Справа № 141/762/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2017 року смт. Оратів

Суддя Оратівського районного суду Вінницької області Слісарчук Олександр Миколайович, за участю секретаря судового засідання Ставничого С.А., прокурора Максимишина О.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли з управління захисту економіки у Вінницькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, українку, громадянку України, проживаючу ІНФОРМАЦІЯ_3, на утриманні малолітня дитина, начальника відділу культури і туризму Оратівської районної державної адміністрації Вінницької області, -

за ч. 1 ст.172-6 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

До Оратівського районного суду Вінницької області надійшов адміністративний матеріал з управління захисту економіки у Вінницькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП. З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВІ №917086 від 01.08.2017 року вбачається, що ОСОБА_1, перебуваючи на посаді начальника відділу культури і туризму Оратівської районної державної адміністрації з 02.02.2016 року, тобто відповідно до ст. 50 Закону України "Про запобігання корупції" займає відповідальне становище, незважаючи на рішення НАЗК №2 від 10.06.2016 року, не подала у визначений законом термін е-декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим порушила норми ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції", та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.172-6 КУпАП.

Прокурор Максимишин О.В. в судовому засіданні вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а тому просив визнати ОСОБА_1 винною та накласти адміністративне стягнення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП не визнала в повному обсязі та пояснила, що з 03.02.2016 року обіймає посаду начальника відділу культури і туризму Оратівської РДА, одночасно з 01.08.2016 року до 27.03.2017 року нею були охоплені й обов'язки головного спеціаліста відділу (у зв'язку з його виходом у відпустку по догляду за дитиною з подальшим звільненням та довготривалим оформленням нового працівника на посад)у. Протягом жовтня 2016 року до закінчення строку подання е-декларації за 2015 рік вона зробила для подачі декларації все можливе, проте не змогла вчасно подати декларацію по причині незадовільної роботи реєстру, умислу на вчинення правопорушення не мала, оскільки заздалегідь зареєструвалася в реєстрі та до 30 жовтня заповнила всі розділи декларації, проте її намагання її відправити були безуспішними з технічних причин незадовільної роботи реєстру, і лише 31.10.2016 року, тобто у короткий проміжок часу (менше ніж через добу) е-декларація була нею подана. Крім цього, вказує, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, через відсутність умислу на неподання е-декларації, оскільки вона не змогла у встановлений строк подати е-декларацію, з причин що не залежали від її волі, зокрема некоректною роботою Реєстру. Також вказує, що раніше вона подавала декларацію за 2015 рік, яка аналогічна е-декларації та направляла її до НАЗК. Також вказує, що в письмових поясненнях надісланих на адресу НАЗК вона вказувала про те, що протягом тривалого часу офіційна сторінка в мережі Інтернет для заповнення та подачі не працювала, і коли нею було заповнено декларацію, комп'ютер показав, що декларацію було подано, однак при перевірці наступного дня було виявлено, що е-декларація в Реєстрі відсутня, тому нею відразу було подано е-декларацію. При розгляді справи просить врахувати також ту обставину, що вона перебуває у декретній відпустці, а також позитивно характеризується за місцем роботи. Вважає, що в їх діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, просить провадження по справі закрити.

Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши письмові матеріали справи, зокрема протокол про адміністративне правопорушення серії ВІ №917086 від 01.08.2017 року; рапорт оперуповноваженого УЗЕ у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2; повідомлення Оратівської РДА №01-31/3538 від 31.10.2016 року; розпорядження №11-к від 02.02.2016 року; копію особової справи ОСОБА_1; лист Департаменту захисту економіки Національної поліції України №2849/39/04-2017 від 06.03.2017 року, лист НАЗК №53-09/2205/17 від 01.02.2017 року; лист НАЗК №93-05/4886/17 від 02.03.2017 року; Положення про Департамент захисту економіки Національної поліції України, затверджене наказом Національної поліції України 07.11.2015 року №81; довідку №27/39/101-2017 від 03.08.2017 року управління захисту економіки Департаменту захисту економіки Національної поліції України; пояснення ОСОБА_1 від 04.08.2017 року; пояснення ОСОБА_3 від 04.08.2017 року; копію декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру ОСОБА_1 за 2015 рік; копія поштового повідомлення від 16.12.2016 року; копію пояснення; копію розпорядження Оратівської РДА №6-рв від 12.04.2017 року; характеристику на ОСОБА_1 від 31.10.2017 року, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

