Провадження № 3/537/719/2017
Справа № 537/1017/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.05.2017 року суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1, за участю секретаря Шаповал М.С., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчук справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, 30.08.1989 р.н, паспорт серії КО 638047, посвідчення водія серії В/В №031798 від 28.05.2008 року, не працює, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає за адресою: м. Кременчук улиця СхіднаАДРЕСА_1,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

09.03.2017 року о 03 год. 10 хв. біля будинку №37-а по вулиці Івана Мазепи в м. Кременчук, водій ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ 21063 д.н.з. 03429ОК, з явними ознаками наркотичного спяніння (зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей), відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного спяніння відповідно до встановленого порядку.

В судове засідання ОСОБА_2 не зявився. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток за вказаним ним місцем проживання.

В ст. 277 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

В ст.38 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення може бути накладено у справах про адміністративні правопорушення, підвідомчіх суду (судді), не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення. Відповідно до ст.247 КУпАП, по закінченню зазначеного строку провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідне закрити.

З огляду на те, що при повідомленні судом про місце і час розгляду справи, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не отримує повістки за вказаною нею ж адресою, не з'явився в судове засідання, знаючи, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, який розглядається судом, не подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю його явки в судове засідання з поважних причин. Тому суд оцінює таку процесуальну поведінку ОСОБА_2 як направлену на умисне, безпідставне затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст.38 КУпАП.

Суд вважає, що наведена поведінка ОСОБА_2 щодо ігнорування судових засідань суперечить загально правовому принципу добросовісності.

Так, принцип добросовісності передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб'єктів при виконанні своїх юридичних обов'язків і здійсненні своїх суб'єктивних прав. У суб'єктивному значенні добросовісність може розглядатися як усвідомлення суб'єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов'язків.

Категорія «добросовісність» має важливе значення в правовому регулюванні. По-перше, вона є тією загальнолюдською цінністю, без якої право не може ефективно функціонувати. Принцип добросовісності містить вимоги, які допомагають зняти або пом'якшити недоліки абстрактної і формальної природи права, наблизити його до ідеалів справедливості, рівності, свободи й гуманізму. Цей принцип лежить в основі механізмів самозахисту правової системи, які забезпечують повагу до її кінцевих цілей і дозволяють їй коригувати відхилення, що викликані використанням юридичних правил у тих випадках, коли існує порушення духу права при відповідності його букві. Тому добросовісність це також реалізація прав і дотримання обов'язків не лише відповідно до букви права, але й відповідно до його духу.

Добросовісність при реалізації прав і повноважень, яка втілюється у:

- неприпустимості зловживання правом, яку зазвичай виводять із конституційних положень, згідно з якими здійснення прав та свобод людини не повинне порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право;

- заборони обходу закону, тобто ухилення від застосування обов'язкового правила шляхом використання легального засобу, але з негативними намірами. Обхід закону передбачає свідоме створення суб'єктами права певного фактичного складу (чи утримання від його створення) з метою забезпечити щодо себе дію одного правового припису та/чи не допустити дію іншого.

Посилання на принцип добросовісності було використане Конституційним Судом України при винесенні рішення у справі «про охоронюваний законом інтерес» (від 1 грудня 2004 р. № 18-рп/2004), в якому визначено, що добросовісність, як загальноправовий принцип, є одним з критеріїв для визначення того, чи є будь-який інтерес «охоронюваним законом», тобто самостійним об'єктом судового захисту.

В Рішенні Конституційного суду України від 02.11.2004 р. № 15-рп-2004 у справі № 1-33/2004 (справа про призначення судом більш м'якого покарання) зазначено, що "справедливість - одна з основних засад права - є вирішальною у визначенні права як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Як правило, справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в однаковому юридичному масштабі поведінки і в пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню".

Відповідно до ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи. При розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, Законом не встановлено обов'язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно суду не надано права у разі ухилення від явки на виклик судді цю особу піддати приводу органом внутрішніх справ (Національною поліцією).

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи, що мало місце з боку учасника процесу, нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством. (ст.1 КУпАП).

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення за наведених обставин, а саме у відмові водія, який керував транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного спяніння відповідно до встановленого порядку, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №167484 від 09.03.2017 року. Письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, які підтвердили, що 09.03.2017 року ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного спяніння в установленому законом порядку. Письмовими поясненнями ОСОБА_2, в яких він підтвердив, що він керував транспортним засобом, проте був зупинений працівниками поліції, але незважаючи на їх вимогу, він відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного спяніння в присутності двох свідків.

Таким чином, суд вважає доведеною вину водія ОСОБА_2, який керував транспортним засобом, у відмові від проходження огляду на стан наркотичного спяніння, відповідно до встановленого порядку.

Тому суд вважає, що дії ОСОБА_2 правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП, при призначенні стягнення суд враховує характер правопорушення, особу правопорушника, який не працює, протягом року вперше притягується до адміністративної відповідальності за вчинення порушень, передбачених цією статтею, при складані протоколу визнав вину у скоєному правопорушенні, а також відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_2 стягнення в межах санкції, передбаченої Законом за вчинене ним правопорушення.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Штраф підлягає добровільній сплаті протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника ОСОБА_2 стягується подвійний розмір штрафу в розмірі 20400 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області через Крюківський районний суд м. Кременчука протягом 10 днів з моменту винесення постанови.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1