Справа № 545/2719/17
Провадження № 3/545/570/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" листопада 2017 р. Суддя Полтавського районного суду Полтавської області Шелудяков Л.В., при секретарі Бутиріній М.С., за участю особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1, захисника - адвоката ОСОБА_2, розглянувши справу про адміністративні правопорушення, що надійшла з Полтавського районного відділення Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, працює начальником відділу фінансового управління виконкому Київської районної у м.Полтаві ради, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

04 жовтня 2017 року до Полтавського районного суду Полтавської області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №063022 від 19 вересня 2017 року, складеного поліцейським СРПП №1 Полтавського РВП інспектором Полтавського ВП Головного управління Національної поліції в Полтавській області старшим сержантом поліції ОСОБА_3, водій ОСОБА_1 19 вересня 2017 року о 13 годині 30 хвилин с.Розсошенці Полтавського району Полтавської області по вул.Комарова біля будинку №1-е напроти магазину «Промтовари» керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1, винним в скоєнні адміністративного правопорушення себе не визнав, пояснив суду, що 19 вересня 2017 року близько 14 години під час паркування своїм автомобілем зачепив автомобіль ЗАЗ Vіda під керуванням ОСОБА_4, завдавши пошкодження лакофарбового покриття. Він намагався залагодити ситуацію на місці, але ОСОБА_4 викликав працівників поліції. Маючи пригнічений стан, він пішов з місця події до матері, але перед цим зайшов до магазину, придбав алкоголь, який випив в гаражі. Вже перебуваючи у матері вдома, він вирішити все ж таки домовитися про вартість ремонту автомобіля та повернувся на місце дорожньо-транспортної пригоди. Коли підійшов до місця знаходження автомобілів, через 10-15 хвилин приїхали працівники поліції. Без будь-яких попереджень та отримання від нього згоди, на службовому автомобілі працівники поліції відвезли його до лікарні освідувати на стан спяніння. При цьому, в момент, коли підїхали поліцейські він жодних функцій водія він не виконував. В той час, в протоколі зазначено, що він керував автомобілем, що є невірним, оскільки працівники поліції його не зупиняли. На його прохання викликати адвоката, не реагували.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат ОСОБА_2 категорично заперечила факт вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 після вживання спиртного не перебував за кермом автомобіля, коли приїхали працівники поліції, то автомобіль стояв, а не рухався. При складенні протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції не задовольнили прохання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності викликати адвоката, а медичне обстеження провели всупереч вимог Європейської конвенції з прав людини, без згоди ОСОБА_1 Просила закрити справу у відношенні ОСОБА_1 за відсутністю в його діяннях ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, думку його захисника, дослідивши письмові матеріали справи, а саме, письмові пояснення ОСОБА_1, з якого вбачається, що він їх надав з приводу пошкодження транспортного засобу ЗАЗ Vіda; письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про те, що водій ОСОБА_1 на деякий час залишав місце пригоди після скоєння скоїв наїзду на припаркований автомобіль ЗАЗ Vіda.

Також, досліджено оригінал та копію протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №063022 від 19 вересня 2017 року, складеного відносно ОСОБА_1, в яких вказана різна інформація. Так, в оригіналі вказано, що проводився огляд особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в ПОНД, в той час, як в копії протоколу, наданому ОСОБА_1 вказана запис відсутня.

Згідно постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2017 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення п.п. 10.9 Правил дорожнього руху України, згідно ст.124 КУпАП, за те, що не впевнившись в безпечності свого маневру скоїв наїзд на припаркований автомобіль НОМЕР_2, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження лакофарбового покриття. Однак, у вказаній постанові не зазначено, що водій ОСОБА_1, який порушив Правила дорожнього руху, перебував у стані алкогольного спяніння.

Згідно обставин, встановлених при розгляді даної справи, ОСОБА_1 після вчинення наїзду на автомобіль за кермо автомобіля не сідав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за адміністративне правопорушення, що розглядається, настає у разі - керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

17 липня 1997 року Верховна ОСОБА_4 України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В контексті рішення Європейського суду з прав людини «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Отже, для звинувачення особи у вчиненні зазначеного правопорушення необхідно, перш за все, встановити факт управління нею транспортним засобом, а вже потім наявність у неї ознак спяніння, як підстави для вимоги про проходження огляду, перебування її у такому стані або відмови від проходження огляду на стан спяніння.

Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності провини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у тому числі у звязку, обставин відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, у даному випадку відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у звязку із чим провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 247, 283-284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Л.В.Шелудяков