АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/448/17 Головуючий у І-й інстанції - Коваль А.М.
Справа № 184/191/17 Суддя-доповідач - Кононенко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2017 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро,апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постановусудді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської від 02 березня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_2 28.01.2017 року приблизно о 11 годині 10 хвилин керуючи автомобілем ВАЗ 2108 д/н НОМЕР_1 по вул. Партизанська в м. Покров Дніпропетровської області виїхав на смугу зустрічного руху де скоїв зіткнення з автомобілем Деу д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, який рухався у зустрічному напрямку,чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_2 28.01.2017 року приблизно о 11 годині 10 хвилин керуючи автомобілем ВАЗ 2108 д/н НОМЕР_1 по вул. Партизанська в м. Покров Дніпропетровської області здійснив ДТП після чого залишив місце пригоди, чим порушив п. 2.10 "а" ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 122-4 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2 14.04.2017 року тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови судді, подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції змінити та накласти на нього адміністративне стягнення з врахуванням обставин, що пом'якшують його провину у виді штрафу. Разом з апеляційною скаргою, ОСОБА_2 заявив клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на оскарження постанови судді першої інстанції.

В обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного строку оскарження постанови судді першої інстанції, зазначає, що не був повідомлений належним чином про день та час розгляду справи, та є інвалідом з дитинства. На даний час страждає на сахарний діабет є інвалідом третьої групи та інсулінозалежною особою. Відповідно до довідки лікарні КЗ «Центрально міська лікарня м. Покров Дніпропетровської області» від 10.04.2017 року, він з 27 лютого 2017 року по 13 березня 2017 року знаходився на амбулаторному лікуванні у зв'язку з погіршенням стану здоров'я.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою в частині накладення на нього адміністративного стягнення.

Вказує на те, що вину у вчиненні адміністративних правопорушень визнає і кається в скоєному. Зазначає, що матеріальну шкоду потерпілому відшкодував в повному обсязі. Раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, а автомобіль потрібен для пересування, оскільки він є інсулінозалежним.

Зазначає, що після вказаної ДТП, він дійсно залишив місце ДТП, але це було пов'язано зі стресом, оскільки рівень цукру різко знизився, і йому стало погано, а необхідних ліків при собі не було.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції, та розглянути апеляційну скаргу по суті. Підтримав в повному обсязі доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Вислухавши ОСОБА_2 вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, приходжу до наступного висновку.

Враховуючи позицію ОСОБА_2, яка зводиться до його відсутності в суді першої інстанції при розгляді справи, а також те, що останній 27 лютого 2017 року по 13 березня 2017 року знаходився на амбулаторному лікуванні, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, приходжу до висновку про поважність причини пропуску ним строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та, вважаю необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що викладений в постанові судді першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами та апелянтом не оспорюється.

Разом з тим, оскаржувана постанова підлягає зміні в частині накладеного на ОСОБА_2 виду стягнення, оскільки суд першої інстанції позбавляючи права керування транспортними засобами останнього не дотримався принципу індивідуалізації та положень ст. 30 КУпАП, згідно якої, позбавлення наданого громадянину права керування транспортними засобами застосовується за грубе або систематичне порушення порядку користування цим правом.

Згідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

При накладенні на ОСОБА_2 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, судом першої інстанції поза увагою залишилися істотні обставини, які відповідно до ст. 34 КУпАП пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення та мають бути враховані при накладенні адміністративного стягнення.

В ході апеляційного розгляду встановлено відсутність обставин, які б, у відповідності до ст. 35 КУпАП, обтяжували відповідальність ОСОБА_2 за адміністративне правопорушення, в той час, як визнання правопорушником своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення та його щире каяття у вчиненому, незначні пошкодження автомобіля потерпілої сторони, посилання ОСОБА_2 на те, що він є інвалідом ІІІ групи та інсулінозалежною особою, що підтверджується долученим до апеляційної скарги довідкою, вважає можливим врахувати як обставини, які відповідно до ст. 34 КУпАП, пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, конкретні обставини справи, приходжу до висновку про можливість пом'якшення накладеного на ОСОБА_2 адміністративного стягнення та накладення на нього стягнення у виді штрафу та у відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП, в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, в розмірі передбаченому санкцією ст. 124 КУпАП, а саме двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки таке адміністративне стягнення буде достатнім і в повній мірі буде сприяти вихованню ОСОБА_2 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т АН О В И В :

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської від 02 березня 2017 року - задовольнити та поновити останньому строк на оскарження вказаної постанови.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської від 02 березня 2017 року відносно ОСОБА_2 змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.М. Кононенко