Справа № 373/1703/17 Головуючий у І інстанції Рева О. І.
Провадження № 33/780/1076/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 147 28.11.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 листопада 2017 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності: ОСОБА_2, його захисника: ОСОБА_3, іншого учасника ДТП: ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2017 року; -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Переяслав-Хмельницькогно міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2017 року на

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,-

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст. 124, 122-2 КУпАП накладене адміністративне стягнення, з урахуванням ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строк на 1 (один) рік.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 10.09.2017 року, близько 06.20 год. на 54 км. а/д Бориспіль-Дніпро, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не виконав вимогу працівників поліції, які рухалися позаду нього на патрульному автомобілі з ввімкненими проблисковими маячками синього і червоного кольорів та з ввімкненим звуковим сигналом, про зупинку.

При цьому продовжив рух з набиранням швидкості. Автомобіль під його керуванням зупинявся патрульними поліцейськими в звязку з отриманням ними повідомлення від чергової лінії «102» щодо керування водієм вказаного автомобіля у стані алкогольного спяніння, що може загрожувати безпеці та життю іншим учасниками дорожнього руху.

Не виконавши вимогу патрульних поліцейських про зупинку, ОСОБА_2 звернув на польову дорогу і продовжив рух по ній, не зважаючи на вимогу про зупинку. Манера його керування свідчила про явну зневагу до законної вимоги поліцейського про зупинку: знижуючи швидкість руху автомобіля по грунтовій дорозі, чуючи звукові сигнали патрульного автомобіля, він дав можливість одному з патрульних вийти з патрульної машини і наздоганяти його по ріллі в пішому порядку, а потім, вкотре не виконавши його вимогу про зупинку, пришвидшив швидкість та виїхав з ґрунтової дороги на дорогу сполученням м.Переяслав-Хмельницький с.Тарасівка.

Будучи переслідуваним патрульним автомобілем марки «ВАЗ-211040», державний номерний знак 10-0256, з включеними проблисковими маячками синього та червоного кольору і включеним спеціальним звуковим сигналом під керуванням патрульного поліцейського ОСОБА_4, перед початком маневру повороту, завчасно не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку та не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху та різко загальмував, що призвело до зіткнення з вказаним патрульним автомобілем.

Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, потерпілих немає. Після зіткнення обоє автомобілі зупинилися.

Під час зясування всіх обставин справи було зясовано, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом автомобілем марки «ЗАЗ 11027», державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння відмовився.

Такими діями ОСОБА_2 порушив пункти 2.4, 2.5, п.12.9 (г), 2.9 (б), 10.1 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження щодо нього за ст. ст. 122-2, 124, 130 КУпАП закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що висновки суду носять однобічний характер, направленні на встановлення його вини, при цьому суд не взяв до уваги жодного доказу на які звертали увагу він та його захисник під час розгляду справи в суді першої інстанції, які спростовують його невинуватість у вчиненні правопорушень, відображених в адміністративних протоколах, складених щодо нього.

На думку апелянта обставини, які зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП не відповідають дійсності, оскільки ДТП сталася внаслідок недотримання працівниками поліції безпечної дистанції та порушенням вимог п. 13.1 ПДР України. Вказівка в протоколі, що нібито він здійснював маневр на польову дорогу, що також зображено на схемі місця ДТП не відповідає дійсності, оскільки вказане спростовується характером ушкоджень, які автомобілі зазнали внаслідок зіткнення.

Також, в своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що оформлення ДТП здійснювали поліцейські, які несли патрулювання в автомобілі, що здійснив зіткнення з його автомобілем, що свідчить про упередженість працівників відносно його невинуватості в даній пригоді.

Щодо протоколу, складеного відносно нього за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, апелянт зазначає, що сам огляд та оформлення його результатів було здійснено поліцейськими з порушенням Інструкції та Порядку при здійсненні огляду, що тягне за собою визнання недійсними результату огляду, порушення порядку складання протоколу і як наслідок звільнення особи від адміністративної відповідальності. Крім цього, у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення не зрозуміло за якими ознаками працівник поліції прийшов до висновку про наявність у нього ознак алкогольного спяніння, оскільки вони в ньому не вказані. Також, при винесенні рішення за ч.1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_2, судом не було взято до уваги висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння №157 від 10.09.2017 року, згідно якого ОСОБА_2 був тверезий.

