А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

27.11.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 вересня 2017 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, громадянин України, українець, приватний підприємець,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320,00 гривень у дохід держави.

Згідно постанови, 03 серпня 2017 року о 23-ій годині 30 хвилин на перехресті вулиць Капушанська та Грушевського в м. Ужгороді, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною. Посилається на те, що, розглянувши справу без його участі, не взявши до уваги заяву про відкладення розгляду справи та копію висновку лікарів, яким підтверджено його неможливість пересуватися у період розгляду справи, суд порушив його право на захист. Крім того, вказує на те, що у стані алкогольного сп'яніння автомобілем не керував, у зв'язку із чим, не погоджувався з результатами тесту на місці зупинки й просив поліцейського надати інший пристрій для проходження повторного тесту, або провести огляд на стан алкогольного сп'яніння в закладі охорони здоров'я, однак його прохання працівник поліції залишив поза увагою, стверджуючи, що пристрій, яким проводився огляд на стан сп'яніння справний, чим порушив вимоги, передбачені ч. 3 ст. 266 КУпАП. При цьому, вказує й на те, що приблизно через півтори години пройшов огляд на стан алкогольного сп'яніння в Мукачівському наркодиспансері, на підставі якого лікарем складено протокол № 247, згідно якого він не перебував у стані алкогольного сп'яніння, однак, указаний протокол суд не дослідив, і оцінки такому не надав. Також посилається на те, що, зазначивши в постанові про те, що його вина підтверджується показами свідків та іншими матеріалами справи, суд не вказав яких саме свідків і якими саме показами, а також якими саме матеріалами, чим порушив вимоги передбачені ст. ст. 283, 284 КУпАП. Крім того, вказує й на те, що пропустив строк на апеляційне оскарження постанови з поважних причин, оскільки про те, що справа розглянута дізнався лише 02.10.2017, отримавши цього дня копію постанови. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що підстав для скасування чи зміни судового рішення не має.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом, а відповідно до ст. 268 цього Кодексу, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце, і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ці вимоги закону суддею не додержано.

Так, з постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 не був присутній у судовому засіданні 13.09.2017 та під час винесення оскаржуваної постанови, а в матеріалах справи відсутні дані про те, що він належним чином повідомлений про час та місце її розгляду. У матеріалах справи також відсутні дані про те, що копія постанови була вручена або надіслана ОСОБА_1 у передбачений ч. 1 ст. 285 КУпАП триденний строк. З матеріалів справи вбачається, що копія оскаржуваної постанови була направлена ОСОБА_1 21.09.2017 (на восьмий день після її винесення), що підтверджується наявним у матеріалах справи супровідним листом(а. с. 19).

Зазначені обставини перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову, тому причини пропуску строку на внесення апеляційної скарги визнаються поважними, строк поновлюється, клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 216392 від 04.08.2017 підтверджено, що 03 серпня 2017 року о 23-ій годині 30 хвилин на перехресті вулиць Капушанська та Грушевського в м. Ужгороді, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги передбачені п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України (далі - Правил). Огляд на стан сп'яніння, проводився на місці зупинки автомобіля відповідно до встановленого порядку із застосуванням приладу «Dragger № 6820», у присутності двох свідків. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами в протоколі підтвердив, що права та обов'язки йому роз'яснені; зі змістом протоколу ознайомлений; його копію отримав; що до протоколу внесені правильні дані. У графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення» ОСОБА_1 зазначив, що не згідний (а. с. 1).

З доданого до протоколу тестування на алкоголь убачається, що при проведенні тестування в ОСОБА_1 виявлено 1,63 % проміле, із чим останній погодився, про що свідчить його підпис у вказаному тестуванні (а. с. 2).

З акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів убачається, що огляд проведений у зв'язку з виявленими в ОСОБА_1 ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Огляд проводився за допомогою приладу «Dragger Alcotest 6820» у присутності свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Результат огляду - 1,63 %, із чим ОСОБА_1 погодився, засвідчивши вказані відомості своїм підписом в акті (а. с. 3).

З наявних у матеріалах справи письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 03.07.2017, убачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп'яніння з використанням приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, за результатами якого встановлено, що вміст алкоголю у ОСОБА_1 складає 1,63 проміле (а. с. 4, 5).

З наявної в матеріалах справи розписки вбачається, що ОСОБА_1 підтвердив факт залишення транспортного засобу за адресою м. Ужгород, вул. Грушевського, 7 (а. с. 6).

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення серії АР № 703658 вбачається, що ОСОБА_1 визнаний винним за ч. 5 ст. 121 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 51 гривня. З указаної постанови також убачається, що ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що 03 серпня 2017 року о 23-ій годині 30 хвилин по вул. Грушевського, 7, у м. Ужгороді, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, був не пристебнутий паском безпеки, чим порушив вимоги, передбачені п. 2.3 «в» Правил. Копію вказаної постанови ОСОБА_1 отримав, що підтвердив своїм підписом (а. с. 7).

