Справа № 266/2456/17
Провадження№ 3/266/851/17

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2017 року м. Маріуполь
Суддя Приморського районного суду м. Маріуполя Пантелєєв Д.Г розглянувши матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в с. Пужинки Тлумацького району Івано Франківської області, навідника гранатометного відділення взводу вогневої підтримки в/ч НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
за ст. ст. 172-11 ч.1, 172-20 ч.1 КУпАП
ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, 20 червня 2017 року не прибув з чергової щорічної відпустки до місця проходження служби в Приморському районі м. Маріуполя без поважних причин, чим порушив положення п. 3 ч.3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
Також ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, 24 лютого 2016 року виконував обов`язки військової служби на території розташування військової частини НОМЕР_1 в Приморському районі м. Маріуполя в стані алкогольного сп`яніння під час виконання обов`язків військової служби, чим порушив Статут внутрішньої служби ЗС України.
ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, надіславши на адресу суду клопотання, в якому свою вину в скоєнні правопорушення визнає повністю, щиросердно кається в скоєному, просить суворо не карати та розглянути справу за його відсутності.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-20 КУпАП, ч. 1 ст. 172-11 КУпАП.
З пояснень правопорушника слід, що він дійсно 20 червня 2017 року вживав спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби, після чого був направлений до міського наркологічного диспансеру для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Крім того, згідно довідки № 1342 від 20.06.2017 року, виданої КЛМУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя», ОСОБА_1 , військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , о 12 год. 20 хвил. перебував у стані алкогольного сп`яніння, висновок: гостра інтоксикація внаслідок вживання алкоголю, неускладнена.
Згідно вимог статті 26 Статуту внутрішньої служби ЗС України військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
05 березня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців, надання командирам додаткових прав та покладання обовязків у особливий період» від 05.02.2015 року № 158.
Згідно вимог статті 13 Статуту внутрішньої служби ЗС України військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.
Згідно вимог статті 241 Статуту внутрішньої служби ЗС України кожний військовослужбовець повинен піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).
Частиною 1 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність військовослужбовців за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані.
Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги статей 13, 241 Статуту внутрішньої служби ЗС України, що полягало у неутриманні від шкідливих для здоров`я звичок (вживання алкоголю), а за тих обставин в його діях наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-20 КУпАП, що полягало у виконанні обов`язків військової служби в нетверезому стані.
Відповідно до ч. 3 обов`язок військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадку, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Частиною 1 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність військовослужбовців за нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб.
З пояснень правопорушника вбачається, що він не з`явився з чергової щорічної відпустки 20.06.2017 року та не оповістив свого безпосереднього начальника.
Також відсутність ОСОБА_1 підтверджено поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а за тих обставин в його діях наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-11 КУпАП, що полягало у нез`явленні до місця проходження служби з чергової щорічної відпустки без поважних причин.
Згідно зі ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених
Вирішуючи питання про накладення стягнення, суд, виходячи із мети адміністративного стягнення, характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, який вперше притягується до адміністративної відповідальності, обставин, що пом`якшують відповідальність, а саме щире каяття, вважає можливим накласти на правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу в мінімальних межах санкції ч.1 ст.172-20 КУпАП.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Разом із тим, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", суд вважає можливим звільнити правопорушника від сплати судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 33, 34, 40-1, 283, 280, 284 КУпАП, суд
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-20, ч.1 ст. 172-11 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 172-20 КУпАП у вигляді однієї доби адміністративного арешту з утриманням на гауптвахті.
Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.
Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Пантелєєв Д. Г.