 2017 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 41 КУпАП залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І. Полюхович