АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/473/17 Справа № 711/5362/17 Головуючий по 1 інстанції Угорчук В. В.
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2017 р. м. Черкаси

Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 липня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень та один рік позбавлення права керування транспортними засобами; стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 320 коп., -

в с т а н о в и в :

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 липня 2017 року ОСОБА_3 визнаний винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у тому, що він близько 23 год. 03.07.2017 р. по проспекту Хіміків, 64 в м. Черкаси керував автомобілем «Опель Кадет», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 липня 2017 року та закрити провадження в справі.

Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, у зв'язку з порушенням норм матеріального права.

Зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, з якими саме ознаками сп'яніння він керував автомобілем відповідно до п. 1.3 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Жодних з перелічених в пункті 1.3 Інструкції ознак, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, у нього не було. Це свідчить про те, що інспектор вийшов за межі наданих йому повноважень та провів огляд на стан сп'яніння без законних для цього підстав.

Також інспектором в порушення п. 2.5 Інструкції перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейським не було його, як особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, проінформовано про порядок застосування спеціального технічного засобу та не надано на його вимогу сертифікату відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Крім того, вказує апелянт, він не був обізнаний, а інспектор не повідомив йому, про те, що особа має право повторного огляду в закладі охорони здоров'я відповідно до вимог ст. 266 КУпАП. Також зазначає, що всупереч його письмовим поясненням в протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, він не визнавав факт вживання спиртних напоїв та послідовно пояснював, що випив 300 грамів безалкогольного пива, й нічого більше.

Зазначає, що раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, працює водієм на приватному підприємстві, ця робота є його основним видом заробітку, джерелом доходу та забезпечення його родини.

В судовому засіданні ОСОБА_3, підтримавши апеляційну скаргу, з мотивів в ній зазначених, просив її задовольнити та скасувати постанову суду першої інстанції й закрити провадження в справі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Суддя апеляційного суду вважає, що факт керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння належно встановлений судом першої інстанції на підставі належних і допустимих доказів.

Виходячи з цього, дії обвинуваченого судом першої інстанції кваліфіковані вірно. Стосовно виду і розміру стягнення суддя апеляційного суду вбачає, що суд першої інстанції належно і обґрунтовано застосував до обвинуваченого стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами згідно з санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції Закону України від 07.07.2016 р. № 1446-VIII.

Дані тесту на алкоголь вказують, що ОСОБА_3 був перевірений на стан алкогольного сп'яніння 03.07.2017 року о 23 год. 04 хв., й результат показав наявність 1,16 %, на якому ОСОБА_3 поставив свій підпис. Також підписи ОСОБА_3 містяться у відповідних графах протоколу про адміністративне правопорушення та акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, що свідчить про те, що ОСОБА_3 розумів зміст протоколу та був з ним ознайомлений (а. с. 1, 2, 3).

Доводи апелянта про те, що під час його зупинки працівниками поліції у нього були відсутні ознаки алкогольного сп'яніння, тому інспектор, вийшовши за межі наданих йому повноважень, провів огляд на стан сп'яніння без законних для цього підстав, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів зазначено, що огляд ОСОБА_3 проведений у зв'язку з виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота (а.с. 3).

Твердження апелянта про те, що його не було проінформовано про порядок застосування спеціального технічного засобу та не надано на його вимогу сертифікату відповідності й свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, суд вбачає необґрунтованими, оскільки згідно з вищезазначеним актом ОСОБА_3 з результатами огляду на стан сп'яніння згоден, про що в ньому є підпис обвинуваченого у відповідній графі (а.с. 3).

Також є безпідставними посилання апелянта на те, що огляд на стан сп'яніння не був проведеним в закладі охорони здоров'я, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП, огляд на стан алкогольного сп'яніння проводиться в закладах охорони здоров'я у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, або в разі незгоди з його результатами, а, як вже було зазначено вище, обвинувачений був згоден з результатами огляду.

Посилання на те, що раніше апелянт не притягувався до адміністративної відповідальності, працює водієм на приватному підприємстві, що є єдиним його джерелом доходу, суддя апеляційного суду відхиляє, вбачаючи їх такими, що не можуть впливати на обов'язок суду щодо забезпечення завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема, охорони встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством. Чинний КУпАП не ставить можливість застосування до особи стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами в залежність від певного роду занять чи професії обвинуваченого та можливостей його заробітку.

Суд апеляційної інстанції вбачає, що, враховуючи особливу суспільну шкідливість вказаного правопорушення, стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 гривень та один рік позбавлення права керування транспортними засобами є законним, справедливим, необхідним і достатнім стягненням для виправлення правопорушника та запобігання вчиненню ним подібних правопорушень надалі.

Тому, враховуючи викладене вище та керуючись ст. 247, 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 липня 2017 року відносно ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко