АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №650/1120/17 Головуючий в І інстанції: Коваль В.О.
Провадження №33/791/585/17 Доповідач: Радченко С.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2017 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області Радченко С.В., за участі: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, та його захисника - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, на постанову Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 02 листопада 2017 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 02 листопада 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 320,00 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 18 серпня 2017 року о 20 год. 55 хв., керував мопедом «Дельта» б/н по вул. Свободи в смт. Велика Олександрівка Херсонської області з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху» (далі - Правила), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з'ясування судом обставин справи.

Апелянт посилається на те, що складений відносно ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом у справі з огляду на те, що в ньому не зазначені відомості, які згідно вимог закону обов'язково мають бути зазначені у ньому для можливості встановлення усіх ознак правопорушення, а саме: суті правопорушення, дій водія щодо ухилення, порядку проведення огляду від якого водій відмовився. Поліцейським було порушено порядок проведення огляду, оскільки останній не пропонував ОСОБА_2 в присутності двох свідків пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, а відразу запропонував їхати до медичного закладу. Про недотримання вказаного порядку зокрема свідчать і письмові пояснення свідків, які вказують, що поліцейський запропонував особі одиночно на вибір пройти або огляд в ЦРЛ, або на місці зупинки.

Крім того апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази або дані, які б вказували на підстави зупинки транспортного засобу працівниками поліції. Тобто така зупинка була незаконною, а відтак усі подальші дії інспектора також не можуть бути визнанні законними.

Також апелянт зазначає, що інспектором поліції не видавалося ОСОБА_2 будь-якого направлення до медичного закладу для огляду на стан сп'яніння, а направлення інспектором поліції у вигляді пропозиції водію проїхати до медичного закладу не передбачена законом.

Посилається апелянт також на те, що оскільки ОСОБА_2 взагалі не мав права керування транспортним засобом та водійських прав, суд не вправі був застосовувати до нього стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КупАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №087387 від 18 серпня 2017 року ОСОБА_2 18 серпня 2017 року о 20 год 545 хв. керував мопедом «Дельта» б/н по вул. Свободи в смт. Велика Олександрівка Херсонської області з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від медичного обстеження на стан сп'яніння та продуття алкотестера «Драгер» водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил. Від підпису протоколу та дачі пояснень ОСОБА_2 відмовився в присутності свідків, про що здійснено відповідний запис в протоколі (а.с.3).

Посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, оскільки не містить даних про суть вчиненого правопорушення, про дії водія щодо ухилення та порядок проведення огляду, від якого водій відмовився, є безпідставними, та не свідчать про неналежність чи недопустимість вказаного доказу. Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП складено з дотриманням вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а тому суддя місцевого суду обґрунтовано визнав відомості, що у ньому містяться, як доказ у справі про адміністративні правопорушення.

Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 зауважень чи заперечень до складеного протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП відмовився висловлювати. Про наявність заперечень щодо порядку проведення огляду на стан сп'яніння та результатів огляду ОСОБА_2 також не зазначав. Також слід зазначити, що із особистих пояснень ОСОБА_2 вбачається, що останньому було відомо про зміст складеного відносно нього протоколу.

Доводи апелянта про те, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку та не направляли його до медичного закладу, спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відповідно до яких ОСОБА_2 в їх присутності пояснив, що він 18 серпня 2017 року вживав алкогольне пиво, після чого керував мопедом. В їх присутності працівниками поліції водію було запропоновано пройти огляд на встановлення стану сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», а також пройти огляд на стан сп'яніння в ЦРЛ, на що ОСОБА_2 відмовився, пояснивши що в цьому не має потреби оскільки він вживав алкогольне пиво (а.с.5,6).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції свідок ОСОБА_4 підтвердив свої письмові пояснення щодо відмови ОСОБА_2 пройти огляд на виявлення стану сп'яніння.

Допитаний в суді першої інстанції працівник поліції також підтвердив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Необхідно зазначити, що пояснення вказаних свідків узгоджуються з іншими доказами у справі, а відтак були обґрунтовано враховані судом першої інстанції при постановленні рішення.

Доводи апелянта про те, що судом необґрунтовано було відмовлено у виклику у судове засідання для надання особистих пояснень свідка ОСОБА_5 не заслуговують на увагу, оскільки судом до зазначеного свідка ухвалою від 25 жовтня 2017 року було застосовано примусовий привід (а.с.31), проте згідно рапорту лейтенанту поліції та пояснень від 25 жовтня 2017 року ОСОБА_5не може прибути в судове засідання, оскільки знаходиться за межами Херсонської області (а.с.34,35).

Посилання апелянта на те, що працівники поліції безпідставно зупинили його транспортний засіб також не заслуговують на увагу, оскільки допитаний в суді першої інстанції ст.інспектор Великоолександрівського відділення поліції ОСОБА_6 пояснив, що транспортний засіб ОСОБА_2 було зупинено у зв'язку з тим, що останній керував ним невпевнено. Крім того, питання порушення поліцейськими правил зупинення транспортних засобів, положень щодо огляду транспортного засобу не є предметом розгляду суду у даному провадженні, оскільки дії поліцейських у цій частині не охоплюються диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_2винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки його притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення від 18 серпня 2017 року ОСОБА_2 було притягнуто до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. При цьому зазначено, що ОСОБА_2 взагалі не отримував посвідчення водія на керування таким транспортним засобом (а.с.8).

Під час розгляду справи ОСОБА_2 підтвердив, що не має водійського посвідчення.

Таким чином, на момент вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у ОСОБА_2 не було будь-яких документів, які б підтверджували його право керування транспортним засобом.

Санкцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Враховуючи норми Правил дорожнього руху України, особа, яка керує транспортним засобом і не має посвідчення водія, не є водієм в розумінні п. 1.10 ПДР України.

Відповідно до п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від № 18 від 19.12.2008 р.) «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч.3 ст.121, ч.4 ст. 122, ст.122-2, ч.3 ст.123, статтями 124 і 130 КУпАП.

Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Таким чином, ОСОБА_2, керуючи мопедом без посвідчення водія, підлягає адміністративній відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, однак відносно нього можливо застосувати лише адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

З огляду на вищенаведене, постанову судді Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 02 листопада 2017 року в частині накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 слід змінити та виключити з її резолютивної частини вказівку про позбавлення його права керування транспортними засобами на строк один рік.

Порушень закону, що тягнуть скасування постанови суду, як про це просив апелянт у своїй апеляційній скарзі, при апеляційному розгляді справи не було встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, задовольнити частково.

Постанову Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 02 листопада 2017 року в частині накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 - змінити, виключивши вказівку суду на позбавлення його права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Вважати ОСОБА_2 притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягненняу вигляді адміністративного штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті грн.) гривень в дохід держави.

В решті постанову Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 02 листопада 2017 року щодо ОСОБА_2 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Радченко