П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2017 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 05 травня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого а адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 05 травня 2017 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови ОСОБА_4 02 квітня 2017 року в 01 год. 40 хв. по проспекту Рокосовського, буд. 4-а в м. Києві керував автомобілем «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння та в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 та в уточненнях до неї захисник ОСОБА_3 просять скасувати постанову суду, справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Одночасно апелянт ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк він пропустив із поважних причин.

Апелянт зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції він не був присутнім, оскільки не отримував судову повістку про виклик до суду. ОСОБА_4 звертає увагу на те, що копію судового рішення отримав 19 травня 2017 року, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження він пропустив з поважних причин. На думку апелянта, судом порушено його право на захист.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_4 зазначає, що судом неповно досліджені необхідні для вирішення справи обставини та порушено норми матеріального і процесуального законодавства. На його думку, суд не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Апелянт стверджує, що 01 квітня 2014 року після сварки з дружиною вийшов на двір та вирішив ночувати в автомобілі. Оскільки було холодно, він завів двигун та ввімкнув обігрів, проте через деякий час мешканці будинку попросили від'їхати від будинку у зв'язку з тим, що шум двигуна їм заважав. Саме після цього він перепаркував свій автомобіль в інше місце, де і був зупинений працівниками поліції.

ОСОБА_4 зазначає, що поліцейський запропонував йому пройти огляд на стан сп'яніння, проте він відмовився, оскільки був схвильований через сварку з дружиною. Крім того, інспектор не надав йому сертифікат відповідності технічного приладу, за допомогою якого він повинен був пройти огляд. Оскільки йому не було надано документа на технічний прилад, ОСОБА_4 попросив інспектора поліції пройти огляд в медичному закладі, проте йому було відмовлено в цьому.

Апелянт звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним та допустимим доказом винуватості ОСОБА_2, оскільки він був складений працівником поліції, проте на день складання протоколу про адміністративне правопорушення ще діяли норми закону, відповідно до яких водій повинен на вимогу працівника міліції пройти огляд на стан сп'яніння. Крім того, апелянти зазначають, що в протоколі про адміністративне правопорушення вказане місце вчинення правопорушення, а саме проспект Рокосовського, буд. 4-а, проте ОСОБА_4 не виїжджав на проспект, а знаходився в межах прибудинкової території.

З огляду на викладене, апелянти вважають, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо ОСОБА_2 закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_4 не пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду, в той же час його апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд зобов'язаний був повідомити особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки вона відповідно до ст. 268 КУпАП має право брати участь у розгляді справи.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_4 не був присутнім під час розгляду справи 05 травня 2017 року.

В такому випадку десятиденний термін оскарження обчислюється з дня отримання ним постанови суду. Матеріали провадження даних про отримання ОСОБА_2 копії постанови суду не містять.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 не був присутнім при оголошенні постанови судді, а в матеріалах справи відсутні дані про дату отримання ним судового рішення, з урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свободпро право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безпосереднім судом, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_4 не пропустив строк на оскарження постанови, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На думку апеляційного суду, цих вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Оскаржуючи судове рішення, ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_3 зазначають, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону з тих підстав, що він складений і підписаний інспектором поліції, а не міліції.

Апеляційний суд вважає, що такі доводи апелянта не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом, в якому містяться фактичні дані про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 125492 від 02 квітня 2017 року (а.с. 1), в ньому наявні всі відомості, передбачені вищевказаною нормою закону. Апеляційний суд звертає увагу на те, що Національна поліція, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» була створена 02 липня 2015 року, тобто на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 вже діяв вищевказаний закон, відтак інспектор поліції був уповноважений складати протокол та підписувати його.

Крім того, положеннями ст. 255 КУпАП визначений перелік службових осіб, які мають право складати протокол про адміністративне правопорушення, серед яких в п. 1 ч. 1 вказаної норми закону зазначені посадові особи Національної поліції.

В уточненнях до апеляційної скарги захисник звертає увагу на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вірно вказане місце вчинення адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_4 не виїжджав безпосередньо на проспект Рокосовського, а рухався в прибудинковій території.

В той же час, апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не містить жодних заперечень чи зауважень ОСОБА_2 щодо місця вчинення правопорушення. Більше того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 підтвердив, що був зупинений працівниками поліції по проспекту в той момент, коли перепарковував автомобіль.

Захисник ОСОБА_3 стверджує, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння саме на місці його зупинення, проте пропонував поліцейським проїхати до медичного закладу, де він пройде огляд, на що йому було відмовлено.

Але такі доводи не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження.

Відповідно до п. 2.5. ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Відмова від такої вимоги є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 керував автомобілем «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах з ротової порожнини, нечітка мова). Відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому порядку в присутності двох свідків.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються підписами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які містяться в самому протоколі.

ОСОБА_4 не заперечує факт відмови від проходження огляду на стан сп'яніння та пояснює це тим, що інспектор поліції відмовив йому в проходженні огляду в медичній установі. Проте будь - яких зауважень стосовно цього в протоколі про адміністративне ОСОБА_4 не зазначив.

Крім того, апеляційному суду не надано доказів того, що працівниками поліції було відмовлено ОСОБА_2 у направленні до медичного закладу.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що судом правильно зроблений висновок про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 з уточненнями залишити без задоволення.

Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 05 травня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун