Справа № 461/4818/17 Головуючий у 1 інстанції: Люлюк Є.Д.
Провадження № 33/783/1123/17 Доповідач: Урдюк Т.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 року Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю представника Львівської митниці ДФС Зирянова О.Ю., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, його захисника - адвоката Дубчака С.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу представника Львівської митниці ДФС Зирянова Олега Юрійовича на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 22 серпня 2017 року про притягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився у Тернопільській області, та проживає за адресою: АДРЕСА_1, непрацюючого, до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ст. 471 МК України,-

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1700,00 гривень.

Вилучені, згідно протоколу №2553/20900/17 від 15.06.2017 року 70000,00 євро - повернуто ОСОБА_3.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ДСА України 320 грн. судового збору.

Згідно з постановою, ОСОБА_3 визнано винним у тому, що 15.06.2017 року о 09 год. 57 хв. він на автомобілі марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 прямував з України до Республіки Польща в якості водія, у приватну поїздку, через м/п «Краковець» Львівської митниці ДФС, обравши формою проходження митного контролю смугу спрощеного митного контролю - «зелений коридор», чим своїми діями заявив про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов'язковому декларуванню та оподаткуванню або, які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження.

В ході митного контролю, шляхом усного опитування, гр. ОСОБА_3 заявив про наявність в нього та пред'явив до митного контролю у службовому приміщенні (павільйоні ) 80 000 євро. У своїх письмових поясненнях громадянин вказав, що переміщував дану валюту в особистих потребах. Також громадянин вказав, що не має при собі жодних дозвільних документів на переміщення валютних цінностей. В якості пасажирів в автомобілі р.н. НОМЕР_1 переміщувались гр. України ОСОБА_6 і гр. України ОСОБА_7 В ході митного контролю гр. України ОСОБА_6 і гр. України ОСОБА_7 заявили про наявність у них та пред'явили до митного контролю по 10 000 (десять тисяч) євро. Відповідно до ст. 371 МКУ та Постанови Правління Національного банку України від 27.05.08 року №148 гр. України ОСОБА_6 і гр. України ОСОБА_7 було повернуто валютні цінності у розмірі по 10000 Євро (десять тисяч євро) кожному.

Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції в частині повернення вилученого товару - 70000 євро, представник Львівської митниці ДФС Зирянов О. Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 22 серпня 2017 року відносно ОСОБА_3 та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.471 МК України, та накласти на нього стягнення, передбачене санкцією даної статті в повному обсязі, а саме накласти штраф в розмірі 1700 гривень та конфіскацію 70 000 Євро, що згідно з курсом НБУ становить 2040120, 04 грн., безпосередніх предметів ПМП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог представник митниці покликається на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, оскільки не застосовано до правопорушника додаткового виду стягнення, що передбачено санкцією ст.471 МК України, - конфіскації грошових коштів у сумі 70 000 євро, розмір яких перевищував встановлені обмеження щодо обігу готівкових коштів під час переміщення через митний кордон України.

На переконання апелянта, у разі застосування до ОСОБА_3 стягнення, передбаченого ст.471 МК України, у повному обсязі відсутній надмірний тягар на особу.

Заслухавши представника митниці на підтримання поданої апеляційної скарги, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника, які вважають рішення суду першої інстанції законним й обгрунтованим, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що така підлягає до задоволення.

Суд звертає увагу на те, що справа до слухання призначена вчетверте, 26.09.2017 року, 13.10.2017 року апеляційний розгляд було відкладено за клопотаннями ОСОБА_3 та адвоката Дубчака С.П.

У судовому засіданні 27 жовтня 2017 року, на якому був присутній ОСОБА_3, останній підтвердив, що 15.06.2017 року о 09 год. 57 хв. він прямував автомобілем марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 з України до Республіки Польща через м/п «Краковець» Львівської митниці ДФС, та при собі мав 80 000 євро. Вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та правильність кваліфікації його діянь, в присутності у судовому засіданні його адвоката, визнав повністю, поряд з тим заперечив проти задоволення апеляційних вимог представника митниці щодо конфіскації вилучених грошових коштів, оскільки такі не були набуті злочинним шляхом і він мав намір за ці кошти придбати закордоном автомобіль.

У судове засідання 02 листопада 2017 року ОСОБА_3 не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце апеляційного розгляду. Цього ж дня на електронну адресу апеляційного суду від останнього надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в обґрунтування якого він покликається на наявність проблем особистого характеру.

Апеляційний суд не вважає наведені в клопотанні причини неможливості з'явитися у судове засідання поважними та розцінює їх як спосіб затягування строків розгляду поданої апеляційної скарги, відтак підстав для відкладення розгляду справи немає.

02 листопада 2017 року апеляційний розгляд проводиться за участі адвоката Дубчака С.П., який згідно з наданими суду повноваженнями представляє інтереси ОСОБА_3

Під час апеляційного розгляду захисником ОСОБА_3 - адвокатом Дубчаком С.П. подано клопотання про виклик та допит свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10

З огляду на те, що під час апеляційного розгляду сам правопорушник ОСОБА_3 не заперечив своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, а в апеляційній скарзі представника митниці оскаржується рішення судді лише в частині вирішення питання конфіскації предмета правопорушення, апеляційний суд не вбачає необхідності та доцільності їх виклику з метою допиту щодо обставин, які не заперечуються самим правопорушником, зокрема і щодо походження коштів, відтак клопотання не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.ст. 486 МК України та 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, в тому числі і порушення митних правил, є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, що підтверджується сукупністю зібраних й перевірених доказів, зокрема протоколом про порушення митних правил від 15 червня 2017 року №2553/20900/17 (а.с.1-7), актом про проведення огляду (а.с.16) та фото-таблицями до нього (а.с.17), і в апеляційній скарзі не оспорюється.

Поряд з тим, висновок судді місцевого суду про відсутність підстав для застосування відносно ОСОБА_3 додаткового стягнення у виді конфіскації вилученої валюти не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а тому є необґрунтованим та незаконним з огляду на таке.

Відповідно до змісту ч.ч. 1, 2 ст. 465 Митного кодексу України, конфіскація як адміністративне стягнення за порушення митних правил полягає у примусовому вилученні товарів, транспортних засобів, зазначених у п. 3 ст. 461 цього Кодексу, і безоплатній передачі їх у власність держави.

Конфіскація може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, що визначаються цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Під час судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_3 порушив порядок проходження митного контролю, свідомо не виконавши вимоги ст.ст. 197, 471 МК України та Інструкції НБУ «Про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України».

Санкція ст. 471 МК України передбачає накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.

Оскільки санкція ст.471 МК України передбачає безальтернативну санкцію накладення штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян разом з конфіскацією товару, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, а тому незастосування даного виду стягнення прямо протирічить вимогам чинного законодавства України, що є неприпустимим.

Покликання судді першої інстанції на норми Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 20.03.1952 року, а також протоколи 1,2,4,7,11, є формальними та безпідставними.

Відповідно до ст. 1 Протоколу №1, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Однак зазначені положення Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основних свобод жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Таким чином, регулювати на законодавчому різні випадки, за наявності яких особа може бути позбавлена своєї власності, є правом держави.

Окрім цього, апеляційний суд звертає увагу й на те, що ОСОБА_3 не надав суду доказів про те, що вилучені кошти необхідні йому для утримання його та сім'ї чи для лікування, а навпаки ці кошти планував витратити для придбання автомобіля закордоном для знайомого.

Апеляційним судом не встановлено будь-яких даних про те, що конфіскація вилучених у ОСОБА_3 грошових коштів покладає на нього індивідуальний надмірний тягар та не може бути застосована у цьому випадку, оскільки як вбачається з матеріалів справи правопорушник, хоч ніде офіційно не працює, однак відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.14) є власником автомобіля BMW X5 2015 року випуску.

За таких підстав, наведені вище норми Конституції України та Конвенції про захист прав людини та основних свобод не суперечать законодавству України у даних правовідносинах, тому висновки судді місцевого суду про достатність стягнення у виді штрафу не може бути прийнятий до уваги, оскільки конфіскація товарів (валюти) встановлена законом України, до того ж, за санкцією ст. 471 МК України є безальтернативною.

Ураховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає за необхідне постанову судді відносно ОСОБА_3 скасувати та прийняти у справі нову постанову, якою вважатийого винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та накласти на ОСОБА_3 стягнення в межах санкції цієї статті, у виді штрафу з конфіскацією вилученої у нього валюти.

Керуючись ст.294 КУпАП та ст.529 МК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу представника Львівської митниці ДФС Зирянова Олега Юрійовича задоволити.

Постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 22 серпня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень без конфіскації предмету правопорушення, скасувати.

Прийняти нову постанову, якою вважати ОСОБА_3 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.471 МК України, та застосувати до нього стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Вилученy у нього згідно з протоколом про порушення митних правил від 15 червня 2017 року №2553/20900/17 валюту в сумі 70 000 Євро, що згідно з курсом НБУ становить 2040120, 04 грн., конфіскувати в дохід держави.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області Т.М.Урдюк