Справа № 489/4631/17 12.12.2017 12.12.2017 12.12.2017
Номер провадження: 33/784/518/17
Апеляційний суд Миколаївської області
Справа № 33/784/518/17 Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП суддя Захарченко Д.В.
Суддя Апеляційного суду
Чебанова-Губарєва Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Миколаївської області Чебанова-Губарєва Н.В.,

за участю секретаря Луговенко К.С.,

захисника ОСОБА_2,

розглянула апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 листопада 2017 року відносно

ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, мешкає в АДРЕСА_1,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

За постановою судді, водій ОСОБА_3 25.09.2017 р. близько 01.10 год., в порушення вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом «Chevrolet aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1, по вул. Китобоїв, 14 в м. Миколаєві в стані алкогольного сп'яніння.

В апеляційної скарзі ОСОБА_3 зазначає, що постанова є необґрунтованою, незаконною та прийнята внаслідок неповного з'ясування всіх обставин по справі, просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Стверджує, що 25.09.2017 р. він сів за кермо автомобіля «Chevrolet aveo» з ціллю переставити автомобіль з вул. Китобоїв на автостоянку, яка розташована через 15 метрів по тій же вулиці. Він був у стані легкого сп'яніння, але, враховуючи невелику відстань до автостоянки, вирішив переставити автомобіль, оскільки він займав місце паркування магазину «Колібрі», працівники якого неодноразово висловлювали йому прохання не ставити в цьому місці автомобіль, а також були неодноразові випадки псування автомобіля невідомими особами, проколювання шин. Ці обставини змусили його переставити автомобіль на автостоянку.

Зазначає, що коли він під'їжджав до автостоянки зі швидкістю 5 км/год., до нього підійшли працівники патрульної служби та запропонували пройти тест на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер». Він відмовився. Вони поїхали до Миколаївського обласного наркологічного диспансеру, результати медичного обстеження підтвердили, що він перебуває у стані алкогольного сп'яніння.

Звертає увагу на те, що він керував автомобілем з вимушених підстав і його керування складало дві хвилини по тихій вулиці в нічний час та на малій швидкості.

Зазначає, що безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, за час перебування в зоні АТО отримав поранення, у нього погіршилось здоров'я. На даний час перебуває на обліку у воєнкоматі м. Миколаєва та не отримує грошових коштів. З 24.02.2017 р. він перебуває на обліку як безробітний в Інгульському центрі зайнятості м. Миколаєва.

Щоб утримувати свою сім'ю (від першого шлюбу у нього двоє дітей) та дружину, з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах, з дитиною, він змушений використовувати автомобіль «Chevrolet aveo», як таксі, з метою надання послуг перевезення. Даний автомобіль - єдине джерело доходу їхньої родини на сьогоднішній день.

Вказує, що його водійський стаж складає 21 рік, за весь час керування він жодного разу не притягувався до адміністративної відповідальності, дане правопорушення було вчинено не в багатолюдній зоні, жодної шкоди майну чи здоров'ю людей завдано не було, відстань, яку він проїхав, складала близько 5 метрів.

Вважає, що суддею не було враховано пом'якшуючі обставини, ступінь його вини і факт не завдання ніякої шкоди.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, ОСОБА_2 на підтримку апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступного.

У відповідності до вимог ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апелянтом не оспорюються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Відповідно до положень ст. ст. 245, 252 КУпАП, суд зобов'язаний своєчасно, повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи в їх сукупності, вирішити її в точній відповідності з законом.

Дані вимоги закону суддею дотримані в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Отже, при накладенні стягнення за правопорушення у сфері дорожнього руху, визначених главою 10 КУпАП, певні дані про особу, якою вчинено таке адміністративне правопорушення, при вирішенні питання про вид і розмір накладення стягнення, не мають суттєвого значення.

Доводи ОСОБА_3 про необхідність врахування обставин, що пом'якшують його відповідальність, ступеню його вини та факту незавдання ніякої шкоди, які на його думку, є підставами для призначення адміністративного стягнення у вигляді попередження, з огляду на суспільну небезпечність вчиненого правопорушення, безвідповідальну поведінку та ігнорування ОСОБА_3 встановлених для водіїв транспортних засобів заборон, дотримання яких має важливе значення для забезпечення безпеки дорожнього руху, захисту життя та здоров'я людей, майнових прав фізичних і юридичних осіб, на думку апеляційного суду, не є такими, що давали б підстави для зміни постанови суду першої інстанції та накладення більш м'якого стягнення.

На підставі викладеного, апеляційний суд доходить висновку, що застосований до ОСОБА_3 вид адміністративного стягнення відповідає вимогам ст. 23 КУпАП та є справедливим, достатнім і необхідним для виправлення особи, її виховання в дусі додержання законів України, запобігання вчиненню нових правопорушень, а тому постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_3 - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 листопада 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської області Н.В. Чебанова-Губарєва