П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Балацька Г.О. за участі:

особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_1,

захисника особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, - Шаповала Д.В.,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року щодо

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Ковеля, громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10.200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 09.09.2016, о 03 год. 00 хв., керував автомобілем марки "Skoda Rapid", державний номерний знак НОМЕР_1, по пр-ту Перемоги, 123, в м. Києві, з ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати, а провадження в справі закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП , за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 вважає постанову місцевого суду незаконною та необґрунтованою, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд, на переконання ОСОБА_1 не повно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не дав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, формально підійшов до вивчення обставин справи, що, в свою чергу, потягло за собою необґрунтоване притягнення його-ОСОБА_1 до відповідальності; не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, у зв'язку з чим постанова не відповідає фактичним обставинам справи.

При цьому він вказує, що за вказаними подіями, висвітленими в протоколі про адміністративне правопорушення від 09 вересня 2016 року, складного працівниками поліції за відмову проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, він не керував автомобілем "Skoda Rapid", державний номерний знак НОМЕР_1, а оскільки п. 2.5 Правил дорожнього руху України визначено обов'язок саме водія проходити огляд на стан сп'яніння, то у відповідності до п. 1.10 вказаних Правил він-ОСОБА_1. не вважається водієм, у зв'язку з чим у нього і не виникає обов'язку проходити огляд на стан сп'яніння.

Зазначає ОСОБА_1 і про те, що жодними належними чи допустимими доказами у справі не доведено, що саме він був водієм транспортного засобу, оскільки автомобілем не керував, за кермом не перебував, не був зупинений патрульними, а сам автомобіль стояв без запуску двигуна та не здійснював рух, а отже і не було зміни напрямку його руху в ході слідування. В момент приїзду патрульних, він-ОСОБА_1. находився біля транспортного засобу, що є його власністю.

Крім іншого, просить звернути увагу і на те, що патрульними помилково було визначено його-ОСОБА_1 як водія транспортного засобу, і зазначений огляд взагалі не міг проведений відносно нього, оскільки його дії не містили в собі будь-якого протиправного характеру, а тому вимога освідчення на стан алкогольного сп'яніння була безпідставною.

Не погоджується ОСОБА_1 і з висновками суду першої інстанції щодо визнання неправдивими показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4М з причин знайомства останніх з ним-ОСОБА_1., що не відповідає принципам верховенства правосуддя.

Вказує ОСОБА_1 і на те, що дії працівників поліції є необ'єктивними, оскільки складені ними документи/матеріали мають значні розбіжності в часі та не відповідають фактичним обставинам справи.

Вислухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та в його інтересах захисника Шаповала Д.В., які наполягали на задоволенні апеляційних вимог в повному обсязі щодо скасування постанови місцевого суду та прийняття нової постанову, якою ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, пояснення свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, інспектора патрульної поліції 8 роти 2 батальйону ДПП у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_6., дослідивши матеріали справи, фотознімки та додатково надані документи, переглянувши відеозапис, долучений до матеріалів справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, слід прийти до наступних висновків.

За змістом ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з'ясуванню: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також, при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з'ясувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283 і 284 КУпАП.

У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1, в повній мірі не дотримані.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 09.09.2016, о 03 год. 00 хв., м. Київ, по пр-ту Перемоги, 123, водій керував автомобілем НОМЕР_2, з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя). Від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.п. 1).

Вказаний протокол складений уповноваженою на те особою, а саме - інспектором 8 роти 2 батальйону патрульної поліції у м. Києві ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_6

В суді апеляційної інстанції інспектор Тяжкороб О.В. вказав наступне.

За часом, датою та місцем, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення, як він пам'ятає, водій автомобіля НОМЕР_2, не впорався з керуванням і автомобіль в'їхав в бардюрний камінь.

А тому надійшло повідомлення про ДТП.

ОСОБА_1, коли приїхав на місце події, він побачив вже біля автомобіля.

Він-інспектор ОСОБА_6 запитав, хто є власником автомобіля і хто керував даним транспортним засобом. ОСОБА_1 сказав, що він є власником, а водія на даний час не має, а у зв'язку з аварійною ситуацією, був викликаний евакуатор.

На пропозицію оформити належним чином дорожньо-транспортну пригоду, працівники поліції отримали відмову від ОСОБА_1, як отримав відмову і від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, про що був складений протокол про адміністративне правопорушення та вказані дії були зафіксовано на відеоносій.

