Справа № 544/706/17
Пров. №3/544/196/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 листопада 2017 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі судді Нагорної Н. В., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції у місті Борисполі, у відношенні:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, паспорт серія МТ 160419, виданий 03 травня 2011 року Червонозаводським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.122-4, 124, ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №164320 від 22.07.2017 ОСОБА_1 22 липня 2017 року о 18:30 годині на 138 км автодороги Київ-Харків, керував транспортним засобом Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження медичного освідування відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Крім того, ОСОБА_1 22 липня 2017 року о 18:30 годині на 138 км автодороги Київ-Харків, керуючи транспортним засобом Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_2, на дорозі з двостороннім рухом, що мають щонайменше дві смуги руху в одному напрямку, виїхав на зустрічну смугу руху в наслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_2, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.11.4 ПДР України.

Крім того, 22 липня 2017 року о 18:30 годині на 138 км автодороги Київ-Харків, сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_2, після чого ОСОБА_1 залишив місце ДТП, до якої він був причетний.

У судовому засіданні ОСОБА_3, не визнав своєї вини стосовно притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що стосується притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, свою вину визнав. Пояснив, що в той день були складні погодні умови і при перестроюванні з однієї смуги руху в іншу міг не помітити автомобіль, з яким відбулося зіткнення. Під час зіткнення він сильно забив голову і частково втратив пам'ять та не памятає, що сталося безпосередньо після ДТП. Память повернулася, коли він вже перебував в автомобілі патрульної поліції. В патрульному автомобілі йому дали протокол про вчинене адміністративне правопорушення для ознайомлення, але коли він попросив надати для ознайомлення пояснення, то поліцейські почали нервувати та відібрали протокол, в результаті чого він не розписався в ньому. Про те, що було складено протокол про притягнення його до відповідальності за відмову від проходження медичного огляду на стан спяніння, дізнався набагато пізніше. Поліцейські пропонували викликати лікаря для надання йому медичної допомоги після ДТП, але він відмовився, оскільки почувався задовільно. Через сильний удар головою та запаморочення міг покинути місце ДТП. В автомобілі знаходилося кілька пляшок зі спиртним і при ДТП вони розбилися, тому був сильний запах алкоголю в салоні автомобіля та від його одягу. Додатково пояснив, що в подальшому до лікарів не звертався. Свідків, які записані в протоколі, не бачив. Автомобіль забрав евакуатор, оскільки він був сильно пошкоджений. Потерпілому шкода відшкодована у повному обсязі.

Захисник ОСОБА_3 ОСОБА_4 у судовому засіданні додав, що пояснення свідків були відібрані з порушенням інструкції, а саме не вказано повне прізвище, імя, по батькові, не вказано документ, яким посвідчено особу свідків, а також вказана одна і таж адреса, що викликає сумніви в правдивості даних пояснень.

Вина ОСОБА_3 в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП підтверджується, окрім особистих пояснень, протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 164229 від 22.07.2017, протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 088501 від 22.07.2017, схемою місця ДТП, поясненнями ОСОБА_2 та іншими матеріалами справи у їх сукупності.

На підставі викладеного суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП доведеною, у звязку з чим його необхідно притягнути до адміністративної відповідальності.

Згідно із ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

З матеріалів справи вбачається, що правопорушення, передбачені ст. 122-4, 124 КУпАП, були вчинені ОСОБА_1 22 липня 2017 року, тобто понад 3 місяці на день розгляду справи.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього кодексу.

Оскільки на момент розгляду справи закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.2 ст. 38 КУпАП, провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинені 22 липня 2017 року правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4, 124 КУпАП повинні бути закриті.

Стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 дав пояснення про те, що йому не пропонували пройти медичний огляд на стан спяніння, а лише пропонували викликати лікаря для надання медичної допомоги після ДТП, від якої він відмовився, оскільки почувався задовільно. Свідків, які вказані в протоколі, він не памятає.

Під час розгляду справи, з метою спростування або підтвердження обставин, викладених у протоколі, неодноразово викликалися у судове засідання свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, але вони у судове засідання жодного разу не зявилися.

За таких обставин суд приймає до уваги позицію Європейського Суду з прав людини у справі "Корнєв і Карпенко проти України" (п. 54 Рішення), де Суд визначив, що пункти 1 і 3(d) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, як загальне правило вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечувати докази свідка обвинувачення і допитати його або під час надання останнім своїх показань, або пізніше. Європейський Суд зазначив, що обвинувачення не може ґрунтуватися виключно чи вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не може заперечити. Із цього випливає, що якщо засудження виключно або вирішальною мірою ґрунтується на показаннях особи, допитати яку чи домогтися допиту якої підсудний не мав можливості ані під час досудового слідства, ані під час судового розгляду, права захисту виявляються обмеженими в тій мірі, що є несумісною з гарантіями, передбаченими статті 6 Конвенції, що має місце у даній справі про адміністративне правопорушення.

Матеріали справи щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не містять інших доказів, крім письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які для суду не є переконливими, оскільки вказані свідки повинні безпосередньо у судовому засіданні дати покази про відомі їм обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Зі змісту ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно із ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності і ніхто не може бути підданий заходу впливу, в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У роз'ясненнях, викладених у п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» № 9 від 01.11.1996 р. зазначено, що згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності через відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у звязку з чим провадження в цій частині підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючисьст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130, ст.283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинені правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4, 124 КУпАП - закрити у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУАП - закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд Полтавської області. Постанову може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, при застосуванні заходів примусового впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Н. В. Нагорна