АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 643/4575/17 Суддя 1 інстанції: Короткий І.П.
Провадження: 33/790/1521/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

06 грудня 2017 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_1, за участю ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Московського районного суду м. Харкова від 13 червня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 13 червня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, 25 березня 2017 року о 04-20 год. за адресою: м. Харків, пр. Л. Ландау, 241, ОСОБА_2 в порушення п. 2.9 а ПДР повторно протягом року керував автомобілем «Chevrolet Captiva», номерний знак НОМЕР_1,Огляд на стан спяніння у встановленому законом порядку за згодою водія проводився із застосуванням приладу «ДРАГЕР» у присутності двох свідків.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_2 16.11.2017 року подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постановуМосковського районного суду м. Харкова від 13 червня 2017 року та постановити нову, якою закрити провадження у зв»язку з відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує, що під час винесення оскаржуваної постанови суддя без жодних доказів притягнув ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, в той час, як постанови, яка набрала законної сили, про притягнення його за ч. 1 ст. 130 КУпАП протягом року в матеріалах справи відсутня. Крім того, зазначає, що районним судом, в порушення вимоги ст. 268 КУпАП, розглянуто справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності тим самим позбавивши ОСОБА_2 реалізувати своє право на захист.

Одночасно ОСОБА_2 заявив клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, посилаючись на те, що в судовому засіданні під час проголошення оскаржуваного рішення суду він не був присутній, копію постанови отримав лише 18.09.2017 року в канцелярії суду.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_2 в обгрунтування доводів клопотання, приходжу до наступного:

Відповідно до ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 подана зі значним пропуском строку апеляційного оскарження.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав доводи, зазначені у клопотанні про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, та пояснив, що не зміг вчасно оскаржити постанову суду, оскільки у зазначений період у нього народилася дитина, він був зайнятий переїздом, його мати перебувала у лікарні. Зважаючи на викладене, заявник фактично був позбавлений можливості звернутися з апеляційної скаргою у встановлений законом строк.

Посилаючись на зазначені обставини, як на поважні, ОСОБА_3 їх не підтвердив документально.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, про час і місце розгляду справи, призначеної на 13 червня 2017 року, ОСОБА_2 був повідомлений належним чином, про що свідчить телефонограма від 09.06.2017 року (а.с. 20). В день винесення постанова суду була направлена на адресу апелянта (а.с.22)

Обставини, на які посилається апелянт у якості поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, не знайшли свого підтвердження ані матеріалами справи, ані під час розгляду заяви апеляційним судом. Сам факт отримання постанови суду через 3 місяці з моменту винесення не є поважною причиною для поновлення строку апеляційного оскарження.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що існували перешкоди для своєчасного подання апеляційної скарги. Інших поважних причин пропуску процесуального строку апелянтом не зазначено.

Виходячи з вищевикладеного, підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_1