АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/788/17 Справа № 694/1109/17 Головуючий по 1 інстанції Дудніченко В. М.
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Поєдинок І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2017 р. . м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Поєдинок І.А., розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 07 листопада 2017 року відносно ОСОБА_3,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 07.11.2017 р.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючий приватним підприємцем, українець, громадянин України, уродженець м. Звенигородска, Черкаської області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1, -

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладене стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягненням судового збору на користь держави у розмірі 320 грн.

Відповідно до даної постанови, він, 30.08.2017 р. о 21.45 год., грубо порушуючи вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керував та рухався власним автомобілем «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_1, по проспекту Шевченка, 74, м. Звенигородка, Черкаської області.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням ОСОБА_3 в апеляційній скарзі ставить питання про його скасування та направлення матеріалів на новий судовий розгляд.

Також просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки на її проголошенні він не був присутнім, а копію оскаржуваної постанови суду отримав 13.11.2017 р., що підтверджується поштовим конвертом та випискою поштаря.

При цьому вказує, що при розгляді адмінсправи щодо нього, суд значно відступив від принципів повноти, об'єктивності судового розгляду та порушив вимоги ПП ВСУ № 14 від 23.12.2005 р., де зазначено, що необхідно звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підхожу до судового розгляду справ про адмінправопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

До того ж вказує, що відповідно до п. 27 вказаної Постанови, судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного сп'яніння. Зазначає, що він своєї вини у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав, оскільки він не керував транспортним засобом, а лише підійшов до автомобіля аби вимкнути габаритні вогні.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Підлягає поновленню ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Звенигородського районного суду від 07.11.2017 р., оскільки він пропущений з поважних причин.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП , апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно положення ст. 33 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Вважаю, що зазначена постанова судді є законною та обґрунтованою.

Суддя районного суду вірно встановив фактичні обставини справи, а саме, що ОСОБА_3, 30.08.2017 р. о 21.45 год., грубо порушуючи вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керував та рухався власним автомобілем «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_1, по проспекту Шевченка, 74, м. Звенигородка, Черкаської області.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина підтверджується наступними матеріалами справи:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серія БР № 052053 від 30.08.2017 р., де зазначено, що ОСОБА_3, 30.08.2017 р. о 21.45 год., грубо порушуючи вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керував та рухався власним автомобілем «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_1, по проспекту Шевченка, 74, м. Звенигородка, Черкаської області (а.с. 1);

- даними рапорту начальника СРПП № 4 Звенигородського ВП ГУ НП в Черкаській області капітана поліції Білокінь Р.П., де зазначено, що 30.08.2017 р., він спільно з поліцейським сержантом поліції Мовчан В.О. здійснював патрулювання по охороні публічного порядку в м. Звенигородка та під час патрулювання по пр. Шевченка, виявили автомобіль марки Хюндай, д.н.з. НОМЕР_1, який рухався з несправними задніми ліхтарями «стоп» та не освітлювався задній номерний знак. Відповідно до п. 2 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», вони зупинили це авто з метою попередження водія про недопустимість керування несправним транспортним засобом. Під час перевірки документів у ОСОБА_3 виявлено сильний запах алкоголю з салону автомобіля, з метою встановлення факту вживання чи не вживання алкоголю ОСОБА_3 було запропоновано пройти перевірку на пристрої «Драгер», на що останній відмовився та почав вести себе неадекватно та намагався залишити місце пригоди, на зауваження заспокоїтися не реагував. У зв'язку з тим, що ОСОБА_3 підозрювався у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, на зауваження не реагував, мав намір залишити місце пригоди, до ОСОБА_3 було застосовано спеціальний засіб кайданки та затримано останнього. Після чого ОСОБА_3 доставили до Звенигородської районної лікарні для встановлення факту вживання алкогольних напоїв. Після проведення медичного огляду ОСОБА_3 запропоновано прибути до Звенигородського відділу поліції для складання протоколу про адмінправопорушення на що останній погодився (а.с. 2);

- даними протоколу про адміністративне затримання серія АА № 088436 від 30.08.2017 р. за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 3);

- даними висновку № 261 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.08.2017 р., згідно якого у ОСОБА_3 встановлено діагноз - алкогольне сп'яніння (а.с. 5).

Вказані вище обставини спростовують доводи ОСОБА_3 про відсутність в його діях складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За таких обставин, суддя місцевого суду дійшов вірного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_3 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні стягнення на ОСОБА_3 суд першої інстанції у відповідності до статей 33-35 КУпАП, вірно врахував всі обставини справи, врахував порушення ПДР України останнім, ступінь його вини, майновий стан, та призначив ОСОБА_3 стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що підстав для зміни чи скасування постанови місцевого суду від 07.11.2017 р., про що ставить питання апелянт, немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 07.11.2017 р.

Постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 07 листопада 2017 року, якою ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладене стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягненням судового збору на користь держави в сумі 320 грн. залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3, - без задоволення.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. А. Поєдинок