АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
33/796/1806/2016 Головуючий у першій інстанції -Щебуняєва Л.Л.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2017 року Суддя Апеляційного суду міста Києва Ковальська В.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду від 22 червня 2017 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Шевченківського районного суду від 22 червня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень, на користь держави.

Відповідно до постанови судді 21 квітня 2017 року, о 09 годині 00 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «DaewooLanos», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Саратовській, 14/9 в м. Києві, на перехресті не рівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі не надав перевагу в русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Таким чином ОСОБА_2 своїми діями порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за що передбачена відповідальність відповідно до ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 червня 2017 року і надіслати справу на новий розгляд.

У заяві про уточнення прохальної частини апеляційної скарги ОСОБА_2 просив скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 червня 2017 року та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

При цьому в апеляції зазначено, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване та надто суворе застосування стягнення як виду покарання за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

А апеляції вказано, що судом не дотримано вимог ст. 268 КУпАП, проте не зазначено, у чому проявилось недотримання вимог вказаного закону.

Також в апеляції вказано, що судом першої інстанції проігноровано можливість приєднання до матеріалів справи відеозапису події зіткнення, зафіксованої на відеореєстраторі, встановленому на автомобілі ОСОБА_5, про що той вказав в поясненнях до протоколу про адміністративні правопорушення.

Окрім того, судом відмовлено у задоволенні клопотання про допит в якості свідка інспектора, який складав протокол, з приводу питань, які не знайшли відображення в протоколі та пасажира, який знаходився в авто ОСОБА_2, якого вказано в поліцейському протоколі.

Вищевказані моменти, на думку апелянта, вплинули на необхідність призначення у справі експертизи з метою встановлення дійсних обставин та ролі кожного з учасників ДТП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримавали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Шевченківського районного суду від 22 червня 2017 року про визнання винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наведеними у постанові доказами: даними протоколу про адміністративні правопорушення, схемою ДТП із зазначенням виявлених пошкоджень на автомобілях поясненням водія автомобіля«DaewooLanos», державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_5

Доводи апеляційної скарги щодо неповноти судового розгляду та порушення прав особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності є безпідставними.

Зокрема, посилання апелянта на не дотримання в суді першої інстанції вимог ст. 268 КУпАП спростовується матеріалами справи, з яких убачається, що ОСОБА_2 брав участь у розгляді справи, давав пояснення про обставини ДТП, при цьому не заявляв будь-яких клопотань: про участь захисника, витребування документів, призначення експертизи, допит свідків тощо.

Виходячи з вищенаведеного, суддя апеляційного суду вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що до матеріалів справи не були приєднані дані з відеореєстратора автомобіля ОСОБА_5 та не задоволено клопотання про допит свідків.

Щодо призначення у справі експертизи, то у справі не лише відсутні дані про відповідне клопотання ОСОБА_2, і й відсутні встановлені законом підстави для призначення експертизи.

Посилання апелянта на те, що експертизу необхідно було призначити з метою встановлення дійсних обставин та ролі кожного з учасників ДТП суперечить вимогам закону, а саме: ч. 1 ст. 273 КУпАП, якою передбачено, що експертиза призначається у разі, коли виникає потреба в спеціальних знаннях, а встановлення обставин ДТП та оцінка дій учасників ДТП є компетенцією органу, у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у даному випадку - це суд.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 подав висновок експертного дослідження обставин та механізму ДТП від 01 листопада 2017 року, складений експертом ОСОБА_7, відповідно до якого в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 не вбачається невідповідностей технічного характеру вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, в тому числі і вимогам п. 16.11 цих же Правил, які перебували б у причинному зв'язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Також у висновку вказується, що з технічної точки зору причиною виникнення даної ДТП з технічної точки зору била невідповідність дій водія автомобіля «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_5 вимогам п. 10.1 ПДР.

Висновок експертного дослідження обставин та механізму ДТП від 01 листопада 2017 року не може бути взятим до уваги, оскільки він суперечить даним протоколу про адміністративне правопорушення та схемі ДТП, містить підміну понять та є суперечливим.

Зокрема, експерти виходив з того, що водій автомобіля «DaewooLanos», державний номерний знак НОМЕР_2 рухався проїзною частиною вул. Саратовської на нерегульованому перехресті рівнозначних доріг з вул. Ружинського, змінив свій напрямок руху наліво з виїздом на смугу руху автомобіля «DaewooLanos», державний номерний знак НОМЕР_1, який ще не виїхав на його смугу руху, проте такі дані суперечать даних, зафіксованим у схемі ДТП, та поясненням водія автомобіля «DaewooLanos», НОМЕР_2 ОСОБА_5

Окрім того, експерт допустив підміну понять, розглядаючи дії водія автомобіля «Daewoo Lanos» НОМЕР_1 ОСОБА_2 з точки зору дотримання вимог п. 12.3 ПДР України, попутно зауваживши, що в діях вказаного водія відсутні, у тому числі, і порушення вимог п. 16.11 ПДР України.

При цьому в мотивувальній частині дослідження експерт зазначив, що вимоги п. 16.11 ПДР на водія автомобіля «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 не поширюються.

Отже, висновок експертного дослідження обставин та механізму ДТП від 01 листопада 2017 року не тільки не відповідає зібраним у справі доказам, а є суперечливим, оскільки обґрунтування, викладене в його мотивувальній частині суперечить висновкам, викладеним в резолютивній частині цього документу, а тому вказаний висновок не може бути взятим до уваги.

При обранні виду та розміру адміністративного стягнення ОСОБА_2 суддею районного суду дотримано вимог ст. ст. 23, 33-35 КУпАП.

На підставі викладеного, суддя апеляційного суду, вважаючи постанову судді Шевченківського районного суду від 22 червня 2017 року про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, законною і обґрунтованою, не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Шевченківського районного суду від 22 червня 2017 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва В.В. Ковальська