АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/371/17 Головуючий у І-й інстанції - Грицаюк Н.М.
Справа № 206/7156/16-п Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2017 року

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Джерелейко О.Є.,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2017 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився у м. Харків, мешкає за адресою: м. Дніпро, вул.Космонавта Волкова, 6уд. 6-Б,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 11 грудня 2016 року о 01 годині 49 хвилин в м. Кривий Ріг біля буд. № 19 В/м-33 ОСОБА_2, керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушено координацію рухів, нечітка мова) та від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння в установленому законом порядку відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 07 березня 2017 року ОСОБА_2 визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто з останнього на користь держави судовий збір у розмірі 320 гривень.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_2В подав апеляційну скаргу, в який просить скасувати постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07.03.2017 року і прийняти нову постанову про закриття провадження по адміністративній справі відносно нього за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що дана постанова є необґрунтованою та безпідставною.

Вважає, що суд першої інстанції не зясував належним чином всіх обставин справи та не дав оцінку доказам у справі, зробивши невірний висновок про винуватість ОСОБА_2В у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на порушення вимог ст.ст. 245,251,252 КУпАП.

Посилається на те, що автомобілем в час, що зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення та в оскаржуваній постанові суду, він не керував.

10.12.2016 року приблизно о 19-00 год. привіз свою жінку ОСОБА_4В до її родичів, які мешкають в м.Кривий Ріг В/м-33 буд.25 кв.51. Оскільки місце стоянки поряд з домом №25, де мешкають родичі жінки, було зайнято, автомобіль НОМЕР_2 він перегнав та поставив неподалеку, поряд з будинком №19.

Біля автомобіля його зупинили інспектори патрульної поліції, які попросили його надати їм документи, о 01 год.40 хв.

Враховуючи ті обставини, що він автомобілем не керував, відсутні були підстави для проходження огляду на стан спяніння саме на місці стоянки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів.

Крім того, інспекторами патрульної поліції йому не була запропонована можливість пройти огляд на стан спяніння в найближчому закладі охорони здоровя.

Зазначає, що письмові пояснення свідків ОСОБА_5. Н.О та ОСОБА_6О виконані на бланках УПП у м. Кривому Рогу, в яких дописані лише анкетні дані учасників події, всі інші відомості, заздалегідь надруковані в Управлінні патрульної поліції, без можливості викладення фактичних обставин подій, не можуть бути взяті до уваги.

Також відповідно до письмових пояснень ОСОБА_5О та ОСОБА_7 вони не є свідками того, що він керував автомобілем.

Щодо самостійного проходження протягом двох годин огляду в медичному закладі, зазначає, що він фізично не встиг пройти відповідний огляд та отримати висновок на підтвердження його тверезості на протязі двох годин з моменту фактичного затримання.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 368478 від 11 грудня 2016 року; рапортом працівника поліції, де викладені обставини скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 130 КУпАП; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_6, даними при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, про те, що в їх присутності водій ОСОБА_2 відмовився пройти медичний огляд з метою виявлення стану сп'яніння у встановленому законом порядку, відеозапис події.

Вищезазначені свідки засвідчили відмову ОСОБА_2 від проходження медичного огляду, що є підтвердженням обєктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Надання пояснень вказаними свідками на бланках не вказує на порушення, оскільки факт їх присутності при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, розяснення ОСОБА_2 його прав, відмова ОСОБА_2 від проходження медичного огляду зафіксовані на відеозапису з нагрудного відеореєстратора(запис о 01:58, 3:23).

Обєктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в поясненнях свідків, по справі не вбачається.

Крім того, в матеріалах справи міститься письмова розписка ОСОБА_4, з якої вбачається, що остання взяла керування автомобілем марки Мітсубісі Лансер, та зобовязується доставити його до міста Дніпропетровська.

Посилання ОСОБА_2 на те, що він не керував автомобілем, а знаходився поруч з ним, не відповідають його поясненням в суді першої інстанції, відповідно до яких він переганяв автомобіль на більш безпечне паркувальне місце (запис від 11.01.2017).

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року зазначено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Та, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Пояснення свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про не керування автомобілем ОСОБА_2 суд не може взяти до уваги, оскільки ОСОБА_9 не була свідком всіх обставин, надавала пояснення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, які не спростовують висновків суду, а свідок ОСОБА_10 надав пояснення, що не узгоджуються з поясненнями ОСОБА_2, наданими в суді першої інстанції щодо того, що він переганяв автомобіль, після чого до нього підїхав патрульний автомобіль.

Посилання ОСОБА_2 на фальсифікацію письмових показів свідків, та неповний відеозапис з нагрудного відео реєстратора є необґрунтованими, оскільки як вбачається з дослідженого відеозапису, ОСОБА_2, відмовився від проходження огляду на стан спяніння, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення будь-яких вимог щодо направлення його до лікарні останній не висловлював.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 07 березня 2017 року щодо ОСОБА_2, за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1