Номер провадження: 33/785/1235/17
Номер справи місцевого суду: 493/1778/16-п
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кадегроб А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області - Кадегроб А.І, розглянувши апеляційну скаргу прокурора Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_2 на постанову судді Балтського районного суду Одеської області від 29.06.2017 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.1, ч.2 ст. 172-7 КУпАП,-

встановив:

Оскаржуваною постановою судді районного суду провадження по справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 172-7 КУпАП, закрито.

07.07.2017 року прокурор Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою на вказану постанову. В апеляційній скарзі прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість постанови судді районного суду, просить скасувати її та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 172-7 КУпАП, та на підставі ст. 38, 247 КУпАП закрити провадження у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали судової справи, прихожу до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає розгляду судом апеляційної інстанції, з таких підстав.

Положення частини 2 статті 7 і частини 3 статті 8 КУпАП регламентують, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності та ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 287 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Крім того діє порядок встановлений ч. 2 ст. 294 КУпАП (підпунктом 2 пункту 5 розділу XII Закону України №1697-УІІ від 14.10.2014 року, який набрав чинності 26.10.2014 року), яка є спеціальною нормою і згідно з якою, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена: особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності; її законним представником; захисником; потерпілим та його представником. При цьому, прокурора, як суб'єкта оскарження, було виключено із зазначеної норми закону (Закон України №1697-УІІ від 14.10.2014 року).

Наведений перелік осіб, яким надано право на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним та розширюваному тлумаченню не підлягає.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП.

Згідно з ч. 5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287 КУпАП (із змінами, внесеними Законом України №1697-УІІ від 14.10.2014 року) кореспондуються з положенням Закону України «Про прокуратуру» (в редакції цього ж Закону України № 1697-УІІ від 14.10.2014 року), згідно з якими, однією з функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян (п.4 ч.1 ст.2 цього Закону).

Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст. 26 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону України «Про прокуратуру» №1697-УІІ від 14.10.2014 року) та спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Ухвалою Конституційного Суду України №49-у/2015 від 08 грудня 2015 року, якою відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.250 КУпАП у взаємозв'язку з положеннями ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287, ч. 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями Кодексу, які не узгоджуються між собою. Усунення таких неузгодженостей, може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Разом з цим, виходячи з принципу верховенства права, враховуючи існуючу неузгодженість діючого законодавства, на переконання апеляційного суду, суди при розгляді справ повинні керуватися положеннями ст. 129 Конституції України, якою визначені основні засади судочинства, оскільки норми Конституції - є нормами прямої дії, а також практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи (див. Рішення ЄСПЛ «Щокін проти України»).

З урахуванням наведеного, доводи прокурора про прийняття до розгляду апеляційної скарги, в якій фактично ставиться питання про погіршення становища особи з вимогою щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності із застосуванням стягнення у вигляді штрафу, що передбачено санкціями ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, не відповідають наведеним вище нормам Конституції України та практиці Європейського суду з прав людини.

Статтею 7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» закріплено право на справедливий суд, яким кожному гарантовано право на захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

Положеннями ст.126 Конституції України гарантовано незалежність і суддів та вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

Статтею 129 Конституції України гарантовано, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

З урахуванням наведених норм Конституції України, вимог Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та положень діючого Кодексу України про адміністративні правопорушення, обґрунтування прокурором можливості оскарження ним постанови районного суду та посилання на лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-1301/0/4-16 від 12.05.2016 року, за змістом якого прокурор наділений повноваженнями з оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, є недоречними, оскільки вказаний лист не є джерелом права.

Таким чином, враховуючи діючі норми Конституції України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, прокурора Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_2 не є особою, яка відповідно до положень ст.ст. 287, 294 КУпАП має право подати апеляційну скаргу на оскаржувану постанову судді районного суду.

За таких обставин, з урахуванням положень ч. 2 ст. 7 та ч. 3 ст. 8 КУпАП, апеляційний суд позбавлений законних підстав прийняти до розгляду апеляційну скаргу прокурора, а тому скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ч.2 ст.7, ч.3 ст.8, ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

Повернути апеляційну скаргу прокурора Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_2 на постанову судді постанову судді Балтського районного суду Одеської області від 29.06.2017 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.1, ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_4