АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Юрдига О.С.,

за участю ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 21 липня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 21 липня 2017 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестиста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 просить постанову суду скасувати, а справу закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування зазначає, що постанова суду не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, прийнята із порушеннями процесуальних норм та права на судовий захист.

Зазначає, що суд при прийнятті в рішення без участі ОСОБА_3, всупереч вимогам ст.255 КУпАП, не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Судом не враховано те, що 28 травня 2017 року ОСОБА_3 не керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння та від проходження медичного огляду на стан алкогольного не відмовлявся, оскільки фактично знаходився у с. Барвінки Малинського району на загальних зборах засновників та працівників ТОВ «Фером Барвінки», що підтверджується копією протоколу №10 від 27.07.2017 року.

Одночасно з апеляційною скаргою захисник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, зазначивши, що розгляд справи проведено за відсутності ОСОБА_3, копію постанови суду отримано лише 03 серпня 2017 року.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження слід задовольнити, а в задоволенні апеляційної скарги - відмовити, з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що розгляд справи 21 липня 2017 року проведено за відсутності ОСОБА_3, дані про своєчасне направлення судом копії постанови в матеріалах справи відсутні.

У зв'язку з цим, вважаю обгрунтованими доводи захисника ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про вручення чи надсилання апелянту у визначений законом строк копії оскаржуваної постанови, а відтак пропущений строк підлягає поновленню, а апеляційна скарга розгляду.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

З матеріалів справи убачається, що судповно та всебічно дослідив обставини вчинення адміністративного правопорушення, наявні у справі докази, а тому висновок, викладений в постанові суду, про винність ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові обставин, є правильним.

Як установив суд, ОСОБА_3, 28 травня 2017 року о 01 год. 40 хв. в с. Кривець по вул. Шевченка, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5, 2.9 а Правил дорожнього руху України, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленному порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №020484 від 28 травня 2017 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, тощо.

Пояснення вказаних свідків, надіслані на адресу суду апеляційної інстанції є логічними, послідовними, та такими, що узгоджуються з їх показаннями наданими під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та іншими доказами у справі. Наступні показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були надіслані на прохання захисника ОСОБА_4, а не на запит суду, та вони жодним чином не спростовують наведені у протоколі обставини, а відтак не можуть бути враховані .

Суд критично оцінює пояснення свідка ОСОБА_7 про те, що 27 травня 2017 року вона керувала вказаним автомобілем та їхала з Києва у м. Жашків, де у м. Ставище її зупинили працівники поліції, перевірили документи та відпустили, оскільки вказаний свідок є дочкою ОСОБА_3, відтак є зацікавленою особою у вирішенні даної справи.

За таких обставин, рішення суду про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими і підтверджується зібраними по справі доказами.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_4 про проведення судом розгляду за відсутності ОСОБА_3, то вони не спростовують висновків суду про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 в судові засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

У зв'язку з чим враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, суд першої інстанції розглянув справу у його відсутність.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Права ОСОБА_3 на справедливий розгляд справи не порушені у зв'язку з тим, що він не проявляв належної зацікавленості у результатах розгляду його справи протягом тривалого часу, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду його справи.

Окрім того, судом апеляційної інстанції з огляду на відсутність ОСОБА_3 у суді першої інстанції поновлено строк його захиснику ОСОБА_4 на апеляційне оскарження постанови.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_3 28 травня 2017 року не керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, оскільки він фактично у с. Барвінки Малинського району на загальних зборах засновників та працівників ТОВ «Фером Барвінки», які розпочалися після 16.30 год. 27 травня 2017 року жодним чином не спростовують вину ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, яке вчинено 28 травня 2017 року о 01 год. 40 хв.

Зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення одночасно порушень вимог п.2.5 та 2.9 а ПДР України є технічною помилкою, яка жодним чином не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_3

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом'якшують відповідальність.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

За таких обставин, постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 21 липня 2017 року щодо ОСОБА_3 є законною, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 21 липня 2017 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, залишити без задоволення, постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 21 липня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.С. Юрдига

Справа № 33/796/2172/2017 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Головуючий у першій інстанції - Плахотнюк К.Г.