У відповідності до ст.ст.245, 246, 252, 256, 268, 280, 283 КУпАП, суддя при розгляді справи розглядає всі питання факту і права, але в межах порушеного провадження, дотримуючись принципів судового провадження і відправлення правосуддя, коли висновки судді не можуть базуватися на припущеннях, а всі сумніви винуватості трактуються на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у звязку з чим докази повинні бути оцінені суддею на їх достатність, для достовірних і безспірних висновків про скоєне на принципах забезпечення доказів провини за ст.129 Конституції України, визнання провини згідно зі ст.252 КУпАП не можуть мати наперед встановлену силу.

Згідно зі ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно зі ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Згідно розпорядження Оратівської районної державної адміністрації Вінницької області від 02.02.2016 року №11-к "Про призначення ОСОБА_1І." ОСОБА_1 на посаду начальника відділу культури і туризму райдержадміністрації з 03.02.2016 року, та взято до відома, що за нею зберігається раніше присвоєний 13 ранг державного службовця шостої категорії.

Відповідно до підпунктів "в" пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про запобігання корупції", ОСОБА_1 є суб'єктом декларування.

Згідно ч. 1 ст. 45 ЗУ "Про запобігання корупції", особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно п. 2 розділу ХІІІ "Прикінцеві положення" ЗУ "Про запобігання корупції" про початок роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, приймається рішення Національного агентства з питань запобігання корупції. У 2016 році службові особи, які на день початку роботи зазначеної системи займають згідно зі статтею 50 цього Закону відповідальне та особливо відповідальне становище, зобовязані подати щорічні декларації за минулий рік у порядку, встановленому цим Законом, протягом 60 календарних днів після початку роботи системи.

Відповідно до змісту п.п.п 1 п. 1 рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року №2 система подання та оприлюднення відповідно до Закону України Про запобігання корупції декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочинає свою роботу з 00 годин 00 хвилин 01 вересня 2016 року для таких типів декларацій (повідомлень) та субєктів декларування, зокрема, щорічні декларації за 2015 рік службових осіб, які станом на 01 вересня 2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище. Зазначені у цьому абзаці декларації подаються протягом 60 календарних днів з дати, визначеної у цьому абзаці.

Отже, 30.10.2016 року є кінцевою датою для подання щорічної декларації за 2015 рік службовими особами, які станом на 01.09.2016 року займають згідно статтею 50 Закону відповідальне та особливе становище.

Як вбачається із матеріалів справи та інформації наявної в Єдиному державному реєстрі декларацій, ОСОБА_1 подала декларацію за 2015 рік до Реєстру 31.10.2016 року.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП настає виключно за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суб'єктивна сторона адміністративного корупційного правопорушення згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» характеризується виключно прямим умислом.

Згідно рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обовязків осіб, національні органи зобовязані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

З листа Вищого спеціалізованого суду України №223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року "Щодо притягнення до адміністративної відповідальності" за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією" вбачається, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати: обєктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його обєктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Для розкриття обєктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на субєкт цього правопорушення, відсилає правозастосувача до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону, в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Також вбачається, що за наявності поважних причин на неподання декларації відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП виключається (під поважними причинами зокрема є і технічні збої офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції).

