П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.08.2017 року місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Леміш О.М ., розглянувши відділу прикордонної служби «Ужгород» Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, м. Ужгород, вул. Загорська 15/12 до адміністративної відповідальності

за ст.204-1 ч.1 кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду надійшли матеріали відділу прикордонної служби «Ужгород» Чопського прикордонного загону відносно ОСОБА_1О про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.204-1 ч.1 КпАП України

Із протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 №166352 від 08.08.2017 року вбачається, що

06.08.2017 року о 00 год. 10 хв. ОСОБА_1О під час перетинання через ДК в пункті пропуску "Ужгород" пред"явив на паспортний контроль для в"їзду в Україну ЗП гр. ОСОБА_3 для закордонних поїздок BD0791861 тобто вчинив спробу незаконного перетину ДК без відповідного для громадянина України документу , чим порушив вимоги ст. 2,3 ЗУ «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМ України від 27.01.1995 року №57 та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.204-1 КпАП України.

ОСОБА_1О в судовому засіданні свою вину не визнав, проти обставин, викладених в протоколі заперечив. Пояснив, що він, окрім громадянства України, є також громадянином ОСОБА_3 та здійснював перетин кордону на підставі паспорту громадянина ОСОБА_3 для закордонних поїздок, виданого відповідними органами ОСОБА_3. Тобто здійснював перетин державного кордону з України як громадянин іноземної держави на підставі відповідних та дійсних документах.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вважаю, що провадження в даній справі слід закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1О . складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення це протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об'єктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обовязковими елементами якого є: обєкт, обєктивна сторона, субєкт, субєктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Частина 1 ст. 204-1 КУпАП передбачає відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

У протоколі про адміністративне правопорушення вказується, що ОСОБА_1О предявив для перетину держаного кордону України паспорт громадянина ОСОБА_3 для виїзду за кордон , виданий відповідними органами ОСОБА_3, тобто вчинив спробу незаконного перетину державного кордону України по невідповідному документу.

Обєктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади. Відповідно до вимог Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Субєктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Встановлено, що у протоколі не вказані правильні відомості про суть адміністративного правопорушення у зіставленні з наявними ознаками правопорушення, передбаченого у диспозиції ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, та всупереч вимог ст. 256 КУпАП не розкрито суть адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1О .

Зокрема, відповідно до ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право вїзду на територію України або виїзду з України.

Частинами 2 та 3 ст. 6 Закону України «Про прикордонний контроль», від 05.11.2009 року за №1710-VI, який визначає умови перетинання державного кордону України, передбачено, що початком здійснення прикордонного контролю, зокрема, особи, є момент подання особою паспортного, інших визначених законодавством документів для перевірки уповноваженій службовій особі Державної прикордонної служби України. Пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами.

Відповідно до положень ст. 7 вищенаведеного Закону паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з'ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону. У ході перевірки документів уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України використовують технічні засоби контролю для пошуку ознак підробки у документах, здійснюють пошук необхідної інформації у базах даних Державної прикордонної служби України, а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб, які прямують через державний кордон.

Крім того, за п. 14 ч. 1 ст. 1 вказаного закону перевірка документів - дослідження уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України паспортного та інших документів фізичних осіб, які перетинають державний кордон, з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі, а також дослідження за результатами оцінки ризиків документів, що стосуються транспортних засобів, вантажів.

Відтак, кожна особа при проходженні паспортного контролю самостійно надає органам Державної прикордонної служби України документ, який надає їй право на перетин державного кордону України. У звязку з чим саме цей документ і підлягає перевірці працівниками прикордонної служби з метою встановлення його дійсності та приналежності відповідній особі. Таким чином, працівники прикордонної служби позбавленні можливості здійснити перевірку будь-якого іншого документу, який не був безпосередньо наданий особою під при проходженні останнім паспортного контролю для посвідчення своєї особи.

Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення не наведено та матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження невідповідності документу, за яким перетинав державний кордон ОСОБА_1О ., не наведено жодного доказу на підтвердження недійсності даного документу, чи доказів на підтвердження того, що даний документ містить ознаки фальшування, підробки чи містить недостовірні відомості про особу ОСОБА_1О відповідно до приписів ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» та диспозиції ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Крім того, відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року «Про порядок перетину Державного кордону України громадянами України» перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини; 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

З аналізу обєктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, слідує, що відповідальність за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП настає при перетинанні або спробі перетинання кордону особою без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу.

У розумінні п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прикордонний контроль» паспортний документ виданий уповноваженими державними органами України чи іншої держави або статутними організаціями ООН документ, що підтверджує громадянство, посвідчує особу пред'явника, дає право на в'їзд або виїзд з держави і визнаний Україною.

ОСОБА_1О при в"їзді в Україну в пункті пропуску предявив власний, дійсний закордонний паспорт громадянина ОСОБА_3 для виїзду за кордон , який містив в собі усі необхідні реквізити і дані, при цьому доказів про те, що вказаний документ містив недостовірні відомості про особу в матеріалах справи відсутні. Тобто, ОСОБА_1О при в"їзді в Україну у пункті пропуску предявив дійсний документ і цей документ не містить недостовірних відомостей про особу.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1О ставиться у вину те, що він на паспортний контроль предявив документ паспорт громадянина ОСОБА_3 для виїзду за кордон, тобто вчинив спробу незаконного перетину державного кордону України по невідповідному документу, проте в протоколі про адміністративне правопорушення не вказується чому саме в даному випадку цей документ не дає йому право на перетин кордону.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставини в справі відсутні належні докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1О складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247 п. 1, 251, 252, 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: О.М Леміш