Номер провадження 3/521/4805/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2017 року суддя Малиновського районного суду міста ОСОБА_1 Іщенко, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу, що надійшла з Управління патрульної поліції у місті ОСОБА_1, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч 1 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серія БР № 236213 вбачається, що ОСОБА_2, 10 липня 2017 року о 02 годині 25 хвилин керував мопедом «Хонда Діо» номер АF 343066367 по вулиці Прохорівській, 31 у місті Одесі, з явними ознаками алкогольного спяніння (не стійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, незвязна мова) від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року

За даним фактом інспектором відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч 1 КпАП України

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя вважає, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, виходячи з наступного.

З пояснень адвоката вбачається, що ОСОБА_2 винним себе не визнає, оскільки мопедом в стані алкогольного спяніння він не керував. 10 жовтня 2017 року у той час коли він стояв біля мопеду на узбіччі вулиці Розумовської у місті Одесі, до нього підїхала патрульна машина, та інспектори патрульної поліції запитали чи є у нього права на паспорт, він повідомив їм, що прав не має, а паспорт знаходиться вдома, після чого співробітники патрульної поліції наказали йому сісти за кермо мопеду, на що він відмовився, тоді співробітники патрульної поліції пригрозили забрати його до райвідділку для встановлення особи. Після чого він був змушений сісти за кермо мопеду.

Стаття 130 КпАП України передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка знаходиться у стані алкогольного сп'яніння, чи передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп'яніння, а так само ухилення осіб, які керують транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння (в даному випадку частина 1 статті 130 КпАП України особою, яка знаходиться у стані алкогольного сп'яніння, чи передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп'яніння, а так само ухилення осіб, які керують транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння (в даному випадку частина 1 статті 130 КпАП України відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.)

Обєктивна сторона зазначеного правопорушення полягає у керуванні транспортним засобом в стані спяніння, крім того необхідно враховувати, що під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху транспорту. Субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КпАП України характеризується умисною формою вини.

Відсутність однієї із зазначених ознак, свідчить про відсутність складу правопорушення, передбаченого ст.130 КпАП України.

Проаналізувавши докази наявні в матеріалах справи, приходжу до висновку про недоведеність обставин, які зазначені в протоколі, а саме то, що ОСОБА_2, керував мопедом, з явними ознаками алкогольного спяніння та відмовився від проходження медичного огляду.

Крім того, за порушення вимог статті 130 ч 1 КпАП України та пункту 2.5 Правил дорожнього руху України до адміністративної відповідальності може бути притягнуто особу тільки тоді, коли вона відмовилася від проходження огляду лише у встановленому чинним законодавством порядку.

Такий порядок визначений ст. 266 КпАП України, згідно частини третьої якої У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Такі ж вимоги передбачені і в п. 1.7 наказу Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Таким чином, лише у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Така пропозиція ОСОБА_2 з боку працівника патрульної поліції надходила, на що останній погодився, однак з невідомих на то причин у подальшому йому було відмовлено у проведенні медичного огляду у закладі охорони здоровя, що підтверджується оглянутим у судовому засіданні відеозаписом з місця події.

З метою перевірки фактичних обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 236213 складеного 10 липня 2017 року відносно ОСОБА_2 суд неодноразово направляв запити до Управління патрульної поліції у місті ОСОБА_1 з вимогою забезпечити явку інспектора патрульної поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до суду для їх допиту у якості свідка.

Однак в судові засідання зазначені свідки не зявились.

Суд вважає таку бездіяльність співробітників поліції щодо виконання вимог суду ухиленням від дачі пояснень у якості свідків, а тому ставить під сумнів достовірність даних викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 236213, складеного 10 липня 2017 року інспекторів Козирєвим А. В. відносно ОСОБА_2

Також судом свідкам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надсилались судові повістки та СМС повідомлення про виклик до суду, для допиту в якості свідків по обставинам складання протоколу відносно ОСОБА_2, однак останні до суду також не з'явились.

Суддя вважає, що вичерпав всі можливості для отримання інших доказів по цій справі.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 суд не може прийняти як належні та допустимі докази які підтверджують, що ОСОБА_2 керував мопедом в стані алкогольного спяніння, оскільки вказані особи були свідками тільки тих обставин, як ОСОБА_2 нібито відмовився від проходження медичного огляду на місці зупинки та у закладі охорони здоровя, однак суд зазначає, що і вказані обставини спростовуються оглянутим під час судового розгляду відеозаписом.

Також, під час відтворення відеозапису зафіксованого на нагрудній камері з місця події, встановлено, що ОСОБА_2 від проходження медичного огляду не відмовлявся, а навпаки надав свою згоду. Крім того, наданий суду відеозапис, не підтверджує факт керування ОСОБА_2 мопедом Хонда.

Положенням ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.62 Конституції України, яка є нормою прямої дії, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, на підставі чого суддя приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Будь-яких допустимих та достовірних доказів, які з достатністю вказували б на наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, у справі відсутні, не встановлені такі і судом.

Виходячи з викладеного, та керуючись ст. ст. 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч 1 КпАП України, закрити згідно до ст. 247 п 1 КпАП України у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності до апеляційного суду Одеської області через суд, що її виніс, протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя О. В. Іщенко