П О С Т А Н О В А

іменем України

01 листопада 2017 року м. Зміїв

Суддя Зміївського районного суду Харківської області Овдієнко В.В.

розглянувши матеріал, який надійшов від головного спеціаліста Відділу забезпечення діяльності регіональних представництв Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, який 23 березня 1980 року народився в с. Лиман Зміївського району Харківської області, є громадянином України, має вищу освіту, працює на посаді директора Державного підприємства "Зміївське лісове господарство", проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч. 2 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

у с т а н о в и в :

До Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини надійшло звернення потерпілого ОСОБА_2 (63404, м.Зміїв, в'їзд Клубний, 3, Харківська область) щодо порушення ДП "Зміївське лісове господарство" його прав на доступ до публічної інформації.

За результатами перевірки звернення потерпілого було встановлено наступне.

На підставі Закону України "Про доступ до публічної інформації" потерпілий направив до ДП "Зміївське лісове господарство" запит від 10.04.2017 року, в якому просив надати копію фінансового документу щодо відшкодування підприємству заподіяної шкоди ОСОБА_1 в розмірі 181046,03 грн. внаслідок вчинення злочину.

Листом від 18.04.2017 року №263 за підписом директора ДП "Зміївське лісове господарство" ОСОБА_1 потерпілому було повідомлено, що запитувана ним інформація відноситься до конфіденційної інформації.

Закон України "Про доступ до публічної інформації" визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до статті 1 Закону, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 13 Закону визначено перелік розпорядників публічної інформації, на яких поширюються норми Закону. При цьому, кожний визначений Законом України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації є розпорядником лише щодо певного виду інформації.

Зокрема, в контексті Закону лісгосп може бути розпорядником інформації, щодо використання бюджетних коштів (у разі фінансування), а також інформації, що становить суспільний інтерес (пункт 2 частини першої, пункт 4 частини другої статті 13 Закону).

Відповідно до частини другої статті 29 Закону України "Про інформацію" предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов'язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

Так, відповідно до частини першої статті 73 Господарського кодексу України державне унітарне підприємство утворюється компетентним органом державної влади в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини державної власності, як правило, без поділу її на частки, і входить до сфери його управління.

Орган державної влади, до сфери управління якого входить підприємство, є представником власника і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами (частина друга статті 73 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини третьої статті 73 Господарського кодексу України майно державного унітарного підприємства перебуває у державній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання чи праві оперативного управління.

Зокрема, державне підприємство створюється органом державної влади з метою задоволення певних потреб держави, її громадян, а майно такого підприємства є державною власністю.

Зокрема, видами діяльності Зміївського лісгоспу є лісівництво та інша діяльність у лісовому господарстві, вирощування багаторічних культур, відтворення рослин, лісозаготівлі, лісопильне та стругальне виробництво, оптова торгівля деревиною та інше.

Статтею 1 Лісового кодексу України встановлено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Відповідно до статті 64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації, громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов'язані: - забезпечувати посилення водоохоронних, захисних, кліматорегулюючих, санітарно-гігієнічних, оздоровчих та інших корисних властивостей лісів з метою поліпшення навколишнього природного середовища та охорони здоров'я людей; - забезпечувати безперервне, невиснажливе і раціональне використання лісових ресурсів для задоволення потреб виробництва і населення в деревині та іншій лісовій продукції; - здійснювати відтворення лісів; - забезпечувати підвищення продуктивності, поліпшення якісного складу лісів і збереження біотичного та іншого природного різноманіття в лісах; - здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень; - раціонально використовувати лісові ділянки.

Таким чином, ліси є національним багатством, а їх вирубка та озеленення має відповідати встановленим законодавством нормам та межам.

Відповідно інформація щодо діяльності державних підприємств у сфері лісництва становить суспільний інтерес. Особливо підвищується інтерес до такої інформації у разі виявлення фактів зловживання працівниками підприємства своїм службовим становищем, вчинення злочинів, що призвели до незаконної вирубки лісів або інших втрат.

Так, ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 24.06.2016 року по справі №621/1165/16-к було встановлено, що неналежне виконання директором Зміївського лісгоспу посадових обов'язків призвело до незаконної вирубки лісів та завдання шкоди у розмірі 181046,03 грн. Судом встановлено наявність в діях вказаної особи складу злочину, передбаченого частиною другою статті 367 КК України.

