АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/1635/17 Номер провадження 33/786/564/17Головуючий у 1-й інстанції Маханьков О. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1

при секретарі: Григоровій М.В.

за участі:

особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Крюківського районного суду м.Кременчук Полтавської області від 15 травня 2017 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, не працюючий, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, 6 мікр., 25, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 320 грн. в дохід держави.

Згідно постанови суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що 15.04.2017 року, о 16.45 год., по вул.Велика Набережна, 29, в м.Кременчук Полтавської області керував транспортним засобом автомобілем „Фольцваген Пассат, д.н.з 83354 ХА, в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проведено зі згоди водія із застосуванням приладу алкотестер „Драгер в присутності двох свідків. Своїми умисними діями ОСОБА_2 порушив п.2.9а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вказує, що притягнення його до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є неправомірним, оскільки при винесенні постанови суддя взяв до уваги докази, які не є достатніми для визнання вини у скоєному.

Факт вживання алкогольних напоїв заперечує та зазначає, що керував автомобілем протягом тривалого часу, тому і мав на момент зупинення втомлений вигляд.

Працівник поліції психічно тиснув та погрожував, що в разі не складення протоколу про адміністративне правопорушення, вилучить транспортний засіб.

Водночас, з результатами огляду на стан спяніння за допомогою алкотестера „Драгер згоден не був та бажав пройти повторний огляд в медичному закладі, однак працівниками поліції у даному клопотанні було безпідставно відмолено.

Окрім того, ОСОБА_2 з власної ініціативи, протягом двох годин після складання протоколу про адміністративне правопорушення, пройшов огляд на стан спяніння в медичній установі, про що свідчить висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння, в якому зазначено, що ОСОБА_2 в стані алкогольного спяніння не перебуває. Однак, судом першої інстанції вказаний висновок не взято до уваги.

Розгляд справи судом проведено формально та не встановлено фактичних обставин правопорушення, зокрема, не допитано свідків та лікаря, який проводив огляд на стан алкогольного спяніння, що свідчить про неповноту судового розгляду.

Адвокат ОСОБА_3, будучи належним чином повідомлений про місце, дату та час слухання справи на розгляд не зявився, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених, перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. ст.252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та обєктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та зясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 15.04.2017 року та матеріалами доданими до нього.

Висновок судді ґрунтується на обєктивних даних, що маються у справі та були досліджені в судовому засіданні.

Положення ч.1 ст.130 КУпАП вказують на притягнення особи до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані алкогольного спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 дійсно керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, що підтверджується матеріалами справи.

Поліцейським роти №3 батальйону УПП в м.Кременчук ДПП запропонував ОСОБА_2 добровільно пройти огляд на стан спяніння за допомогою приладу алкотестер, на що останній погодився.

Згідно акту огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів від 15.04.2017 року, ОСОБА_2, згідно даних приладу газоаналізатора алкотестер 6810 „драгер, перебував в стані алкогольного спяніння, концентрація якого становила 0,43% проміле, що відноситься до легкого ступеню сп'яніння.

Із наявного в матеріалах справи відеозапису, відзнятого за допомогою нагрудної камери працівників поліції, відображається момент зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2, процедура встановлення особи, перевірка реєстраційних документів та огляд транспортного засобу, під час проведення яких було виявлено ознаки перебування водія в стані алкогольного спяніння. Після чого, ОСОБА_2 запропоновано пройти огляд на стан спяніння за допомогою спеціального технічного засобу, на що останній погодився, та залучено свідків.

Вказані факти, повністю підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, рапортом працівника поліції ОСОБА_6, що в повній мірі узгоджуються між собою.

Підстави, які б давали суду можливість вважати, що вказані докази є сумнівними та неправдивими, відсутні, оскільки вони є достатніми та належними, та є такими, що повністю відповідають обставинам справи та доводять причетність ОСОБА_2 до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції відомостей, які б вказували на звернення ОСОБА_2 до відповідних органів відносно незаконності дій працівників поліції щодо порушення ними норм чинного законодавства не вбачається, а тому вказівка апелянта про психічний тиск працівників поліції та погрозу щодо вилучення транспортного засобу, є безпідставними та надуманими задля уникнення правопорушником адміністративної відповідальності.

В межах справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальність у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, питання притягнення інших осіб до відповідальності, судом апеляційної інстанції не вирішуються.

Окрім того, в матеріалах справи міститься висновок №470 від 15.04.2017 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що було пройдено ОСОБА_2 протягом двох годин після складення протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до якого в ОСОБА_7 ознак алкогольного спяніння не виявлено.

Відповідно до п.7 Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказами Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України № 1452/735 від 09.11.2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ч.4 ст.266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я.

Пункт пятий зазначеної статті вказує, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Однак, відповідно до відеозапису, результати огляду проведеного за допомогою газоаналізатора „драгер ОСОБА_2 не оспорював та не був позбавлений працівниками поліції права щодо проходження повторного огляду на стан спяніння в медичній установі.

Здійснення повторного огляду ОСОБА_2 було ініційовано самостійно, та проведено за відсутності працівника поліції через певний проміжок часу після складання протоколу, що ставить під сумнів його достовірність, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення складено вірно із дотриманням положень ст.256 КпАП України, докази в матеріалах справи є послідовними та несуперечливими, повністю дослідженими судом в судовому засіданні, що спростовує твердження апелянта щодо формальності та неповноти розгляду справи.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про доведеність провини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, належним чином обґрунтований сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, об'єктивність яких сумнівів не викликає.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та скасування чи зміни постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП , -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Крюківського районного суду м.Кременчук Полтавської області від 15 травня 2017 року відносно ОСОБА_2 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ О.І. Захожай