ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/1261/17
провадження № 3/691/697/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року м.Городище

Суддя Городищенського районного суду Черкаської області Савенко О.М., розглянувши адміністративну справу №691/1261/17 провадження №3/691/697/17, яка надійшла від Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини м.Київ вул.Інститутська,№21/8 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , -

за ч.4 ст.188-39 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення,-

встановив :

05 жовтня 2017 року до Городищенського районного суду Черкаської області від Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.4 ст.188-39 КУпАП, у зв`язку із зверненням 23 грудня 2016 року громадянина ОСОБА_2 щодо порушення посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 його права на захист персональних даних, із якого вбачається, що у випуску громадсько-політичної газети «Вісник Городищини» від 17 червня 2016 року №25 було опубліковано оголошення «Уточнений список призовників ІНФОРМАЦІЯ_3 , які не прибули для проходження медичної комісії весною 2016 року станом на 10 червня 2016 року» із зазначенням інформації про заявника та про інших осіб, а саме: прізвища, ім`я, по-батькові, дати народження, місця проживання.

Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 17 серпня 2017 року стосовно ОСОБА_1 , вбачається, що у випуску громадсько-політичної газети «Вісник Городищини» №25 від 17 червня 2016 року, було опубліковано оголошення «Уточнений список призовників ІНФОРМАЦІЯ_3 , які не прибули для проходження медичної комісії весною 2016 року станом на 10 червня 2016 року», із зазначенням інформації, а саме: прізвища, ім`я, по-батькові, дати народження, місця проживання призовників ІНФОРМАЦІЯ_3 , серед яких зазначено персональні дані ОСОБА_2 . В рамках здійснення контролю за додержанням законодавства про захист персональних даних, на вимогу Секретаріату Уповноваженого, було отримано лист приватного підприємства «Редакція районної газети «Вісник Городищини» м.Городище Черкаської області від 28 березня 2017 року №18, яким інформовано про те, що дійсно, опубліковано у випуску №25 від 17 червня 2016 року інформацію про осіб, що знаходяться на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка була отримана редакцією газети листом №1159 від 10 червня 2016 року за підписом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_1 .. Допустивши оприлюднення персональних даних призовників у випуску громадсько-політичної газети «Вісник Городищини» №25 від 17 червня 2016 року слід вбачати в діях посадової особи ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.188-39 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення.

ОСОБА_1 , як посадова особа володільця персональних даних, порушив вимоги ч.3 ст.10 та ч.1 ст.24 Закону України «Про захист персональних даних», не забезпечив належний рівень захисту персональних даних, чим 10 червня 2016 року в м.Городище Черкаської області вчинив діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.188-39 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення, а саме недодержання встановленого законодавством про захист персональних даних порядку захисту персональних даних, що призвело до незаконного доступу до них та порушення прав ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_2 , та інших призовників ІНФОРМАЦІЯ_3 на захист своїх персональних даних від незаконної обробки, в порушення п.7 ч.2 ст.8 Закону України «Про захист персональних даних».

