АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/1514/16-п Номер провадження 33/786/24/17Головуючий у 1-й інстанції Водолага А. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1

при секретарі Григоровій М.В.,

за участю:

потерпілого ОСОБА_2,

захисника адвоката ОСОБА_3,

особи, провадження у справі відносно якої закрито ОСОБА_4

розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_2 на постанову Зіньківського районного суду Полтавської області від 11 листопада 2017 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, інваліда 3-ї групи, пенсіонера, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. вул.Соловянівська, 45,

за ст.124 КУпАП закрито, у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_4 24.10.2016 року, близько 16.00 год., по вул.Воздвиженській в м.Зіньків Полтавської області, керуючи автомобілем НОМЕР_1, під час повороту ліворуч, здійснив маневр руху з крайньої правої смуги проїзної частини, в результаті чого допустив зіткнення із автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, чим порушив вимоги п.п. 10.1, 10.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати та визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Висновок суду щодо відсутності в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є неправомірним, оскільки при винесенні постанови суддя взяв до уваги докази, які не є достатніми для відсутності провини у скоєному.

Як на доказ невинуватості ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд посилається на висновок експерта Полтавського НДЕКЦ МВС України №17 від 03.11.2016 року, який, в порушення вимог ст.273 КУпАП, є неналежним.

При цьому зазначив, що ОСОБА_4 перед здійсненням маневру повороту ліворуч, не ввімкнувши під час руху покажчик лівого пороту, займав крайнє праве положення на проїзній частині дороги.

Окрім того, відповідно до висновку експертного автотехнічного дослідження №1172, в даній дорожній ситуації, водій ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути зіткнення, а його дії не відповідали вимогам п.10.1 ПДР України та з технічної точки зору знаходились в причинному звязку із виникненням ДТП.

Суд, навівши мотиви висновку експерта №17 від 03.11.2016 року, вказав, що у даній дорожній обстановці в діях водія ОСОБА_4 будь-яких невідповідностей вимогам ПДР України, які б технічної точки знаходились в причинному звязку із виникненням даної пригоди, не вбачається, а ОСОБА_2 мав технічну можливість запобігти зіткненню транспортних засобів, шляхом виконання вимог п.п. 10.1, 14.2 ПДР України.

Вислухавши потерпілого ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених, думку захисника ОСОБА_3 та особи, провадження відносно якої закрито ОСОБА_4, які вважають постанову суду законною, перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП, повинен повно, всебічно та обєктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та зясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положення ст.124 КУпАП вказують на притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобі, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п.10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Положення п.10.4 ПДР передбачають, що перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі вїзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.

Суд першої інстанції, при прийнятті свого рішення, дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Постанову мотивував тим, що в матеріалах справи не встановлено та не здобуто достатніх підстав та належних доказів, що дають підстави вважати, що в діях ОСОБА_4 є склад адміністративного правопорушення.

Однак, вказані висновки суду суперечать матеріалам справи та зібраним по справі доказам, про що вірно зазначили апелянти.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом та здійснюючи поворот ліворуч, не впевнився в безпечності свого маневру та здійснив зіткнення із автомобілем, який рухався в попутному напрямку.

Як вбачається зі схеми місця ДТП від 24.10.2016 року та проведених працівниками поліції замірів, автомобіль НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, виконуючи маневр руху у виді повороту ліворуч, не надав перевагу у русі транспортному засобу „ISUZU, д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку та завдав йому пошкоджень у виді розбитого переднього бамперу, лівого переднього покажчику повороту, нижньої лівої протитуманної фари, лівого переднього крила. Внаслідок зіткнення, транспортному засобу „ВАЗ 2104, д.н.з. НОМЕР_4, деформовано задні крила, кришку багажника, задню панель кузову та задній бампер. Розбито задню ліву фару.

Винуватість ОСОБА_4 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, поясненнями потерпілого ОСОБА_2, в яких останній вказав, що рухаючись у крайній лівій смузі по вул.Воздвиженській в м.Зіньків в сторону м.Гадяч, зі швидкістю 50-60 км/год., помітив автомобіль „ВАЗ, червоного кольору, який рухався попереду у попутному з ним напрямку. Підїжджаючи до автозаправної станції „Надежда Ритейл, вказаний транспортний засіб, із правої смуги руху без ввімкнення покажчика повороту, почав різко повертати ліворуч. Після чого, ОСОБА_2 натиснувши на гальма, намагався уникнути ДТП, але зазнав попри це зіткнення.

