АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/1147/17 Головуючий у І-й інстанції Марущак С.Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 жовтня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 визнаний винуватим за те, що він 13 вересня 2017 року о 04 годин 40 хвилин біля будинку 1 по бульвару Зоряний в м.Дніпро, керуючи автомобілем «ВАЗ 2103» д/н Д4036ДН, ухилився від проходження огляду на стан спяніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, зазначає про те, що суд в порушення норм ст. 268 КУпАП розглянув справу за його відсутності, у звязку з чим він був позбавлений можливості довести суду, що при зупинці його поліцією він не перебував у стані наркотичного спяніння, що підтверджується висновком медичного обстеження. Тому вважає, що оскаржувана постанова винесена без достатніх правових підстав.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 просив поновити строк на апеляційне оскарження, підтримав апеляційну скаргу, надав пояснення аналогічні доводам скарги та з підстав, викладених в апеляційній скарзі, просив її задовольнити, а постанову суду скасувати.

Вислухавши думку ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Вирішуючи питання про дотримання апелянтом строку на апеляційне оскарження, суд виходить з того, що судове засідання в суді першої інстанції відбулося не 18 жовтня 2017 року, як йому було повідомлено інспектором при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а 04 жовтня 2017 року без належного повідомлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності та оскаржувана постанова була винесена за його відсутності, копію якої він фактично отримав 18 жовтня 2017 року при звернення до суду першої інстанції у звязку з неотриманням жодних повідомлень про судове засідання за його справою. Враховуючи зазначене, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не були виконані в повному обсязі, а саме щодо вмотивованості постанови суду.

Доводи ОСОБА_1, викладені в апеляційній скарзі та надані в судовому засіданні, щодо порушення судом першої інстанції його права на захист, апеляційний суд вважає обґрунтованими. Так, в матеріалах справи відсутні докази отримання ним судового виклику у судове засідання, призначене на 04 жовтня 2017 року. Разом з тим, місцевий суд справу розглянув у відсутність ОСОБА_1, чим не дотримався вимог, передбачених ст. 268 КУпАП, належним чином. Докази направлення на адресу ОСОБА_1 копії постанови суду відносно нього, в порядку ст. 285 КУпАП, в матеріалах справи також відсутні.

Зазначений висновок, узгоджується і з розясненнями Пленуму Верховного Суду України, де в п. 24 Постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року зазначено, що звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. Суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КУпАП

щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи це можливо лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і якщо від неї не надійшло клопотання про його відкладення. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

У звязку з чим, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з винесенням нової постанови в суді апеляційної інстанції у відповідності до ст. 294 КУпАП.

Разом з тим, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 13 вересня 2017 року о 04 годин 40 хвилин біля будинку 1 по бульвару Зоряний в м. Дніпро, керуючи автомобілем «ВАЗ 2103» д/н Д4036ДН з ознаками наркотичного спяніння, а саме: зіниці ока не реагували на світло, порушення мови, ухилився від проходження огляду на стан спяніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Вказані обставини підтверджуються доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 230229 від 13 вересня 2017 року; рапортом лейтенанта поліції ОСОБА_3, поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, згідно яких ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан спяніння в закладі охорони здоровя в установленому законом порядку, на що він відмовився, також вони підтвердили, що у водія були ознаки наркотичного спяніння: зіниці очей не реагували на світло, порушення мовлення; розпискою ОСОБА_6, відповідно до якої останній зобовязався доставити автомобіль водія за місце його мешкання та не допустити ОСОБА_1 до керування транспортним засобом протягом доби.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не перебував у стані алкогольного або наркотичного спяніння під час його зупинки інспектором поліції, що підтверджується відповідним висновком медичного закладу, у звязку з чим оскаржувана постанова винесена без достатніх правових підстав, суд апеляційної інстанції вважає неприйнятними.

Так, згідно вимог ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння … здійснюється в закладах охорони здоровя не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоровя та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Крім того, пунктом 9 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно висновку КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» ДОР» ОСОБА_1 13.09.2017 року о 10 годині 50 хвилин пройшов медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного чи наркотичного спяніння, тобто після спливу двох годин з часу його зупинення патрульною поліцією, що є порушенням порядку проходження огляду на стан спяніння відповідно до вищевказаних вимог законодавства, а тому не може бути прийнятим до уваги апеляційного суду.

Так, відповідно до вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Обєктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в поясненнях свідків та в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі також не вбачається.

Таким чином, враховуючи всі наявні докази у справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови від проходження огляду на стан спяніння.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати з винесенням нової постанови.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік скасувати.

Постановити нову, якою визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок на користь держави.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Піскун