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень №508 від 11 жовтня 2017 року, №501 від 24 жовтня 2017 року, надав заяву від 24 листопада 2017 року за вх.№6730/17 про розгляд справи про адміністративне правопорушення без його участі, у зв`язку з професійною зайнятістю, а тому в силу вимог ст.268 КУпАП, суд, вважає за можливе, розглянути справу у відсутності особи та бере до уваги надане до суду заперечення особи від 19 жовтня 2017 року про наступне. Як військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_3 ним дійсно, було прийнято рішення про надання уточненого списку призовників ІНФОРМАЦІЯ_3 в редакцію газети «Вісник Городищини» із проханням надати допомогу у встановленні місцезнаходження та розшуку призовників, які не прибули для проходження медичної комісії весною 2016 станом на 10 червня 2016 року та ухиляються від проходження призовної комісії. В зазначеному списку був і ОСОБА_2 . В своїх діях керувався виключно законами та підзаконними актами, зокрема Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», де зазначено, що Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату. Указом Президента №122/2016 «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України на строкову військову службу у 2016 році» визначено на 2016 рік такі строки проведення чергових призовів громадян України на строкову військову службу - у квітні - червні 2016 року. 13 квітня 2014 на засіданні Ради національної безпеки і оборони України було вирішено розширити масштаби антитерористичної операції на сході країни, зокрема залучити до неї збройні сили. 14 квітня 2014 року № 405/2014 ОСОБА_3 підписав Указ про початок антитерористичної операції на сході України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Частиною другою статті 32 Конституції України встановлено, що не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. У свою чергу Конституційний Суд України в рішенні від 20 січня 2012 року в справі №2-рп/2012, даючи офіційне тлумачення ч.1,2 ст. 32 Конституції України, встановив, що інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) - це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім`ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов`язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Така інформація про фізичну особу та членів її сім`ї є конфіденційною і може бути поширена тільки за їх згодою, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Конституційний Суд України в указаному рішенні зазначив, що збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без їі згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускаєrься винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Аналогічну позицію відтворено також у рішенні Конституційного Суду України від 30 жовтня 1997 року в справі № 18/203-97. Поширення персональних даних про особу дозволяється лише в інтересах національної безпеки, задля економічного добробуту та прав людини. Право на захист персональних даних є частиною прав, що захищаються статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські й політичні права, які гарантують право на повагу до приватного та сімейного життя, житла та кореспонденції, а також визначає умови, за яких дозволяється обмежувати це право. При цьому органи державної влади не можуть втручатися в здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. В Конвенції про захист осіб у зв`язку з автоматизованою обробкою персональних даних дія закладених у ній обмежень щодо здійснення прав можлива лише за умови існування загрози для інтересів, які переважають. Відповідно до п. 2 ст. 9 зазначеної Конвенції відхилення від положень ст.ст. 5, 6, 8 цієї Конвенції дозволяється тоді, коли таке відхилення передбачене законодавством сторони та є в демократичному суспільстві необхідним заходом, спрямованим на: а) захист державної та громадської безпеки, фінансових інтересів Держави або на боротьбу з кримінальними правопорушеннями; б) захист суб' єкта даних або прав і свобод інших людей. Право на захист персональних даних не є абсолютним, у кожному випадку воно має бути приведене у відповідність з іншими правами. Відповідно до п. 3 Заяви Верховної Ради України «Про відступ України від окремих зобов`язань, визначених Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод», агресія становить суспільну небезпеку, яка загрожує життю нації в розумінні п. 1 ст. 4 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, п. 1 ст. 15 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це означає, що під час війни або іншої суспільної небезпеки, яка загрожує життю нації, і про наявність якої офіційно оголошується, держава може здійснити тимчасовий відступ від зобов`язань (дерогацію), тобто, вжити заходів, що відступають від її зобов`язань щодо захисту прав особи, однак виключно в тих межах, яких вимагає гострота становища, і за умови, що такі заходи не суперечать іншим її зобов`язанням згідно з міжнародним правом. І, як випливає з п. 9 вищезгаданої Заяви, Україна скористалась таким правом дерогації. Перш за все, Україна визначає підставу, що змушує її вдаватись до права дерогації. Це, відповідно до п. 3 Заяви, - триваюча збройна агресія Російської Федерації проти України, яка становить суспільну небезпеку, загрожує життю нації в розумінні п. 1 ст. 4 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, пунктy 1 ст.15 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до п. 9. Заяви, Україна користується своїм правом на відступ від зобов`язань, визначених п. 3 ст. 2, ст.9, 12, 14 та 17 Міжнародного пактy нро громадянські і політичні права та ст. 5, 6, 8 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Отже, У країна заявила про можливість відступу від гарантування таких прав, як право на свободу та особисту недоторканність, право на справедливий суд, право на повагу до приватного і сімейного життя, право на ефективний засіб юридичного захисту, право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Таким чином, Україна відступила від зобов`язань, визначених статтею 17 Міжнародного пакту про громадянський і політичні права та статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які гаран¬тують право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Україна, практично, створила умови для відступу і від міжнародних зобов`язань щодо гарантування права на захист проти збору та використання персональних даних, оскільки останнє становить частину передбаченого ст. 8 права на повагу до приватного та сімейного життя, до житла та кореспонденції. З огляду на вищенаведене, вважає, що в його діях відсyтній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.188-39 КУпАП України, оскільки при наданні уточненого списку призовників ІНФОРМАЦІЯ_3 , які не прибули для проходження медичної комісії весною 2016 станом на 10 червня 2016 року, в редакцію газети «Вісник Городищини» просив про допомогу у встановленні місцезнаходження та розшуку призовників, що знаходяться на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 та ухиляються від проходження призовної комісії для виконання ними конституційного обов`язку по забезпеченню захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України в умовах триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України, яка становить суспільну небезпеку та загрожує життю нації, і діяв тільки лише в інтересах національної безпеки України. Просив, з врахуванням того, що на день розгляду справи закінчився строк накладення адміністративного стягнення, провадження по справі закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП та визнати в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.188-39 КУпАП.