В ході перевірки за зверненням потерпілого директором лісгоспу ОСОБА_1 листом від 12.06.2017 року №10-06/390 було надано до регіонального представництва Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини копію квитанції про перерахування ним на рахунок підприємства вказаної матеріальної шкоди на виконання ухвали Зміївського районного суду Харківської області від 24.06.2016 року по справі № 621/1165/16-к. Відшкодування шкоди було здійснено 28.10.2016 року.

Відповідно до положень Податкового кодексу України, Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та інших нормативно-правових актів на підприємстві зберігаються документи з інформацією щодо будь-яких надходжень коштів та витрат підприємства.

Таким чином, на дату звернення потерпілого із запитом підприємство володіло документами із інформацією щодо відшкодування шкоди, внаслідок вчинення злочину.

З огляду на вищевикладене вбачається, що запитувана інформація становить суспільний інтерес, є публічною, а Зміївський лісгосп є її розпорядником відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Таким чином, під час вирішення питання щодо доступу до запитуваної інформації необхідно керуватись положеннями вказаного Закону.

Відповідно до пункту 6 статті 14 Закону розпорядники інформації зобов'язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

При цьому, інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація (частина перша статті 6 Закону).

Розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, зокрема, у разі, якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону (пункт 2 частини першої статті 22 Закону).

Зокрема, частиною другою статті 6 Закону передбачено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

З огляду на вищевказане, відмова у наданні інформації є обґрунтованою у разі, якщо розпорядник у відповіді на запит вказує, якому саме з інтересів загрожує розголошення запитуваної інформації, в чому полягає істотність шкоди цим інтересам від її розголошення, чому шкода від оприлюднення такої інформації переважає право громадськості знати цю інформацію. В іншому випадку така відмова надати запитувану інформацію є необґрунтованою та такою, що суперечить Закону.

Крім цього, наявність в документі інформації, з обмеженим доступом, не є підставою для відмови у його наданні або його оприлюдненні.

Так, частиною сьомою статті 6 Закону передбачається, що обмеженню підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої не обмежений.

У такому випадку копія документа повинна надаватись у звичайному порядку, при цьому інформація, доступ до якої обмежено, вилучається шляхом ретушування або іншим способом на вибір розпорядника інформації.

Така ж позиція підтримується і судовою практикою. Зокрема, постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 року №10 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" (5.2 - 5.4).

У відповіді на запит потерпілого листом від 18.04.2017 року №263 за підписом директора Зміївського лісгоспу ОСОБА_1 лише зазначено, що запитувана інформація є конфіденційною. При цьому, жодного обґрунтування відмови у доступі до такої інформації відповідно до частини другої статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" не зазначено. Крім того, не враховано суспільний інтерес до запитуваної інформації.

Таким чином, відмова директора Зміївського лісгоспу ОСОБА_1 у наданні запитуваної інформації є необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам Закону.

Отже у діях директора Зміївського лісгоспу ОСОБА_1 вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого частиною другою статті 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме ненадання інформації.

Правопорушення вчинене 18.04.2017 року за місцем роботи: м. Зміїв Харківської області, вул. Соборна, буд. 7, ДП "Зміївське лісове господарство".

Зазначені вище обставини правопорушення підтверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення від 04.10.2017 року, в якому викладено обставини правопорушення; даними копії повідомлення ОСОБА_2 про вчинення посадовою особою адміністративного правопорушення від 20.04.2017 року; даними копії запиту ОСОБА_2 на доступ до публічної інформації від 10.04.2017 року; даними копії листів директора ДП "Зміївський лісгосп" від 18.04.2017 року, від 12.06.2017 року; даними копії квитанції від 28.10.2016 року; обставинами, які встановлені ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 24.06.2016 року; даними копії листа Державного агентства Лісових ресурсів України від 09.02.2017 року.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 надав заяву в якій просив закрити провадження у справі внаслідок спливу строку накладення адміністративного стягнення.

Дослідивши заяву особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_1, протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього зазначені вище письмові докази, дійшов наступного:

У відповідністю з ч. ч. 1, 2, ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

У відповідністю з п. 7 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Оскільки датою зазначеного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно протоколу про адміністративне правопорушення є 18.04.2017 року, а протокол про адміністративне правопорушення складений 04.10.2017 року та на час надходження матеріалу на розгляд суду 10.10.2017 року минув встановлений ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення строк накладення стягнення, тому провадження в справі про адміністративне правопорушення належить закрити.

Керуючись ст. 38, п. 7 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

На постанову може бути подана апеляція до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: