АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1320/17Суддя 1 інстанції Хлистуненко О. В.
Номер провадження 33/774/79/К/17Суддя- доповідач Мажара С. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2017 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мажара С.Б., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, яка діє в його інтересах, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 червня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого ФОП ОСОБА_4 водієм, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,та стягненням судового зору в дохід держави в розмірі 320 грн. -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, 19 березня 2017 року, о 23 годині 35 хвилин, ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «Ніссан Лаурел Спіріт», державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, по просп. Мира, з вимкненими фарами ближнього світла фар в темну пору доби, чим порушив п.19.1 ПДР, а також мав ознаки алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, нестійка хода. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, скасувати її, та ухвали свою постанову якою провадженні у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, ОСОБА_2 зазначає, що 19 травня 2017 року о 23-35 год. він не керував автомобілем, а перебував в ньому в якості пасажира, оскільки ним керувала зовсім інша особа. Крім того зазначив, що згаданий автомобіль йому не належить і у користуванні не перебуває. Також апелянт звертає увагу суду, що він жодного разу не був викликаний належним чином до суду першої інстанції для розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього, чим було порушено його право на захист. Також протокол про адміністративне правопорушення містить сліди підробки, виправлення, зокрема дати, часу та місця його складання, а також не зазначено свідків в присутності яких було складено протокол. Також апелянт звертає увагу суду, що працівники поліції безпідставно. Без згоди власника чи довіреної особи, передали керування автомобіля «Ніссан Лаурел Спіріт» сторонній особі. Крім того, у зв'язку із тим, що він не був присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а про існування постанови дізнався лише 03 липня 2017 року вважає, що строк на апеляційне оскарження ним пропущений з поважних причин і просить суд його поновити.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 просили задовольнити апеляційну скаргу, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_2 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП., при цьому ОСОБА_2 пояснив, що він мав намір купити автомобіль марки «Ніссан Лаурель Спіріт» і для встановлення його технічного стану 19 березня 2017 року цей автомобіль було залишено майстру, який працює в гаражному кооперативі поблизу вул. Балхаської в м.Кривому Розі. Ввечері цього ж дня він, ОСОБА_2 разом із майстром сіли в автомобіль для його перевірки після ремонту і 19 березня 2017 року о 23-35 год. автомобіль було зупинено працівниками поліції. Сам він, ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп'яніння, але не керував автомобілем, а був присутнім у ньому в якості пасажира. Особа, яка керувала автомобілем, одразу після його зупинки вибіг з автомобіля і втік, так як він має намір працевлаштуватися за кордоном, а тому не хоче мати будь-яких проблеми із законом. Ім'я його він не пам'ятає.

Свідок ОСОБА_5, в суді апеляційної інстанції пояснив, що ОСОБА_2 мав намір купити у нього автомобіль Ніссан. 19 березня 2017 року о 23-35 за кермом автомобіля марки Ніссан був не ОСОБА_2, а інша особа - механік, який перевіряв технічний стан автомобіля і вони потім вирішили разом із ОСОБА_2 проїхатися для впевненості в його задовільному технічному стані. Сам він, свідок, приїхав пізніше, так як йому зателефонував ОСОБА_2 При складанні протоколу про адміністративне правопорушення поняті були присутні не одразу, їх привезли пізніше.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, свідка ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, переглянувши в судовому засіданні відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, який долучено до матеріалів справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції скарги виходячи з наступного.

Вирішуючи клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки доводи останнього про те, він при винесенні згаданої постанови не був присутній та отримав її копію лише 03 липня 2017 р., підтверджуються матеріалами справи, а отже є підстави для висновку, що строк апеляційного оскарження був пропущений ОСОБА_2 з поважної причини.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дана вимога закону при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 судом першої інстанції була дотримана

Так, викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим і повністю узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом інспектора Мельник С.М.; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 з яких вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_2 відмовився на вимогу працівників поліції пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі для встановлення стану алкогольного сп'яніння. Крім того, свої пояснення в суді першої інстанції в судовому засіданні підтвердив свідок ОСОБА_7

Як вбачається із відеозапису нагрудної камери поліцейського інспектора, яка долучена до матеріалів справи та оглянута в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, 19 березня 2017 року о 23-35 год. було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_2, який не заперечував що перебуває у стані алкогольного сп'яніння. Крім того, будь-яких висловлювань щодо того, що автомобілем керувала інша особа, а він перебував в ньому в якості пасажира останній не зазначав, присутність будь-якої іншої особи, крім ОСОБА_2 , в автомобілі, відеозаписом не підтверджується, тому на думку суду доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в частині того, що він не керував автомобілем під час його зупинки працівниками поліції слід вважати такими, що не заслуговують на увагу суду.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає і у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в частині того, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складений без присутності свідків, слід вважати необґрунтованими, оскільки як вбачається з самого протоколу про адміністративне правопорушення, з пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7 поняті ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були присутні при складанні протоколу.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об'єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у ОСОБА_2 ознаки алкогольного сп'яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти медичний огляд.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, та погоджується з кваліфікацією цих дій правопорушника за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи ОСОБА_2 про те, що протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 145869, складений відносно нього містить ряд виправлень у зв'язку із чим його не можна вважати належним доказом його провини за ч.1 ст. 130 КУпАП суд вважає необґрунтованими, оскільки із відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається дата та час зупинки ОСОБА_2, а виправлення які містяться в протоколі суттєво не впливають на встановлення провини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 про розгляд справи за його відсутності, чим на думку апелянта, суд першої інстанції порушив його право на захист, то вважаю, що ці доводи апеляції також не заслуговують на увагу суду, оскільки неявка захисника ОСОБА_3, яка представляє інтереси ОСОБА_2 до судового засідання з поважних причин не позбавляла права самого ОСОБА_2 бути присутнім при розгляді справи в суді першої інстанції з огляду на те, що як захисник так і ОСОБА_2 були повідомлені про час та дату розгляду справи.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 червня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області С.Б.Мажара