АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 24 квітня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130, ч.4 ст. 122, ст. 122-2, ст. 185 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 24.04.2017 року, матеріали за протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №121310 від 18.02.2017 року по справі №753/4107/17, протоколом серії БР №121312 від 18.02.2017 року по справі №753/4109/17, протоколом серії БР №121311 від 18.02.2017 року по справі №753/4110/17 та протоколом серії АА №095749 від 18.02.2017 року по справі №753/3881/17 об'єднано, в одне провадження та визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ч.4 ст. 122, ст. 122-2, ст. 185 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення, відповідно до вимог ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно постанови, 18.02.2017 року о 13 год. 00 хв., ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Бориспільська, 47 в м. Києві, не виконав вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою гучномовця та звукових і світлових сигналів, був зупинений шляхом переслідування та блокуванням на залізничній станції «Лісництво», чим порушив вимоги п. 2.4 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-2 КУпАП.

Крім цього, 18.02.2017 року о 13 год. 00 хв., ОСОБА_2, рухаючись на автомобілі марки «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1, з вул. Бориспільська в м. Києві до залізничної станції «Лісництво», маневрував та вмикав показник повороту, що призвело до створення аварійної обстановки, при цьому примусив інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість та напрямок руху, чим порушив вимоги п. 2.1 д) ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 122 КУпАП.

Крім цього, 18.02.2017 року о 13 год. 05 хв., ОСОБА_2, керував автомобілем марки «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Бориспільська, 47 в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нерозбірлива мова. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, 18.02.2017 року о 13 год. 20 хв. на залізничній станції «Микільське лісництво» під час затримання ОСОБА_2 не виконав законні вимоги працівників поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 передати посвідчення водія для його тимчасового вилучення відповідно до вимог ст. 265-1 КУпАП, чим вчинив злісну непокору, за що передбачена відповідальність за ст. 185 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 24.04.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130, ч.4 ст. 122, ст. 122-2, ст. 185 КУпАП, а провадження в справі закрити.

При цьому зазначає, що судом першої інстанції було неправильно встановлено обставини, що мають значення для справи, а обставини, на які послався суд, як на доказ його винуватості, вважає не доведеними.

Так, що стосується притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122-2 та ч.4 ст. 122 КУпАП, апелянт вважає, що суд дійшов помилкового висновку щодо створення ним аварійної ситуації на дорозі та невиконання законних вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу, рухаючись по вул. Бориспільська в м. Києві (в районі залізничного переїзду «Лісництво», оскільки дорожнє покриття на даному відрізку знаходиться в аварійному стані і проїхати по цій ділянці дороги без маневрування є неможливим, з чим також погодився інспектор патрульної поліції під час розгляду справи в суді першої інстанції. При цьому, приймаючи до уваги показання поліцейських і працівника залізничного переїзду ОСОБА_5, суд з незрозумілих причин не взяв до уваги та не дав належної оцінки показанням інших свідків, не зазначивши в оскаржуваній постанові мотивів такого рішення.

Що стосується вчинення правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, ОСОБА_2 зазначив, що виходячи з положень ч.3 ст. 268 та ч.2 ст. 277 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 185 цього Кодексу, мають бути розглянуті протягом доби з дня надходження до суду протоколу та інших матеріалів з обов'язковою участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Матеріалами справи встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії БР №121313 від 18.02.2017 року надійшов до суду 27.02.2017 року, однак розгляд справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП відбувся лише 24 квітня 2017 року, що є суттєвим порушенням норм процесуального права і є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Крім цього, апелянт наголошує, що висновок суду про те, що він не виконав законні вимоги працівників поліції передати їм посвідчення водія, чим вчинив злісну непокору, є безпідставним та не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки він жодним чином не міг передати поліцейському своє посвідчення водія, тому що ця вимога була озвучена після того, як до нього було застосовано спецзасіб «кайданки», і після пояснень, що посвідчення водія знаходиться в кишені, воно потрапило до працівників поліції.

Також вказує, що 18.02.2017 року, приблизно о 13 год. 00 хв., він дійсно був зупинений працівниками поліції, які поводили себе дуже агресивно та почали звинувачувати його, що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Враховуючи таку поведінку поліцейських, він заявив, що згоден пройти тест на стан сп'яніння на місці події, але в присутності інших поліцейських, однак ця вимога була проігнорована, при цьому його не було доставлено до медичного закладу для проходження відповідного огляду, тобто поліцейськими не було дотримано обов'язкової процедури встановлення стану сп'яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП.

В судові засідання апеляційного суду ОСОБА_2 та його захисник - адвокат Жданов І.В. не з'явились, у зв'язку з чим розгляд справи тричі відкладався, при цьому судом вживались заходи для їх повідомлення та виклику до суду, однак останні, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду (а.с. 74, 77, 85-86, 90, 91, 96-97), в призначені судові засідання не з'являлись, про причини своєї неявки суду не повідомляли, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, а тому, враховуючи, що розгляд справи неодноразово відкладався у зв'язку їх неявкою, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу без участі ОСОБА_2 та його захисника.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та доводи викладені в його апеляційній скарзі, вважаю, що підстави для її задоволення відсутні, виходячи з наступного.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчинення правопорушення та виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_2 у порушенні п.2.1 додатку 1, п.п. 2.4, 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ч.4 ст. 122, ст. 122-2, ст. 185 КУпАП є обґрунтованими та підтверджуються наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 18.02.2017 року серії БР №121310 (а.с. 1), в якому зазначено, що ОСОБА_7 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нерозбірлива мова), при цьому пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків; протоколом про адміністративне правопорушення від 18.02.2017 року серії БР №121311 (а.с. 29), згідно якого водій ОСОБА_2 на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою гучномовця, звуковими та світловими приладами, не зупинився, внаслідок чого був затриманий шляхом переслідування та блокування патрульним автомобілем; протоколом про адміністративне правопорушення від 18.02.2017 року серії БР №121312 (а.с. 40), відповідно до якого, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1, здійснював маневрування, чим створив аварійну обстановку, примусивши інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість та напрямок руху; протоколом про адміністративне правопорушення від 18.02.2017 року серії АА №095749 (а.с. 16), згідно якого ОСОБА_2 не виконував законні вимоги працівників поліції, чинив злісну непокору, не передав на вимогу посвідчення водія для його тимчасового вилучення в порядку ст. 265-1 КУпАП; протоколом адміністративного затримання серії КИ №000682 від 18.02.2017 року за ст. 185 КУпАП (а.с. 18); рапортами працівників поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_4 (а.с. 19, 32-34), щодо обставин вчинених ОСОБА_2 зазначених адміністративних правопорушень; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, наданими працівникам поліції на місці пригоди (а.с. 30), які засвідчили відмову водія ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння як за допомогою спеціального технічного засобу, так і в закладі охорони здоров'я; письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 (а.с. 31); а також даними відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції (а.с. 78), що 08.06.2017 року надійшов на запит апеляційного суду з Управління патрульної поліції в місті Києві, які повністю підтверджують обставини зазначені у вказаних протоколах про адміністративне правопорушення, а тому вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ч.4 ст. 122, ст. 122-2, ст. 185 КУпАП повністю доведена.

Досліджені під час апеляційного розгляду докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема письмові пояснення свідка ОСОБА_5 (а.с. 30), рапорти працівників поліції (а.с. 19, 32-34), в яких детально викладені обставини вищезазначеної події та складання відносно ОСОБА_2 протоколів про адміністративне правопорушення від 18.02.2017 року за ч.4 ст. 122, ст. 122-2, а також дані відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції (а.с. 78), які з достатньою повнотою підтверджують факт порушення останнім вищезазначених вимог правил дорожнього руху та спростовують доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про відсутність належних доказів його вини у невиконані ним законних вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу та створення аварійної ситуації на дорозі.

Доводи ОСОБА_2 про те, що його огляд на стан сп'яніння був проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок формування матеріалів про адміністративні правопорушення», оскільки він не відмовлявся від проходження такого огляду, а вимагав пройти огляд в присутності інших поліцейських, суд вважає безпідставними, оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими поясненнями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, наданими працівникам поліції на місці пригоди (а.с. 30), а також даними відеозапису з нагрудних камер працівників поліції (а.с. 78), з якого чітко вбачається, що водій ОСОБА_2 в присутності двох свідків відмовився проходити огляд на стан сп'яніння як за допомогою приладу «Драгер», так і у лікаря-нарколога при цьому вказував, що такий огляд буде проходити лише в присутності слідчо-оперативної групи, однак така вимога не передбачена нормами вищезазначеної «Інструкції» та статтею 266 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, зокрема посилання на порушення судом ст.ст. 277 ч.2, 268 ч.3, щодо порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП, суд не приймає до уваги, оскільки матеріали за протоколом про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 від 18.02.2017 року серії АА №095749 та матеріали за протоколами про адміністративне правопорушення серії БР №121310 від 18.02.2017 року, серії БР №121312 від 18.02.2017 року та серії БР №121311 від 18.02.2017 року були об'єднані в одне провадження за результатами розгляду якого накладено адміністративне стягнення з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про визнання його винними у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень, не взяв до уваги письмові пояснення свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, долучені ОСОБА_2 в суді першої інстанції, не надав цим поясненням належної оцінки та не зазначив у постанові мотивів такого рішення, то суд вважає їх безпідставними, оскільки таке твердження не відповідає дійсності, так як в оскаржуваній постанові суддею обґрунтовано зазначено, що ці пояснення не приймаються судом до уваги, оскільки вказані особи були свідками лише факту відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння, а не очевидцями інших правопорушень.

Крім того, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 неодноразово викликались в судове засідання апеляційної інстанції (а.с. 80, 83-84, 88, 92-94), однак вказані свідки до суду не з'явились, про причини неявки не повідомили.

За наведеного, постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 24 квітня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130, ч.4 ст. 122, ст. 122-2, ст. 185 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування, про що ставиться питання в його апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 24 квітня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ч.4 ст. 122, ст. 122-2, ст. 185 КУпАП та накладено на нього, відповідно до вимог ст. 36 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/796/1384/2017 Категорія КУпАП: ст.ст. 130, 122-2, 122, 185 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.