Справа № 488/2912/17 26.10.2017 26.10.2017 26.10.2017
Номер провадження: 33/784/433/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2017 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області

у складі: головуючої - судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Тимошенка О.С.

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Гудими Т.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21 вересня 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Згідно постанови судді 03.08.2017 р. близько 23 години 20 хвилин в м. Миколаєві водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом по проспекту Богоявленському в районі будинку №396 у стані алкогольного сп'яніння. Результат аналізу в присутності свідків за допомогою газоаналізатору «Драгер» на місці склав 2,24 проміле.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати, оскільки, на думку апелянта, висновки судді не відповідають обставинам справи.

Зазначає, що в липні та серпні місяці 2017 року, він часто працював вночі, що позначилось на його здоров'ї та зовнішньому вигляді, а саме у нього постійно були червоні очі, після нічних змін могли трохи труситися руки, а від втоми мова могла бути млявою. 02.08.2017 р. він також відпрацював нічну зміну, та змінившись вранці 03.08.2017 р., вирішив відпочити та випив келих пива. Цього ж дня, приблизно о 23 годині він вирішив відвезти свою дівчину додому на автомобілі та був зупинений працівниками патрульної поліції, які запропонували йому пройти медичний огляд на стан сп'яніння за допомогою алкотестеру «Драгер», на що він погодився. При цьому, не заперечував, що випив келих пива.

Апелянт вважає результат газоаналізатору алкотестеру «Драгер» таким, що ставить під розумні сумніви усі його показники, в тому числі показник наявності алкоголю у повітрі, оскільки різниця в часі вимірювання та температурі повітря не співпадають з фактичними обставинами проходження тесту.

Також зазначає, що час, зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, не співпадає з часом, зазначеним на відеоматеріалах з нагрудного відеореєстратора інспекторів патрульної поліції.

Крім того, апелянт вказує на те, що письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на які посилався суд як на докази під час винесення постанови, майже ідентичні та фактично не несуть в собі інформації стосовно проведення тестування.

Також апелянт звертає увагу суду на те, що працівники поліції після складання протоколу не відсторонили його від керування автомобілем, з чого можна зробити висновок, що працівники поліції були впевнені, що він не знаходився в стані алкогольного сп'яніння. Проте цей факт був проігнорований суддею.

Також зазначає, що суддею не враховані його клопотання про перенесення судового засідання, внаслідок чого він був позбавлений можливості надати в суді докази на підтвердження його невинуватості.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, є правильними.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Тому суддя, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, в обґрунтування своїх висновків вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №072547 від 03.08.2017 р., згідно з яким ОСОБА_1 керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння.

Наведені у протоколі обставини підтвердили в своїх письмових поясненнях свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які підтвердили, що в іх присутності водій ОСОБА_1 погодився на проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Згідно з проведеним тестуванням, вміст етилового спирту у видихуваному повітрі ОСОБА_1 склав 2,24% проміле, що свідчить про перебування останнього у стані алкогольного сп'яніння.

Підстави вважати результати тестування неправильними, як вважає апелянт, немає.

З протоколом ОСОБА_1 погодився, підписав його особисто та без зауважень.

Крім того, в своїй апеляційній скарзі та поясненнях в суді ОСОБА_1 не заперечував, що вжив спиртний напій, стверджуючи, що випив зранку пиво.

Ці дані беззаперечно підтверджуються дослідженим апеляційним судом відеозаписом, здійсненим за допомогою нагрудного відеореєстратора. Згідно відеозапису, на місці зупинки водій ОСОБА_1 погодився на проведення огляду на стан сп'яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру, і це відбулося в присутності двох свідків.

Доводи апелянта про те, що час зафіксований в протоколі про адміністративне правопорушення не співпадає з часом, зазначеним на відеозапису, не відповідає дійсності, оскільки згідно матеріалів справи та даних відеозапису водій був зупинений близько 23:20 03.08.2017 р., о 23:40 він пройшов тестування за допомогою алкотестеру, і протокол складено о 23:45 того ж дня.

Ці докази в їх сукупності беззаперечно доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на наведене, встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Тому прийняте суддею рішення є законним та не підлягає скасуванню, про що просить апелянт.

Хоча судове засідання 21.09.2017 р. проведено у відсутність ОСОБА_1, в яке останній не з'явився без поважних причин та затягував розгляд справи, однак він скористався правом апеляційного оскарження, під час якого фактично поновленні його процесуальні права.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, а вид стягнення та розмір штрафу визначений відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва 21 вересня 2017 року у відношенні ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя: