Справа № 646/4158/17
Провадження №3/646/1454/2017
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.11.17 року м. Харків
Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.08.2017 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 320, 00 гривень.
Відповідно дост.298 КУпАП постанова про накладання адміністративного стягнення є обов'язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.
Згідно до ст.307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Стаття 304 КУпАП передбачає, що питання, зв'язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом(посадовою особою), який виніс постанову.
Відповідно до частини 2 статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.
Згідно до статті 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.
У відповідності до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження»№14 від 26.12.2003 року, при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання, суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Тобто, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення, його виконання може бути розстрочене на певних умовах або відстрочено. При вирішенні питання про розстрочку або відстрочку виконання рішення повинні бути враховані інтереси стягувача та оцінені повідомлені боржником обставини, на які він вказує, як на підставу розстрочки або відстрочки виконання рішення та які повинні бути суттєвими, в залежності від чого встановлюється можливість задоволення такої заяви. Розстрочка або відстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників. Закон пов'язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення суду лише з об'єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.
Зі змісту вказаної норми вбачається, що підставою вирішення судом питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення, є наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
При зверненні до суду з заявою ОСОБА_1 не надано доказів існування наявності обєктивних обставин, що свідчать про ускладнення виконання постанови або роблять виконання постанови неможливим.
Судом також не встановлено обставин, які утруднюють виконання постанови суду і підтверджують існування виняткового випадку, за наявності якого суд може відстрочити виконання постанови суду.
Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про розстрочку виплати штрафу задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст.298,301,304,307 КпАП України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя І.І.Теслікова