ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року м. Бахмут

Суддя судової палати в кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Краматорського міського суду Донецької області від 04 вересня 2017 року якою,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: с.м.т. Якимівка Якимівського р-ну, Запорізької області, вул. Толбухіна, 242

винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2, судовий збір на користь держави у сумі 320,00 гривень

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду першої інстанції ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він 25 липня 2017 року, о 6-45 годині, в м. Краматорську, по вул. Ювілейній, район б. № 55, він керував транспортним засобом Volkswfgen , номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота) , від проходження медичного огляду у медичній установі та від продуття алкотестру «драгер» відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 130ч.1 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 прохає постанову Краматорського міського суду Донецької області від 04 вересня 2017 року скасувати, провадження по справі закрити. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду на стан алкогольного спяніння передбачений ст. 266 КУпАП, атому такий огляд є недійсним. Вказує, що працівниками поліції йому не було надано сертифікат відповідності пристрою для встановлення стану алкогольного спяніння, та цей факт належним чином не зафіксовано. Зазначає, що факт вживання незначної кількості алкоголю через тривалий час не може бути доказом перебування у стані алкогольного спяніння, оскільки алкоголь міг бути виведений з організму. Вказує, що особа, яка зазначена як свідок правопорушення, була відсутня на місці скоєння правопорушення.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно постанови суду першої інстанції ОСОБА_2 був присутній у судовому засіданні, де надав свої пояснення та зазначив, що він 24 липня 2017 року, приблизно о 21 годині, випив пляшку пива, а 25 липня 2017 року, о 6-45 годині, в м. Краматорську, по вул. Ювілейній, район б. № 55, в якості водія керував транспортним засобом Volkswfgen , номерний знак НОМЕР_1 та був зупинений працівниками патрульної служби. Однак він керував автомобілем у тверезому стані. Працівники патрульної служби не пропонували йому пройти медичний огляд на стан спяніння у медичній установі. Від продуття алкотестра «Драгер» він відмовився. Письмові пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення, написані ним, але такі пояснення йому продиктували працівники патрульної служби.

Апеляційним судом двічі вживалися заходи щодо виклику ОСОБА_2 у судове засідання, проте, ОСОБА_2 безпосередньо отримуючи телефонограму та виклик засобами СМС-повідомлення від явки у судове засідання ухилився. Ці дії ОСОБА_2 апеляційний суд розцінює, як зловживання особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності своїми процесуальними правами, спрямованими на затягування процесу розгляду апеляційної скарги.

В апеляційні й скарзі ОСОБА_2 зазначає, що працівниками поліції було порушено порядок виявлення ознак спяніння у особи, яка керує транспортним засобом, а саме не надано сертифікат відповідності на пристрій, яким проводиться перевірка водія.

Дослідивши цей факт, апеляційний суд приходить до такого висновку. Як вбачається з протоколу про адміністративне, пояснення надані ОСОБА_2, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення не містять зауваження щодо порушення порядку виявлення ознак спяніння. У поясненнях зазначена відмова від продуття алкотестера та відмова від проходження огляду у медичній установі.

У разі незгоди водія з результатами огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння поліцейськими з використанням спеціальних технічних засобів огляд проводиться у закладах охорони здоровя. Таким правом ОСОБА_2 не скористався. Як зазначено в апеляційній скарзі, ОСОБА_2 за власної ініціативи прохав надати йому сертифікат відповідності на пристрій з визначення стану алкогольного спяніння, однак, не отримавши такого документу не став прохати огляду на стан спяніння у медичній установі. Зазначає, що факт відмови працівниками поліції належним чином не було зафіксовано, про те і не заперечує що відмовився від проходження огляду на стан спяніння. Як при складанні протоколу так і в апеляційній скарзі не заперечував вживання спритного, проте вказав, що з того часу минув значний час, а тому, на думку суду перешкод для огляду на стан спяніння у ОСОБА_2 не було.

З об'єктивної сторони правопорушення передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП полягає в керуванні транспортними засобами в стані алкогольного, чи іншого сп'яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп'яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту», у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я уповноважена особа Державтоінспекції в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія, щодо ухилення від огляду.

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність по ній настає 1) у разі керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (п. 2.9 «а» ПДР України),

2) у разі передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів (п. 2.9 «г» ПДР України),

3) а також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 ПДР).

Таким чином для кваліфікації діяння за ч.1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити, що особа:

- керувала транспортним засобом, при цьому будучи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

- або передала керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, за умови, що тому, хто передає керування, відомо про такий стан;

- або керувала транспортним засобом та відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналіз вищевказаних норм законодавства та диспозиції статті КУпАП, доводить суду, що законодавець чітко визначив вичерпний перелік підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 130 КупАП і кожна ця обставина як окрема так і у сукопності з іншими є, по суті, складовою адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Тобто якщо водій транспортного засобу ухиляється від огляду на стан спяніння, який йому було запропоновано пройти з дотриманням всіх діючих вимог, відповідні його дії та ознаки сп'яніння зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, то це вже є підставою для його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність свідків у судовому засіданні не відповідають дійсності, оскілки з постанови суду першої інстанції вбачається, що свідок у судовому засіданні був допитаний

За таких обставин, постанова суду першої інстанції є обґрунтованою, вмотивованою та законною, підстав для її скасування судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Краматорського міського суду Донецької області від 04.09.2017 року залишити без задоволення.

Постанову Краматорського міського суду Донецької області від 04 вересня 2017 року, відносно ОСОБА_2 за ст. 130 ч.1 КУпАП залишити без змін.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: