Апеляційний суд Житомирської області
Справа №289/790/17 Головуючий у 1-й інст. Свінцицький Л. В.
Категорія ч.1ст.130 КУпАП Доповідач Шевченко В. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2017 року м. Житомир

Суддя Апеляційного суду Житомирської області Шевченко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3,

на постанову Радомишльського районного суду Житомирської області від 07.07.2017 року,

за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

постановою Радомишльського районного суду Житомирської області від 07.07.2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 09.04.2017 року, о 00 годині 57 хвилин, в м. Радомишлі по вул. М.Житомирська, 11, передав керування транспортним засобом ВАЗ-2108 АМ 6265 ВО водію ОСОБА_3, який перебував в стані алкогольного спяніння.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вважає, що постанова Радомишльського районного суду Житомирської області від 07.07.2017 року винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд неповно з»ясував усі обставини справи, не надав належної оцінки усім доказам, що призвело до ухвалення необґрунтованої постанови.

Зазначає, що правил дорожнього руху він не порушував, їх порушив ОСОБА_3, який і керував його автомобілем. Дану обставину ОСОБА_3 визнав, а тому вважає, що вказаною постановою суд першої інстанції безпідставно визнав його винним, оскільки з матеріалів справи вбачається, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказав, що протокол, який став основою для притягнення його до адміністративної відповідальності, складено з грубим порушенням вимог чинного законодавства, оскільки працівник поліції, складаючи протокол, не розяснив йому права, передбачені ст.268 КУпАП. Суд першої інстанції взагалі не дослідив вказаний протокол.

Крім того, зазначив, що суд, розглядаючи справу, належним чином не повідомив його про час та місце її розгляду. Він лише був присутній на останньому судовому засіданні, на якому і була винесена оскаржувана постанова. Неналежне повідомлення позбавило його можливості реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП, зокрема, дати пояснення, подати докази, заявити клопотання про допит свідків.

Вказав, при призначення виду адміністративного стягнення, не врахував вимоги ст.33 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його адвоката ОСОБА_2, які частково підтримали вимоги апеляційної скарги, просили постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за зазначених у постанові обставин, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених судом доказах.

Хоча ОСОБА_1 й заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, доводи його апеляційної скарги про те, що постанова суду є необґрунтованою та його притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, апеляційний суд визнає безпідставними.

Правильність висновку суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, які були досліджені судом першої інстанції, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 183593 від 09.04.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_1 09.04.2017 року, о 00 годині 57 хвилин, в м. Радомишлі по вул. М.Житомирська, 11, передав керування транспортним засобом ВАЗ-2108 АМ 6265 ВО водію ОСОБА_3, який перебував в стані алкогольного спяніння.

Зазначений протокол складений відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 року №1395, посвідчений підписом посадової особи, яка складала протокол інспектором групи ОСОБА_4 в Житомирській області молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_5, а також підписом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, який зазначив, що не керував автомобілем, а була інша особа.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, зі скаргами на дії працівників поліції ОСОБА_1 не звертався, їх дії при складанні протоколу не були визнані неправомірними.

Крім того, з вказаного протоколу вбачається, що працівником поліції розяснено ОСОБА_1 права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП про що, ОСОБА_1 проставив свій підпис (а.с.1).

Отже, доводи апелянта стосовно того, що судом не було досліджено протокол про адміністративне правопорушення, який було складено в порушення вимог чинного законодавства, є неспроможними.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, ґрунтується також на дослідженому судом копії протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 183810 від 09.04.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_3 09.04.2017 року, о 00 годині 57 хвилин, в м. Радомишлі по вул. М.Житомирська, 11, керував транспортним засобом ВАЗ-2108 АМ 6265 ВО в стані алкогольного спяніння.

Крім того, вина ОСОБА_1 підтверджується копією висновку №179 від 09.04.2017 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції щодо ОСОБА_3. Висновок - перебував у стані алкогольного спяніння (а.с.2) .

Зі змістом вказаного висновку ОСОБА_3 був ознайомлений, про що свідчить його підпис, будь-яких зауважень або заперечень з приводу зазначених у ньому відомостей не зазначив.

У протоколі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, серії БР №183810 від 09.04.2017року, складеного щодо ОСОБА_3, останній підтвердив, що він випив пива 0,5л, після чого керував автомобілем НОМЕР_1. Аналогічні покази ОСОБА_3 підтвердив і під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність наступає також у разі передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо неповного зясування судом усіх обставин, що мають значення для справи та неналежної оцінки доказів, є безпідставними.

Апеляційний суд не може погодитись і з доводами апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_1, передаючи ОСОБА_6 керування транспортним засобом, не знав, що останній перебуває в стані алкогольного спяніння, і розцінює їх, як спосіб уникнути від відповідальності, оскільки покази з приводу обставин передачі ним керування транспортним засобом ОСОБА_6, які він надавав у суді першої інстанції, суперечать показам, які він надавав з приводу цих обставин в апеляційному суді.

Крім того, будь-яких доказів на підтвердження зазначених доводів апеляційної скарги, не було надано як в суді першої інстанції, так і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Неспроможними є й посилання апелянта, щодо неналежного його повідомлення судом першої інстанції про час та місце розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 особисто отримав судову повістку про час та місце розгляду справи, призначений на 06 липня 2017 року, приймав участь у судовому розгляді, де йому були розяснені права у судовому засіданні. Він та ОСОБА_3 надавали пояснення з приводу обставин адміністративного правопорушення (а.с.18).

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції, накладаючи стягнення, у відповідності до ст.33 КУпАП, не в повній мірі врахував обставини справи, ступінь вини та інші обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність та не навів мотиви накладення стягнення є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що призначений судом першої інстанції вид адміністративного стягнення відповідає загальним засадам, передбаченим ст.33 КУпАП і завданням визначеним у ст.1 цього Кодексу, та буде сприяти запобіганням вчинення інших правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання законів України та відповідальності перед суспільством.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не наведено інші, не досліджені судом докази, якими б спростовувались висновки суду першої інстанції. Не надано таких доказів і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що судом при розгляді адміністративної справи були порушені вимоги закону, які б призвели до неправильного її вирішення.

Постанова суду є законною, обґрунтованою, норми матеріального та процесуального права судом були застосовані правильно, а тому підстав для зміни чи скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Радомишльського районного суду Житомирської області від 07.07.2017 року відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДЯ В.Ю. ШЕВЧЕНКО