АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/1586/17 Номер провадження 33/786/519/17Головуючий у 1-й інстанції Струков О.М. Доповідач ап. інст. Рябішин А. О.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1, при секретарях Журі Н.Л. , Костюченко М.О., з участі особи , яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, адвоката Кумечко І.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 25 квітня 2017 року , -

у с т а н о в и в :

Постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 25 квітня 2017 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 130 ч.1, 139 ч. 2 КУпАП;

за ч. 2 ст. 139 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п'ятсот десять) гривень;

за ч. 1 ст. 130 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік;

на підставі ст. 36 КУпАП на адмінправопорушника накладено адміністративне стягнення в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік;

стягнуто судовий збір.

Згідно з постановою, ОСОБА_2 18 лютого 2017 року, близько 19 години керував автомобілем НОМЕР_1 в м.Полтаві по вул..В.Тирнівська з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, не стійка хода. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Також, згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_2 18.02.2017 року, близько 19 години, керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м.Полтаві по вул.В.Тирнівська в бік вул.. Г.Сталінграду, не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням та допустив наїзд на дорожню споруду «бігборд», чим порушив п.12.1 ПДР України. В результаті зіткнення транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Не погодившись з вказаним рішенням судді місцевого суду Чугуєм С.В. подано апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену постанову скасувати, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування апеляції ОСОБА_2 вказує, що суддею місцевого суду при розгляді матеріалу відносно нього, не повністю враховано пояснення та доводи, викладені ним як письмово так і усно з приводу подій правопорушення. Так, зазначає, що був п'яний в той день, проте транспортним засобом керував його приятель - ОСОБА_4, а не він. Проте працівниками поліції жодних зусиль та дій не спрямовано на встановлення особи, яка фактично керувала автомобілем. ОСОБА_2 спростовує покази свідків- працівників поліції, надані в суді першої інстанції, оскільки вони не містять інформації щодо особи водія. Також зазначає, що рішення працівників поліції складати протокол через його відмову проходити медогляд на встановлення стану сп'яніння, на нього, було прийняте виключно на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на його ім'я; зазначає, що суддею не допитано єдиного очевидця подій - ОСОБА_5 Крім того, на переконання принесеної апеляції вказує на процесуальні порушення при складанні протоколів відносно нього: помилку у зазначенні марки транспортного засобу; перевищення повноважень працівниками патрульної поліції та зазначення замість суду дати, часу та місця притягнення до адмінвідповідальності; відсутність пояснень свідків; не зазначено матеріальну шкоду , яку завдано правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 139КУпАП; в порушення Інструкції не здійснено акт обстеження ділянки вулично -шляхової мережі.

Заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності та його захисника - адвоката Кумечко І.В. , які підтримали доводи апеляції з наведених у ній підстав та просили задовольнити , допитавши свідків , дослідивши матеріли справи , перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до таких висновків.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є : своєчасне , всебічне , повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи , вирішення її в точній відповідності з законом , забезпечення виконання винесеної постанови , а також виявлення причин та умов , що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень , запобігання правопорушенням , виховання громадян у дусі додержання законів , зміцнення законності.

Вказані вимоги закону місцевим судом виконані не в повному обсязі та постановлено помилкове судове рішення.

Так, визнаючи ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.ст.130 ч.1 , 139 ч.2 КУпАП , суддя суду першої інстанції послався на дані , що містяться у матеріалах справи , письмові пояснення свідка ОСОБА_4 , пояснення свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - працівників поліції. При цьому суддя відкинув пояснення свідка ОСОБА_4 , що були дані ним в судовому засіданні безпосередньо судді.

Проте вважаю , що до такого висновку суддя суду першої інстанції дійшов через неповне встановлення фактичних обставин по справі.

За змістом положень статті 62 Конституції України обвинувачення не може гуртуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Статтею 129 Конституції України визначено як одна із засад судочинства , забезпечення доведеності вини.

Перевіряючи зазначене рішення судді місцевого суду , апеляційним судом було повторно допитано свідка ОСОБА_4 , який підтвердив свої свідчення в суді першої інстанції та категорично наполягав на тому , що саме він керував автомобілем.

Як вбачається із матеріалів провадження , пояснень ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_4 в апеляційному суді , вони обидва перебували у стані алкогольного сп'яніння і при цьому зазначали , що випили досить значну кількість алкоголю.

Свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - працівників поліції , будучи допитаними в судовому засіданні суду першої інстанції жодним чином не підтверджували факт , що вони безпосередньо бачили , що ОСОБА_2 перебував за кермом автомобіля , а встановили цей факт , як зазначено в постанові судді , із пояснень ОСОБА_4 та факту , що посвідчення водія мав лише ОСОБА_2.

Проте вважаю , що до письмових пояснень свідка ОСОБА_4 слід підходити критично. Так, судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що він також перебував у стані алкогольного сп'яніння. Письмове пояснення написано ним не власноруч і його підпис та слова :» З моїх слів і далі по тексту незрозуміло» , лише зайвий раз свідчить про те , що він перебував у досить тяжкому ступеню сп'яніння. Надання в даному випадку суддею місцевого суду переваги письмовим поясненням свідка , який перебував у стані алкогольного сп'яніння , свідченням , які він безпосередньо надав судді , є неправильним.

З огляду на наведене вважаю , що в ході розгляду справи в суді першої інстанції не було доведено вину ОСОБА_2 на підставі належних і допустимих доказів.

Крім того звертаю увагу , що відповідно до положень статті 283 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення має містити зокрема опис обставин , установлених під час розгляду справи.

В даному випадку зазначених положень закону не дотримався і викладаючи об'єктивну сторону правопорушення , фактично не зазначив , що ж саме встановлено ним в ході розгляду справи . Зазначення в постанові «З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається і далі по тексту» не може свідчити про той факт , що саме ці обставини було встановлено і суддею.

Відповідно до положень частини першої пункту 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато , а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

При цьому вважаю , що закриттю підлягає справа як за ст.130 ч.1 КУпАП та і за ст.139 ч.2 КУпАП , оскільки вони пов'язані між собою.

Таким чином приходжу до висновку , що оскаржуваним судовим рішенням не доведена вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому правопорушення , а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню , а провадження у справі закриттю на відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити;

Постанову судді Октябрьського районного суду м. Полтава від 25 квітня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП скасувати , а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП;

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області (підпис) А.О. Рябішин