Представник Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, будучи належним чином повідомленим, згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень №630 від 17 жовтня 2017 року, №572 від 23 жовтня 2017 року, №498 від 26 жовтня 2017 року, №865 від 27 листопада 2017 року про час та місце розгляду адміністративної справи, до суду не прибув, отримавши заперечення ОСОБА_1 , надіслав лист за №ЕП-1602/17 від 02 листопада 2017 року у змісті якого вказує на те, що ОСОБА_1 підтверджує факт поширення персональних при виконанні службових обов`язків, працюючи військовим комісаром та визнає, що вчинив дії щодо поширення даних призовників Городищенського районного військового комісаріату Черкаської області. За твердженнями діяв в інтересах національної безпеки України та в межах чинного законодавства, проте згідно до ч.ч. 5,6 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством, при цьому, не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Порядок оповіщення громадян про призов на строкову військову службу і їх прибуття на призовні дільниці затверджений постановою Кабінету Міністрів України віл 21 березня 2002 року № 352 «Про затвердження Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом». Відповідно до п.64 Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, оповіщення громадян про призов на строкову військову службу та їх прибуття на призовні дільниці відбувається за наказами районних військових комісарів і повістками, врученими призовникам через житлово-експлуатаційні організації, домовласників, відповідні виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, де немає військових комісаріатів, керівників підприємств, установ, організацій, навчальних закладів незалежно від підпорядкування і форми власності. Згідно п.68 вказаного Положення, районні військові комісари зобов`язані особисто контролювати прибуття призовників для проходження призовної комісії, а стосовно осіб, які не прибули на призовну комісію, вживати заходів для встановлення причин їх неприбуття і розшуку. Призовникам, які не прибули для проходження призовної комісії з поважних причин, визначається інший день для її проходження. Про всі випадки неприбуття призовників для проходження призовної комісії без поважних причин районні військові комісаріати повідомляють органи внутрішніх справ щодо їх розшуку. Органи внутрішніх справ у встановленому законом порядку зобов`язані проводити розшук, затримання і доставку до районних військових комісаріатів громадян, які ухиляються від виконання загального військового обов`язку. Враховуючи наведене, чинним законодавством не передбачено такого способу оповіщення громадян про призов на строкову військову службу, як опублікування у засобах масової інформації списків призовників. Крім того, згідно заяви Верховної Ради України «Про відступлення України від окремих зобов`язань, визначених Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини r і основоположних свобод», затвердженої Постановою Верховної Ради України від 21 травня 2015 року № 462-VІІІ, відступ України від зобов`язань поширюється на анексовану та тимчасово окуповану територію Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, а також на окремі райони Донецької та Луганської областей України, визначені Антитерористичним центром при Службі Безпеки України у зв`язку з проведенням антитерористичної операції. Наказом першого заступника голови Служби Безпеки України - керівника Антитерористичного центру при Службі Безпеки України Грицак В.С. від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції і термінів її проведення» районами проведення антитерористичної операції були визначені: Донецька і Луганська області - з 07 квітня 2014 року; Харківська область - з 07 квітня 2014 року до 14 вересня 2014 року. Вважає доводи ОСОБА_1 безпідставними, з огляду на те, що відступ України від зобов`язань, визначених Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод не поширюється на територію, де ОСОБА_1 було вчинено діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 188-39 КУпАП. Просив, суд, врахувати, що поширення ОСОБА_1 персональних даних призовників ІНФОРМАЦІЯ_2 відбулось з порушенням вимог законодавства про захист персональних даних.