ОСОБА_1 дав суду апеляційної інстанції пояснення з приводу досліджуваних подій, викладаючи перебіг подій наступним чином.

09.09.2016, приблизно о 03 год. 30 хв., по пр-ту Перемоги, 123, в м. Києві, на момент приїзду працівників поліції він-ОСОБА_1. перебував біля автомобіля НОМЕР_2, який є його власністю та очікував на приїзд евакуатора, тому що за 45 хвилин до приїзду працівників поліції, приблизно о 02 год. 45 хв., було пошкоджено колесо.

До цієї події він-ОСОБА_1. рухався з м. Буча Київської області в м. Київ, та за кермом знаходився гр-н ОСОБА_3, оскільки напередодні він-ОСОБА_1. зателефонував йому о 01 год. 46хв, що підтверджується деталізацією дзвінків, та попросив сісти за кермо, на що останній погодився. Дане прохання були пов'язане з тим, що він-ОСОБА_1., перебуваючи в гостях в м. Буча, де вжив алкогольні напої, а саме - пиво, а тому не мав наміру керувати транспортним засобом.

О 02 год. 10 хв. він-ОСОБА_1. додатково зателефонував ОСОБА_3 та уточнив координати перебування, після чого ОСОБА_3 під'їхав на мотоциклі, залишив його біля будинку в м. Буча та сів за кермо автомобіля ОСОБА_1

Саме в момент руху, при виїзді на пр-т Перемоги в м. Києві і було пошкоджено колесо автомобіля.

ОСОБА_7, хвилюючись про те, що залишив свій мотоцикл в м. Буча без нагляду, пообіцявши компенсацію ремонту колеса, на таксі поїхав за мотоциклом ще до приїзду патрульних.

Патрульним поліції не сказав про те, що за кермом був саме ОСОБА_3, з огляду відсутність ОСОБА_3, з яким у нього відбувся конфлікт із-за обставин, що він не справився з управлінням автомобіля, та він повернувся до м. Буча за мотоциклом.

Патрульні поліції вказали на необхідність проходження його-ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп'яніння, на що він повідомив, що не є водієм в розумінні визначення цього терміну п. 1.10 Правил дорожнього руху України, а тому і не повинен взагалі проходити освідчення.

Додатково зазначає, що після виклику евакуатора, коли його-ОСОБА_1 автомобіль вже стояв на узбіччі та не міг здійснювати рух, близько 03 год. 30 хв. приїхав екіпаж патрульної поліції, але в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що о 03 год. 00 хв. він, начебто, керував транспортним засобом, що об'єктивно не збігається з фактичними обставинами подій.

Дану обставину, як-то неузгодженості перебігу подій в часі за поясненнями ОСОБА_1, - інспектор 8 роти 2 батальйону патрульної поліції у м. Києві ДПП лейтенант поліції ОСОБА_6 пояснити не зміг, як і не міг з впевненістю та точністю сказати, що особисто бачив ОСОБА_1 за кермом автотранспортного засобу 09.09.2016 за вказаними обставинами.

Не погоджуючись з діями працівників поліції, зокрема, інспектора 8 роти 2 батальйону патрульної поліції у м. Києві ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_6, ОСОБА_1 оскаржив його дії вже 14.09.2016, на що ним-ОСОБА_1. була отримана відповідь з Департаменту патрульної служби Управлінні патрульної поліції в м. Києві Національної поліції України від 27.09.2016 за № С-78874/41/11/02-2016 про те, що за результатами об'єктивного розгляду та перевірки викладених у зверненні ОСОБА_1 фактів, що неправомірних дій з боку працівників УПП у м. Києві ДПП під час несення служби не виявлено.

На спростування чи підтвердження зазначених пояснень ОСОБА_1, які різняться від тих обставин подій, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, складеного 09.09.2016, судом апеляційної інстанції були опитані свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Так, свідок ОСОБА_3 повідомив, що із ОСОБА_1 у них приятельські відносини. В ніч з 08 на 09.09.2016 він катався на своєму мотоциклі по дорозі, і в момент надходження телефонного дзвінка від ОСОБА_1 він знаходився на Житомирській трасі та рухався в сторону м. Києва.

По приїзду в м. Буча в 2.00 год. 09.09.2016, ОСОБА_1 висловив прохання сісти за кермо його автомобіля, оскільки він з друзями, а їх було двоє, вживали спиртне - пиво, а тому ОСОБА_1 не міг керувати транспортним засобом.