З приводу відеозапису, наданого працівниками поліції під час розгляду справи в суді першої інстанції, то на думку апелянта, вказаний доказ є неналежним, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що дана відеозйомка відбувалася з камери в автоматичному режимі.

Враховуючи викладене, апелянт стверджує, що судом першої інстанції в повній мірі не були дослідженні докази, які свідчать про його невинуватість в порушеннях, зазначених в протоколах про адміністративні правопорушення, складені відносно нього, а тому постанова суду першої інстанції є незаконною і підлягає скасуванню.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисник свою апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити.

ОСОБА_2 також пояснив, що свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-2, 124, ч.1 ст. 130 КУпАП він не визнає та вважає дії патрульних неправомірними. Також заперечує проти керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, а пропозицію патрульних пройти освідування на факт вживання алкогольних напоїв вважає безпідставною, оскільки з часу виявлення працівниками поліції у нього нібито стану алкогольного спяніння до запропонованого ними часу для огляду пройшло більше як дві години. Крім цього, в скоєній ДТП, також винуватим себе не визнає, оскільки на його думку ДТП сталася з вини працівника поліції - водія, який не дотримався дистанції.

ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 10.09.2017 року, під час його патрулювання, по черговій лінії «102» надійшло повідомлення щодо керування водієм автомобіля НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Після виявлення ними вказаного автомобіля, водієві був поданий звуковий сигнал з ввімкненими проблисковими маячками про зупинку, який останнім був проігнорований, після чого автомобіль звернув на польову дорогу і продовжив рух по ній, не зважаючи на їх вимогу про зупинку. Водій автомобіля НОМЕР_1 бачив і чув вимогу працівників поліції про зупинку і мав можливість зупинити автомобіль, але відверто проігнорував законну вимогу поліцейських. Водій знизив швидкість руху свого автомобіля, чим надав можливість патрульному вийти з автомобіля і наздогнати його, після чого різко збільшив швидкість автомобіля і продовжив рух. Будучи переслідуваним патрульним автомобілем, знаходячись на зустрічній смузі, перед початком маневру повороту, водій ОСОБА_2 завчасно не включив сигнал повороту, змінив напрямок руху і різко загальмував, внаслідок чого сталася ДТП.

Для оформлення даної ДТП, ними був викликаний інший патруль поліції. На місце пригоди викликалася швидка медична допомога.

При цьому, ОСОБА_2 заявив про відсутність у нього документів, що посвідчують його особу, в звязку з чим працівники поліції їздили до місця його проживання за даними документами. Однак, в подальшому ОСОБА_2 надав посвідчення водія. Всі ці обставини вплинули на час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення.

Фіксування вказаних події відбувалося на мобільні телефони працівників поліції, оскільки вони не були оснащенні відповідними нагрудними відеокамерами.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, іншого учасника ДТП ОСОБА_4, дослідивши відеозапис з СД диску, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного.

Згідно вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КпАП України при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та обєктивне зясування обставин справи, підлягають для зясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.

Як вбачається із протоколів про адміністративні правопорушення Серії БД № 042438, Серії БД № 010085 і Серії БД № 009303 від 10.09.2017 року ОСОБА_2 10.09.2017 року, близько 06.20 год. на 54 км. а/д Бориспіль-Дніпро, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не виконав вимогу працівників поліції, які рухалися позаду нього на патрульному автомобілі з ввімкненими проблисковими маячками синього і червоного кольорів та з ввімкненим звуковим сигналом, про зупинку, чим порушив п. 2.4 ПДР України.

Будучи переслідуваним патрульним автомобілем марки «ВАЗ-211040», державний номерний знак 10-0256, з включеними проблисковими маячками синього та червоного кольору і включеним спеціальним звуковим сигналом під керуванням патрульного поліцейського ОСОБА_4, на а/д Переяслав-Тарасівка, перед початком маневру повороту, завчасно не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку та не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху і різко загальмував, що призвело до зіткнення з вказаним патрульним автомобілем, чим порушив п.п. 12.9 г, 2.9 б, 10.1 ПДР України.

Крім того, ОСОБА_2 10.09.2017 року о 06.20 год. керував автомобілем НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суддя, дослідивши зібрані у справі докази та давши їм належну оцінку, дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність факту порушення водієм ОСОБА_2 зазначених вище вимог ПДР України.

Зазначені висновки, крім відомостей зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджуються доказами, зафіксованими в: рапортах ст. інспектора-чергового Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5; інспектора СРПП №3 Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4, схемі місця ДТП від 10.09.2017 року; результаті огляду водія ОСОБА_4 за допомогою приладу «Драгер» від 10.09.2017 року; направленні на огляд водія ОСОБА_2 з метою виявлення стану алкогольного спяніння; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9; показами патрульного поліцейського ОСОБА_4, наданих в судовому засіданні та відомостями, зафіксованими на відеозаписі, що узгоджується з фактичними обставинами подій правопорушень, зазначених в протоколах про адміністративні правопорушення.

При цьому, суд першої інстанції критично поставився до показів свідка ОСОБА_7, який був пасажиром автомобіля під керуванням водія ОСОБА_2, та розцінив їх як намагання ввести суд в оману, оскільки деякі факти той взагалі не памятає, а надані ним покази спростовуються сукупністю досліджених у суді доказів.

З даним висновком суду першої інстанції апеляційний суд, з урахуванням пояснень водія ОСОБА_4, наданих ним у суді апеляційної інстанції, та інформації, яка міститься на переглянутому СД диску, де зафіксовано як о 06.20 год. працівниками поліції за допомогою проблискових маячків та звукового сигналу було надано водієві автомобіля НОМЕР_1 сигнал про зупинку, який останній проігнорував та змусив працівників поліції його переслідувати, після чого о 06.26 год. водій автомобіля НОМЕР_1, знаходячись на зустрічній смузі руху, перед поворотом праворуч, не переконавшись, що це буде безпечно та не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, раптово змінив напрямок руху, що призвело до зіткнення автомобілів, а у 08.38 год. на вимогу працівників поліції ОСОБА_2, у присутності свідків, відмовився пройти огляд на стан алкогольного спяніння,погоджується.

Таким чином, суд вважає доведеними ті обставини, що невиконання водієм вимог про зупинку транспортного засобу, ДТП та відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного спяніння сталися за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_2 та постанові суду першої інстанції, що вказує на наявність у його діях ознак адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-2, 124, ч.1 ст. 130 КпАП України.

Посилання апелянта на те, що відеозапис з місця пригоди є неналежним доказом у справі, оскільки зроблений не за допомогою нагрудної камери працівника поліції, а на телефон, не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, оскільки відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію відеозапису.

Твердження ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що оформлення ДТП здійснювали патрульні поліцейські, які є учасниками даної ДТП, спростовуються поясненнями водія ОСОБА_4, протоколом про адміністративне правопорушення Серії БД №009303 від 10.09.2017 року і цей факт не заперечував в суді апеляційної інстанції водій ОСОБА_2

Посилання апелянта на безпідставне притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки проходження огляду на стан алкогольного спяніння поліцейським був запропонований йому більше як за дві години після нібито виявлення у нього вказаного стану, що суперечить вимогам інструкції, не знайшло свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п.9 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України і МОЗ України № 1452/735від 09.11.2015 року, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом 2 годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Проте, вказана вимога інструкції не передбачає і не є підставою для відмови водія, у разі сплину визначеного часу, від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан спяніння.

Враховуючи вище наведене суддя першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про необхідність притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ст.ст. 122-2, 124, ч.1 ст. 130 КпАП України та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. ст. 23, 33 КпАП України наклав на нього стягнення.

За таких обставин постанова судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26.10.2017 року щодо ОСОБА_2 відповідає вимогам закону, підстав для зміни чи скасування цієї постанови суд не вбачає у звязку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд; -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26.10.2017 року щодо ОСОБА_2 ст. ст. 122-2, 124, 130 ч.1 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ ОСОБА_1