Враховуючи, належне повідомлення сторін про час та місце розгляду адміністративної справи, надходження від них заперечень та повідомлень про судовий розгляд, суд прийшов до висновку про можливість слухання справи про адміністративне правопорушення у їх відсутності.

Так, адміністративним правопорушенням (проступком) відповідно до статті 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність .

Згідно зі ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі ст. 280 КУпАП, судом було встановлено обставини, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а саме факт вчинення адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні.

В судовому засіданні встановлено, що 23 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернувся із скаргою до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з питання порушення його прав та інтересів при розміщенні оголошення в засобах масової інформації (а.с.5). 17 серпня 2017 року складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 (а.с.2-4). Відповідно до протоколу ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення за ч.4 ст.188-39 КУпАП 10 червня 2016 року (а.с.3). Із змісту копії газети «Вісник Городищини» №25 від 17 червня 2016 року, вбачається текст опублікованого оголошення «Уточнений список призовників ІНФОРМАЦІЯ_3 , які не прибули для проходження медичної комісії весною 2016 року станом на 10 червня 2016 року», із зазначенням інформації, а саме: прізвища, ім`я, по-батькові, дати народження, місця проживання призовників ІНФОРМАЦІЯ_3 , серед яких зазначено персональні дані ОСОБА_2 (а.с.6). Лист приватного підприємства «Редакція районної газети «Вісник Городищини» м.Городище Черкаської області від 28 березня 2017 року №18 інформує про те, що дійсно, опубліковано у випуску №25 від 17 червня 2016 року інформацію про осіб, що знаходяться на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка була отримана редакцією газети листом №1159 від 10 червня 2016 року за підписом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_1 (а.с.7-8). В уточненому списку призовників ІНФОРМАЦІЯ_3 , які не прибули для проходження медичної комісії весною 2016 року станом на 10 червня 2016 року, зазначено дані персональні дані ОСОБА_2 (а.с.9-16). Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 надійшов до суду 05 жовтня 2017 року (а.с.33). З незалежних від суду причин, з дня скоєння зазначеного правопорушення минуло більше, як три місяці.

Дослідивши докази у адміністративній справі, проаналізувавши надані особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 заперечення, особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_4 пояснення, суд приходить до висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.188-39 КУпАП через поширення персональних даних громадянина ОСОБА_2 з порушенням вимог законодавства про захист персональних даних.

Остільки в судовому засіданні встановлено, що з дня вчинення правопорушення минуло більше як три місяці, суд вважає за необхідне при вирішенні справи застосувати вимоги ст.38 КУпАП, так як відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

За таких обставин справа підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про закриття адміністративного провадження, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП, судовий збір не стягується.

Зважаючи на вищевикладене, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, керуючись ст.37, ст.38, п.7 ч.1 ст.247, ст.294, Кодексу України про Адміністративні Правопорушення, Законом України «Про судовий збір», -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.188-39 , Кодексу України про Адміністративні Правопорушення.

Провадження №3/691/697/17 в адміністративній справі №691/1261/17 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.4 ст.188-39 , Кодексу України про Адміністративні Правопорушення закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення.

Звільнити ОСОБА_1 , від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.4 ст.188-39 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення, в зв"язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення.

Постанова судді може бути оскаржена або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, протест прокурора подаються до Апеляційного суду Черкаської області через Городищенський районний суд Черкаської області.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора.

Копію постанови суду направити учасникам процесу, для відому.

Суддя О. М. Савенко