АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 644/1412/17 Головуючий суддя І інстанції Горчакова О.І.
Провадження № 33/790/1384/17 Суддя доповідач Чопенко Я.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 листопада 2017 року м. Харків

Суддя Апеляційного суду Харківської області Чопенко Я.В. перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 від 18.10.2017 року на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 березня 2017 року,-

в с т а н о в и в :

Згідно цієї постанови ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 26.02.2017 року о 10.20 год. по вул. Сімферопольське Шосе в районі перехрестя з вул. Гетманською керував автомобілем ВАЗ 210994-20 з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя), але відмовився пройти в установленому порядку медичний огляд для виявлення стану алкоголю сп'яніння, своїми діями допустив порушення вимог, встановлених п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу датовану 18.10.2017 року разом з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження.

З судових матеріалів вбачається що постанова судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 березня 2017 року оскаржується вже третій раз.

На вказану судову постанову, 19 липня 2017 року захисник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив, постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

Разом з тим, ОСОБА_1 просив поновити йому строк апеляційного оскарження.

Постановою судді Апеляційного суду Харківської області від 26 червня 2017 року відмовлено ОСОБА_1 у поновленні йому строку на апеляційне оскарження, а апеляційна скарга ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 повернута.

05.07.2017 року ОСОБА_2 вдруге подає апеляційну скаргу на судову постанову, а ОСОБА_1 заявляє клопотання про поновлення йому строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 13.10.2017 року ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22.03.2017 року у відношенні ОСОБА_1

18.10.2017 року ОСОБА_1 третій раз звернувся з апеляційною скаргою та просить судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити та разом з тим просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що йому не було надано можливість здійснити своє право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 березня 2017 року не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 цього Кодексу протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Отже закон пов'язує строк подачі апеляційної скарги на постанову судді у справі про адміністративне правопорушення лише з датою ухвалення судового рішення.

Оскаржувана постанова винесена суддею 22 березня 2017 року.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 приймав участь у судовому засіданні та знав про наявність винесеної судової постанови.

Крім того, відповідно до поштового повідомлення (а.с.16), 15.04.2017 року ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови, а першу апеляційну скаргу подана до суду лише 19.06.2017 року, тобто, майже через 2 місяці.

Також, як вірно вказано в постанові Апеляційного суду Харківської області від 26 червня 2017 року (а.с.31-32), в рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

До своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 надав фотокопію та ксерокопію довідок, відповідно до яких пропуск ним строку на апеляційне оскарження судової постанови він вважає поважним, оскільки перебував на амбулаторному лікуванні.

Проте, перебування на амбулаторному лікуванні не свідчить про те, що він перебував у медичному закладі цілодобово та не мав можливості упродовж майже 3 місяців з дня винесення постанови по справі, скористатися своїм правом на подачу апеляційної скарги. Тим більше, апеляційній інстанції не наданий оригінали довідок, а тому апеляційний суд не може визнати їх допустимим доказом поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження судової постанови.

Більш того, з ксерокопії медичної довідки від 7.04.2017 року слідує що ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні з 30.03 по 7.04.2017 року, а з фотокопії іншої довідки датованої 4.07.2017 року ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні вже з 30.03 по 4.07.2017 року.

На обох зазначених копіях видно штампи медичної установи селища Рогань Харківського району, між тим, не відомо яке ж відношення має ця медична установа до ОСОБА_1 який проживає за адресою АДРЕСА_1

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, по суті, за тих самих підстав, за якими йому вже було двічі відмовлено в поновлені такого строку апеляційною інстанцією.

Нехтування ОСОБА_1 протягом встановленого законом обмеження у часі на подання апеляційної скарги об'єктивними причинами не обумовлено.

Апеляційний суд вважає, що клопотання апелянта не містить даних про наявність поважних причин пропуску ОСОБА_1 процесуального строку на оскарження судової постанови.

За вищенаведених обставин апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення ОСОБА_1 пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 березня 2017 року, якою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Матеріали справи повернути до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, при цьому апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту через суд першої інстанції.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області Я.В. Чопенко