В м. Київ повертались на автомобілі ОСОБА_1

Коли їхали по Окружній дорозі в м. Києві, він-ОСОБА_3 вилетів на бардюрний камінь, пошкодивши колесо. Оскільки запасного колеса не було - викликали евакуатор, а він-ОСОБА_3 на попутній автомашині повернувся в м. Буча за своїм мотоциклом, не чекаючи працівників поліції, оскільки не бачив цьому сенсу.

Свідок ОСОБА_4 підтвердив пояснення свідка ОСОБА_3, при цьому додатково зазначив наступне.

08.09.2016 він-свідок ОСОБА_4 зустрівся із ОСОБА_1, з яким знайомий з 2013-2014 р.р., та після роботи поїхали разом в м. Бучу до знайомого ОСОБА_5 по питанням майбутнього бізнесу. Будучи в гостях, вживали пиво, а тому у ОСОБА_4 виникло питання повернення назад в м. Київ і яким чином, на що ОСОБА_1 повідомив, що вирішив це питання, що приїде його знайомий ОСОБА_4 (ОСОБА_3) і відвезе додому. Коли його-ОСОБА_3 із ОСОБА_1 на автомобілі останнього забрав ОСОБА_8, то спочатку мав відвезти ОСОБА_4 до Залізничного вокзалу, а потім поїхати в сторону мешкання ОСОБА_1, але дорогою вони потрапили на Окружну дорогу і за часом він-ОСОБА_3 не встигав на потяг.

При виїзді на пр-т Перемоги в м. Києві, в салоні автомобіля почувся якийсь звук, схожий на спуск колеса.

ОСОБА_1 і ОСОБА_3 почали між собою сваритися, і згодом ОСОБА_3 зупинив автомобіль. На вулиці ОСОБА_1 викликав евакуатор і ОСОБА_3 кудись поїхав.

По приїзду працівників поліції, ОСОБА_1 казав їм, що не є водієм, а власником вказаного транспортного засобу, на що працівники поліції не звернули уваги, залучили двох свідків-понятих та склали протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_9 за відмову від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Перебуваючи у збудженому стані, намагаючись доказати свою правоту, ОСОБА_1 все ж таки, будучи втомленим нерозумінням, на пропозицію працівника поліції, поставив свій підпис в протоколі про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_4 вказує і на те, що пропонував та просив працівників поліції залучити його в якості свідка, адже він-ОСОБА_3 був очевидцем подій, але отримав необґрунтовану відмову.

Також свідок пояснив, що ОСОБА_1 не казав працівникам поліції, що за кермом автомобіля насправді був ОСОБА_3М, з яких міркувань він не озвучив цей факт - йому-свідку невідомо, але гадає, що таким чином ОСОБА_1 не хотів, щоб у ОСОБА_3 були непорозуміння з працівниками поліції з питанням залишення місця дорожньо-транспортної пригоди та можливого в майбутньому притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Свідок ОСОБА_10 підтвердив в суді апеляційної інстанції перебування у нього гостях ОСОБА_1 з ОСОБА_4 в м. Буча Київської області. Вказував і про те, що під час розмови вживали спиртне - пиво. В 02.00 год. за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 приїхав ОСОБА_3, який залишив в м. Буча свій мотоцикл, а на автомобілі ОСОБА_1 поїхали в м. Київ.

Ранком, коли прокинувся, то мотоцикла в дворі не було.

В судовому засіданні суду був досліджений відеозапис подій за участю ОСОБА_1, витребуваний на вимогу Апеляційного суду міста Києва з органу поліції, за дослідженням якого не можна дійти до однозначного висновку про керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

На чисельні запити суду апеляційної інстанції витребувати та отримати додаткові дані, інформацію чи відеозаписи щодо досліджуваних подій, які мали місце 09.09.2016 року по пр-ту Перемоги, 123, в м. Києві при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за порушення останнім п. 2.5 Правил дорожнього руху України - не виявилося можливим.

Таким чином, дослідивши всі наявні в розпорядженні суду апеляційної інстанції матеріали провадження за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного 09.09.2016 відносно ОСОБА_1 за порушенням ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України, слід прийти до висновку про вичерпність можливостей отримати додаткові дані на спростування/підтвердження доводів ОСОБА_1, викладених в апеляційній скарзі, щодо не керування останнім транспортним засобом при означених подій, у зв'язку з чим знаходить його слушними, а апеляційній вимоги - ґрунтовними.

За наведеним, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року, якою ОСОБА_1визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати невинуватим ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Г.О. Балацька