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВІ №917086 від 01.08.2017 року вбачається, що ОСОБА_1, перебуваючи на посаді начальника відділу культури і туризму Оратівської районної державної адміністрації з 02.02.2016 року, тобто відповідно до ст. 50 Закону України "Про запобігання корупції" займає відповідальне становище, незважаючи на рішення НАЗК №2 від 10.06.2016 року, не подала у визначений законом термін е-декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим порушила норми ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції".

З матеріалів справи вбачається, що листом голови Оратівської районної державної адміністрації Вінницької області від 31 жовтня 2016 року № 01-31/3538 Національне агентство з питань запобігання корупції було повідомлено про корупційне правопорушення, а саме порушення вимог фінансового контролю: несвоєчасне подання декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави ОСОБА_1, яка перебуває на посаді начальника відділу культури і туризму Оратівської РДА, а саме 31.10.2016 року.

З пояснень ОСОБА_1 наданих в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 мала намір подати е-декларацію та вчинила всі дії, щоб її подати до Реєстру, однак внаслідок поважних причин, зокрема технічних проблем у роботі офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції не змогла у строк визначений законом її подати, а тому відсутня суб'єктивна сторона складу, тому в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП через відсутність умислу на неподання е-декларації.

З відповіді №07-1375 від 19.09.2017 року державного підприємства «Українські спеціальні системи», яке є адміністратором Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування вбачається, що на портал НАЗК у жовтні 2016 року здійснювались численні цілеспрямовані кібератаки та спостерігались спроби втручання в роботу системи.

За змістом інтернет-публікацій від 30.03.2017 року та від 03.11.2016 року вбачається посилання на заяву голови НАЗК ОСОБА_4 стосовно того, що недоліки у роботі ІТС Реєстр та постійні перебої істотно унеможливлювали виконання субєктами декларування свого обовязку щодо подання електронних декларацій, а також повідомлення нею під час брифінгу про фіксування під час функціонування Реєстру не лише випадків потужних DDoS-атак, але й проблем з використанням електронного цифрового підпису, перевантаження Реєстру, недієздатність веб-сайту НАЗК, що значно ускладнювало доступ до системи електронного декларування.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" п.161).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст. 62 Конституції України, відповідно до яких, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши вищевказані докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Щодо права на оскарження постанови суду в справі про адміністративне правопорушення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена вичерпним переліком осіб, до яких належать особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законний представник, захисник, потерпілий, його представник.

За змістом ст.ст. 7, 287 КУпАП прокурор має право на оскарження постанов по справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу, а саме коли прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Стаття 250 КУпАП передбачає право прокурора перевіряти правильність застосування відповідними органами (посадовими особами) заходів впливу за адміністративні правопорушення. Такими заходами примусового характеру, пов'язаними з обмеженням особистої свободи громадян, фактично є лише адміністративний арешт. Однак, за правопорушення, пов'язані з корупцією, він не застосовується.

Згідно з положеннями ст. 24 Закону України «Про прокуратуру», яка визначає особливості здійснення окремих форм представництва інтересів держави в суді, йдеться про право прокурора на подання апеляційної чи касаційної скарги на судове рішення лише в цивільній, адміністративній і господарській справі. При цьому в ч. 7 ст. 24 Закону чітко зазначено, що повноваження прокурорів, передбачені цією статтею, здійснюються виключно на підставах та в межах, передбачених процесуальним законодавством.

Аналогічні висновки містяться і в Інформаційному листі судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією" від 22 травня 2017 року № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року, в якому зазначено, що за змістом ч. 1 ст. 287 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 цього Кодексу, якою визначено, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян. Тобто прокурор може реалізувати своє право на апеляційне оскарження у справах про адміністративні правопорушення у визначених законом випадках виключно на стадії виконання судового рішення.

Керуючись ч. 1 ст. 172-6, ст.ст. 245, 247, 250, 251, 252, 256, 268, 280, 283, 284, 287, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про адміністративні правопорушення, передбачені за ч. 1 ст.172-6 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена на протязі десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Вінницької області через Оратівський районний суд Вінницької області.

СУДДЯ О.М. Слісарчук