Свідок ОСОБА_5, в наданих ним поясненнях, зазначив, що перебуваючи за кермом автомобіля „Нива Шевроле та знаходячись на узбіччі вул.Воздвиженського, став очевидцем того, як транспортний засіб „ВАЗ 2104, д.н.з. НОМЕР_4, який рухався позаду нього у правій частині проїзної частини, без ввімкнення лівого покажчику повороту, почав швидко змінювати рух вліво та спричинив зіткнення із автомобілем НОМЕР_2.

ОСОБА_4, з приводу вказаної дорожньо-транспортної пригоди, вказав, що рухався за кермом автомобіля НОМЕР_1, по вул.Воздвиженській в м.Зіньків, де підїжджаючи до автозаправної станції „Надежда Ритейл, переконавшись у безпечності свого маневру за допомогою дзеркала заднього виду, де помітив автомобіль НОМЕР_2, який рухався позаду нього в попутному з ним напрямку на відстані 40 метрів, здійснив маневр руху у виді повороту ліворуч, але у звязку із великою швидкістю, з якою рухався транспортний засіб „ISUZU, зазнав удару в задню частину кузову свого автомобіля.

Із наявного в матеріалах справи відеозапису, відзнятого за допомогою камери відеоспостереження автозаправної станції „Надежда Ритейл, розташованого по вул.Воздвиженській в м.Зіньків, відображається момент здійснення автомобілем НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, маневру руху у виді повороту ліворуч, внаслідок якого відбулося зіткнення із транспортним засобом „ISUZU, д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2, який рухався позаду в попутному із ОСОБА_4 напрямку.

Водночас, потерпілим ОСОБА_2 надано висновок експертного автотехнічного дослідження №1172 від 18.11.2016 року, відповідно до якого, в

в даній дорожній ситуації дії водія автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_4, з технічної точки зору, не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України і знаходились, з технічної точки зору, в причинному звязку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Окрім того, постановою Апеляційного суду Полтавської області від 20.01.2017 року призначено судову автотехнічну експертизу, виконання якої доручено експертам Полтавського відділення ХНДІСЕ ім.засл.проф. ОСОБА_6.

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 13.02.2017 року доручено Зіньківському ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області проведення додаткового огляду місця скоєння ДТП, що сталося 24.10.2016 року за участі автомобілів НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та „ISUZU, д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2

Відповідно до проведеного дослідження, а саме висновку комісійної судової автотехнічної експертизи №129 від 31.03.2017 року, в даній дорожній ситуації, водій автомобіля НОМЕР_1, НОМЕР_5, а його дії не відповідали вимогам п.10.1 ПДР України і з технічної точки зору знаходились в причинному звязку з виникненням ДТП.

Підстави, які б давали суду можливість вважати, що вказані докази є сумнівними та неправдивими, відсутні, оскільки вони є достатніми та належними, узгоджуються між собою та є такими, що повністю відповідають обставинам справи та доводять причетність ОСОБА_4 до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Будь-які інші дані, які б вказували на невинуватість ОСОБА_4, в матеріалах справи відсутні.

З огляду на вказане, дослідивши висновки наведених експертиз та врахувавши надані пояснення, суд апеляційної інстанції вважає, що наведені дослідження у висновку експерта №17 від 03.11.2016 року, який взято судом першої інстанції за основу при винесенні постанови, є такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, висновками експертів №1172 від 18.11.2016 року та №129 від 31.03.2017 року, з підстав в них наведених.

Тому, за умов, наведених в дослідницьких частинах вказаних експертиз, в діях водія ОСОБА_4 наявні порушення правил дорожнього руху, що знаходяться в причинному звязку з скоєною дорожньо-транспортною пригодою.

Разом з тим, на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції відомостей, які б вказували на притягнення потерпілого ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності щодо порушення ним ПДР України, та, як, наслідок, вчинення дорожньо-транспортної пригоди, не вбачається.

В межах справи про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальність у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, питання притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, судом апеляційної інстанції не вирішуються.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення складено вірно із дотриманням положень ст.256 КпАП України, докази в матеріалах справи є послідовними та несуперечливими, повністю дослідженими в судовому засіданні судом апеляційної інстанції.

Тому, висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що в подальшому призвело до дорожньо-транспортної пригоди, не узгоджується з матеріалам справи, в звязку з чим апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Разом з тим, у відповідності до положення ст.38 КУпАП, частина друга якої вказує, якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Згідно матеріалів справи, адміністративне правопорушення було вчинено 24.10.2016 року, а на момент розгляду справи строк, передбачений ч.2 ст.38 КУпАП, сплинув.

Згідно п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Тому, постанову районного суду не можливо визнати законною і вона підлягає безумовному скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Зіньківського районного суду Полтавської області від 11 листопада 2017 року відносно ОСОБА_4 скасувати.

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ст.124 КУпАП, а провадження у справі закрити у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ О.І. Захожай