Номер провадження: 33/785/1110/17
Номер справи місцевого суду: 522/8017/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Грідіна Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Грідіна Н.В., розглянувши апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 12.06.2017 року,-

Встановив:

В протоколі про адміністративне правопорушення, повязане з корупцію від 27.04.2017 року ОСОБА_3 інкримінувалося, що вона перебуваючи на посаді судді Господарського суду Одеської області, 11.03.2016 року за результатами розгляду справи №916/4649/15 задовольнила заяву ПАТ «Сбербанк» про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, в тому числі на грошові кошти. При цьому суддя перебувала у офіційних фінансових правовідносинах із фінансовою установою ПАТ «Сбербанк», а саме мала депозитні рахунки із значними грошовими сумами.

Постановою суду першої інстанції провадження по справі щодо ОСОБА_3закрито на підставі вимог п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях події та складу адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 ч.2 КУпАП, так як суд прийшов до висновку про те, що інкримінований ОСОБА_3 реальний конфлікт інтересів, не знайшов підтвердження.

Прокурор Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як необґрунтовану, прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 172-7 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення, передбачене санкцією цієї статті.

Вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 287 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Такий порядок встановлений ч. 2 ст. 294 КУпАП (пп. 2 п. 5 розділу XII Закону України №1697-УІІ від 14.10.2014 року, який набрав чинності 26.10.2014 року), яка є спеціальною нормою, згідно якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена: особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності; її законним представником; захисником; потерпілим та його представником.

Таким чином, прокурор, як субєкт оскарження постанови суду першої інстанції, був виключений із зазначеної норми закону (Закон України №1697-УП від 14.10.2014 року).

Наведений в ч. 2 ст. 294 КУпАП перелік осіб, яким надано право на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає.

Позбавлення законодавством прокурора права на оскарження постанови судді одночасно підтверджується змістом ч. 2 ст. 295 КУпАП, яка, до внесення зазначених змін, встановлювала обов'язок повідомляти прокуророві про результати розгляду його апеляційної скарги, а на даний час такого обовязку не містить.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7КУпАП.

Згідно з ч. 5 ст. 7 КУпАП, прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч.5 ст.7, ч.1 ст.287 КУпАП (зі змінами, внесеними Законом України №1697-УІІ від 14.10.2014 року) кореспондують з положенням Закону України « Про прокуратуру» ( в редакції цього ж Закону України №1697-УІІ від 14.10.2014 року), згідно з якими однією з функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян (п.4 ч.1 ст.2 цього Закону).

Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст. 26 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону України «Про прокуратуру» № 1697-УІІ від 14.10.2014 року) та спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях, згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Оскаржуваною постановою Приморського районного суду м. Одеси від 12.06.2017 року відносно ОСОБА_3 провадження по справі, якій інкримінувалося вчинення правопорушення, передбаченого ст. 172-7 ч.2 КУпАП, закрито,заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян, застосовано не було.

За таких підстав, з урахуванням положень зазначених норм закону, прокурор, в даному випадку, не наділений функцією нагляду і, відповідно, не має повноважень на оскарження судового рішення.

Щодо посилань прокурора на положення ч. 5 ст. 7, ст. 250 КУпАП, як на правову підставу звернення прокурора з апеляційною скаргою, апеляційний суд вважає необхідним зазначити наступне.

Ухвалою Конституційного Суду України № 49-у/2015 від 08 грудня 2015 року, якою відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 250 КУпАП у взаємозв'язку з положеннями ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287, ч. 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями Кодексу, які не узгоджуються між собою. Усунення таких неузгодженостей, може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Разом з цим, виходячи із принципу верховенства права, враховуючи існуючу неузгодженість діючого законодавства, суди при розгляді справ повинні керуватися положеннями ст.129 Конституції України, якою визначені основні засади судочинства, оскільки норми Конституції є нормами прямої дії, та практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи ( рішення «Щокін проти України»).

З урахуванням вищевикладеного, вимоги прокурора про розгляд апеляційної скарги, в якій фактично ставилося питання про погіршення становища особи, не відповідають вищенаведеним нормам Конституції України та практиці Європейського суду з прав людини.

За таких обставин прихожу до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 12.06.2017 року, якою провадження по справі щодо ОСОБА_3закрито на підставі вимог п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях події та складу адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 ч. 2 КУпАП.- повернути прокурору Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_2

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області (підпис) ОСОБА_4

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_4