Справа № 638/9875/17
Провадження № 3/638/2707/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2017 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Хайкін В.М. розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Управління захисту економіки в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції Україниу відношенні: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, генерального директора КЗОЗ «Харківський міжобласний спеціалізований медико-генетичний центр центр рідкісних (орфанних) захворювань», громадянки України, українки, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

30.06.2017 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал з Управління захисту економіки в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції Українипро притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно протоколу від 29.06.2017 року, ОСОБА_1, працюючи на посаді генерального директора КЗОЗ «Харківський міжобласний спеціалізований медико-генетичний центр центр рідкісних (орфанних) захворювань», згідно підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року №1700-VII є субєктом відповідальності за правопорушення повязані з корупцією, як посадова особа юридичних осіб публічного права, яка наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, відповідно статуту КЗОЗ, порушила встановлені Законом вимоги та вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів, що виразилося в особистому інтересі (працевлаштування близького родича), а саме підписанні наказу №187-К від 01.12.2016 року про призначення на посаду завідуючої відділення онкогенетичної консультації КЗОЗ «Харківський міжобласний спеціалізований медико-генетичний центр центр рідкісних (орфанних) захворювань» близького родича, доньку ОСОБА_2, що може вплинути на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих службових повноважень.

З урахуванням викладеного, перебування на посадах в КЗОЗ «ХМСМГЦ-ЦР(О)З» близьких родичів генерального директора ОСОБА_1 створює потенційний конфлікт інтересів з огляду на те, що відповідно до статуту КЗОЗ генеральний директор затверджує штати, видає накази та розпорядження, обовязкові для всіх працівників, затверджує посадові обовязки, затверджує положення про структурні підрозділи, приймає на роботу та звільняє з роботи працівників КЗОЗ, забезпечує нормування праці, атестацію кадрів, поліпшення умов праці та відпочинку персоналу, облік результатів роботи персоналу по контрольних цифрах планування, у тому числі за підписом генерального директора нараховуються премії, надаються відпустки тощо.

Відповідно до вищезазначених норм Закону генеральний директор КЗОЗ ОСОБА_1 не мала права вчиняти вищевказані дії та повинна була не пізніше наступного робочого дня повідомити Харківську обласну державну адміністрацію, яка є засновником КЗОЗ відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про конфлікт інтересів з метою його усунення. Проте ОСОБА_1, достовірно знаючи про недопущення дій в умовах реального конфлікту інтересів, а саме суперечності між її особистими інтересами та посадовими повноваженнями, умисно не зробила цього і підписала накази про призначення на посаду доньку ОСОБА_2, тобто порушила вимоги частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції».

Особа, відносно якої складено протоколи про адміністративні правопорушення, -ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення не визнала та пояснила, що ОСОБА_2 було призначено на посаду виключно через її професіоналізм, з мотивів поваги до неї інших лікарів, ніякої вигоди вона з цього не отримала.

Захисники ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні просили закрити провадження по справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Прокурор Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5у судовому засіданні підтвердила обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1Вважає, що у діях особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення учасників процесу, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП, завданням адміністративного судочинства є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно вимог статті 280 КУпАП, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини що пом'якшують або обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, орган, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та ін.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у звязку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Відповідно до статті 1 Законом України «Про запобігання корупції» корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей; приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях; реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Отже, предметом доказування у справі про притягнення особи до відповідальності за статтею 172-7 КУпАП є доведеність наявності ситуації, за якої особиста заінтересованість публічного службовця може вплинути на об'єктивність виконання ним своїх службових повноважень, за якої існує можливість виникнення протиріччя між його особистими інтересами і публічними, що може поставити під сумнів справедливість прийнятого рішення чи вчинення особою інших дій.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до частини 2 статті 29 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, у яких наявний реальний чи потенційний конфлікт інтересів, можуть самостійно вжити заходів щодо його врегулювання шляхом позбавлення відповідного приватного інтересу з наданням підтверджуючих це документів безпосередньому керівнику або керівнику органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади.

Відповідно до частини 2 статті 35 Закону України «Про запобігання корупції», у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом. Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу.

Суддя, повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал, вислухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративнє правопорушення ОСОБА_1, її захисників ОСОБА_3, ОСОБА_4, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов висновку про те, що ОСОБА_1прийнято рішення в умовах реального конфлікту інтересів, чим вчинено адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачене частиною 1 статті 3, частиною 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», а тому суд кваліфікує її дії за частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів».

Винність правопорушника у вчиненні данного адміністративного правопорушення повністю доведена та підтверджується сукупністю достатніх та незаперечних доказів, досліджених під час судового розгляду, а саме:змістом протоколу про адміністративне правопорушення №158 від 29.06.2017 року та матеріалами справи, доданими до нього. При цьому, вказані докази здобуті відповідно до вимог законодавства і підстави для визнання їх недопустимими відсутні.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони Управління захисту економіки в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України було необєктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками Управління (висновок службового розслідування, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 не надала.

Відповідно до частини 2 статті 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 34 КУпАП, судом не виявлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 35 КУпАП, судом не виявлено.

У відповідності до статті 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, винністьОСОБА_1 Я у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повністю доведена.

При призначені покарання суддя враховує вчинення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 корупційного адміністративного правопорушення, його тяжкість та обставини вчинення, а також враховуючи дані про особу правопорушника, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, характеризується з позитивної сторони, виходячи з умисної форми вини вчинення правопорушення, ставлення ОСОБА_1 до даного діяння,яка незважаючи на сукупність беззаперечних доказів, заперечує свою винуватість, вважає за можливим застосувати стягнення у межах санкції вчиненого правопорушення,передбаченого частиною 2 статті 172-7 КУпАП у вигляді штрафу.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору становить 0, 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 40-1, 172-7, 221, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) грн., на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м Харкова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя В.М.Хайкін