Під час розгляду справи апеляційним судом ОСОБА_1 пояснив, що вину в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 визнав та визнає повністю, з накладеним на нього стягненням також погодився, прийняті щодо нього у цій частині рішення не оскаржував. Крім того, ОСОБА_1 пояснив, що трубка, яку надали йому працівники поліції для проходження тесту на стан алкогольного сп'яніння, була вже розпакованою, а тому він написав у протоколі, що не згідний.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду справи підтвердили свої письмові пояснення, зазначивши, що в їх присутності водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп'яніння з використанням приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, за результатами якого встановлено, що водій перебуває у стані алкогольного сп'яніння. Також пояснили, що з результатами тесту водій погодився, і на пропозицію працівників поліції пройти повторний огляд на стан алкогольного сп'яніння в закладі охорони здоров'я відмовився. Разом із тим, вказали, що не бачили чи трубка, яку надали ОСОБА_1 працівники поліції для проходження тесту, була розпакованою.

З дослідженого під час апеляційного розгляду справи відеозапису з місця події, який вівся працівниками поліції, вбачається, що на такому чітко зафіксовано факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, за допомогою приладу «Драгер», та у присутності двох свідків; що ОСОБА_1 добровільно погодився пройти тест на стан алкогольного сп'яніння на приладі, який йому був наданий працівниками поліції, і щодо результатів огляду не заперечував й не виявляв бажання пройти повторний огляд у закладі охорони здоров'я; що трубка розпаковувалась працівником поліції у присутності ОСОБА_1.

Вищенаведені докази у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, та, відповідно, винуватість останнього у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, і повністю спростовують доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння автомобілем не керував, і не погоджувався з результатами тесту на місці зупинки й просив поліцейського надати інший пристрій для проходження повторного тесту, або провести огляд на стан алкогольного сп'яніння в закладі охорони здоров'я, однак його прохання працівник поліції залишив поза увагою, стверджуючи, що пристрій, яким проводився огляд на стан сп'яніння справний, чим порушив вимоги, передбачені ч. 3 ст. 266 КУпАП, а також пояснення ОСОБА_1 про те, що трубка, яку надали йому працівники поліції для проходження тесту на стан алкогольного сп'яніння, була розпакованою.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що командир взводу 1 роти 3 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_4 була упереджена при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в неї були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що вона зацікавлена в результатах розгляду справи - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, таких до апеляційної скарги не додано й на такі ОСОБА_1 не вказував під час розгляду справи апеляційним судом.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що командир взводу 1 роти 3 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_4 при виконанні своїх функціональних обов'язків діяла у межах наданих їй повноважень.

Крім того, під час апеляційного розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних про те, що в громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які були залучені в якості свідків проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп'яніння, були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, - на такі як в апеляційній скарзі, так і під час апеляційного розгляду справи, також не вказується.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що, зазначивши в постанові про те, що його вина підтверджується показами свідків та іншими матеріалами справи, суд не вказав яких саме свідків і якими саме показами, а також якими саме матеріалами, чим порушив вимоги ст. ст. 283, 284 КУпАП, апеляційний суд, враховуючи вищенаведене, відхиляє як такі, що не спростовують факт керування ОСОБА_1 автомобілем у зазначені в протоколі час та місці в стані алкогольного сп'яніння та висновок суду про доведеність його вини у порушенні вимог, передбачених п. 2.9 «а» Правил і скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведені обставини, такими, що не спростовують висновок суду про порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» Правил та вчинення ним передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, апеляційний суд визнає й доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що, розглянувши справу без його участі, не взявши до уваги заяву про відкладення розгляду справи та копію висновку лікарів, яким підтверджено його неможливість пересуватися у період розгляду справи, суд порушив його право на захист. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд враховує те, що вказані доводи враховані апеляційним судом при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду як поважність причин пропуску такого строку, і не свідчать про порушення права ОСОБА_1 на захист. При цьому також враховується й те, що ОСОБА_1 була надана можливість реалізувати передбачені ст. 268 КУпАП права, у тому числі й право на захист, під час розгляду справи апеляційним судом.

Доводи апеляційної скарги про те, що приблизно через півтора години ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп'яніння в Мукачівському наркодиспансері, на підставі якого лікарем складено протокол № 247, згідно якого він не перебував у стані алкогольного сп'яніння, однак, указаний протокол суд не дослідив, і оцінки такому не надав, апеляційний суд до уваги не приймає з огляду на те, що вказаний протокол № 247 не спростовує дані, що зазначені у вищенаведених доказах, які зібрані відповідно до вимог КУпАП.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд також враховує й те, що чинною Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (розділ ІІІ п. п. 15-16), передбачено, що за результатами огляду особи на стан сп'яніння та лабораторними дослідженнями лікарем встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду, на підставі якого видається висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що також передбачено пунктом 13 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року N 1103, що вказаний протокол не містить печатки лікаря, який його видав.

Наведене свідчить про те, що вказаними нормативно-правовими актами не передбачена видача протоколів медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп'яніння.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що пунктом 7 указаного Порядку передбачено, що поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин із моменту виявлення відповідних підстав, у зв'язку із чим апеляційний суд приходить до висновку, що самостійне звернення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров'я для проходження огляду на стан сп'яніння, у тому числі й після проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та відмови від пропозиції працівників поліції пройти повторний огляд у закладі охорони здоров'я, суперечить вимогам указаного Порядку.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суддею місцевого суду Кравченко Р.В. обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що ОСОБА_1 жодних належних та допустимих доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги та спростування викладених у постанові висновків надано не було.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

подане ОСОБА_1 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1, залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 вересня 2017 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та постановлено стягнути судовий збір у розмірі 320,00 грн., - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Стан