Єдиний унікальний номер 741/859/17
Провадження № 3/741/239/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 07 липня 2017 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Жирка О.В.,

прокурора Марушка І.М.

та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженої, зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_4, фактично проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_5, в.о. сільського голови Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області,

встановив:

22 червня 2017 року до суду надійшов зазначений протокол про адміністративне правопорушення, суть якого зводиться до того, що ОСОБА_1, виконуючи обовязки сільського голови Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області, будучи відповідно до підпункту «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» посадовою особою органу місцевого самоврядування - субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, не вжила заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів та не повідомила сесію Мринської сільської ради про наявність у неї реального конфлікту інтересів під час видання розпоряджень № 50/1-02-к від 28 листопада 2016 року «Про преміювання працівників сільської ради за листопад 2016 року» та № 51/1-02-к від 28 листопада 2016 року «Про преміювання працівників сільської ради» згідно до яких призначила собі премію в сумі 3 100 грн. та 4 000 грн. відповідно.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнала, пояснила, що з 24 листопада 2016 року вона виконувала обовязки сільського голови Мринської сільської ради у звязку із смертю сільського голови ОСОБА_2 У звязку з тим, що сільського голови фактично не було, виконання нею обовязків сільського голови їй не оплачувалося, кошти в бюджеті на оплату даної посади були передбачені, то в кінці року головний бухгалтер їй повідомила, що виникла економія фонду заробітної плати за рахунок якої можна виплатити премію. Вона консультувалася з головним бухгалтером з приводу того, чи може вона сама собі призначати премію. Головний бухгалтер повідомила їй, що нічого протизаконного у цьому не бачить, оскільки премія буде призначена їй (ОСОБА_1М.) не як сільському голові, а як секретарю Мринської сільської ради. На розгляд сесії сільської ради питання щодо преміювання її (ОСОБА_1М.) та інших працівників сільської ради не виносилося, оскільки вона призначала собі премію, як секретарю, а не в.о. голови сільської ради. Розмір премії визначала не вона, а головний бухгалтер. Усі кошти, які отримала у якості премії, вона (ОСОБА_1М.) у березні 2017 року повернула на рахунок Мринської сільської ради. Про конфлікт інтересів вона нікого не повідомляла, оскільки не знала, що це необхідно робити.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, так як вона дійсно порушила законодавство, будучи субєктом корупційного правопорушення, не повідомила сесію Мринської сільської ради про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, думку прокурора, вивчивши і дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням позачергової чотирнадцятої сесії сьомого скликання Мринської сільської ради від 24 листопада 2016 року «Про покладання повноважень сільського голови» на секретаря сільської ради ОСОБА_1 було покладено повноваження виконання обовязків сільського голови у звязку зі смертю сільського голови ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» у разі звільнення з посади сільського, селищного, міського голови у зв'язку з достроковим припиненням його повноважень або його смерті, а також у разі неможливості здійснення ним своїх повноважень повноваження сільського, селищного, міського голови здійснює секретар відповідної сільської, селищної, міської ради.

Пунктом 20 ч. 4 ст. 42 цього ж Закону встановлено, що сільський, селищний, міський голова видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», надано право керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також до державних і професійних свят та ювілейних дат в межах коштів, передбачених на преміювання у кошторисі відповідного органу, та економії коштів на оплату праці.

У судовому засіданні встановлено, що 28 листопада 2016 року в проміжок часу між 8 та 17 годинами ОСОБА_1, як в.о. сільського голови, перебуваючи на своєму робочому місці в приміщенні Мринської сільської ради, видала розпорядження № 50/1- 02-к «Про преміювання працівників сільської ради за листопад 2016 року» та розпорядження № 51/1-02-к «Про преміювання працівників сільської ради».

Відповідно до зазначених розпоряджень в.о. сільського голови Мринської сільської ради ОСОБА_1 одноосібно прийняла рішення про виплату собі, як секретарю сільської ради, премій в сумі 3 100 грн. та 4 000 грн.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі цих розпоряджень премію отримали також й інші працівники сільської ради, а саме головний бухгалтер в сумі 2 920 грн. та 4 000 грн., землевпорядник 2 600 грн. та 3 200 грн., техпрацівниця 436,06 грн. та 696 грн., касир 0,5 ставки, зав. ВЗБ 0,5 ставки 1 465 грн.

З матеріалів справи вбачається, що згідно розпоряджень № 50/1-02-к та № 51/1-02-к від 28 листопада 2016 року в.о. сільського голови ОСОБА_1 було нараховано та виплачено премії в сумі 3 100 грн. та 4 000 грн., що підтверджується довідками Мринської сільської ради № 03-06/439 та № 03-06/440 від 9 червня 2017 року.

Абзацом 2 п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» визначено, що преміювання голів обласних, районних і районних у містах рад, їх заступників, сільських, селищних і міських голів, установлення їм надбавок, надання матеріальної допомоги здійснюється у порядку та розмірах, визначених цією постановою, у межах затверджених видатків на оплату праці. Рішення про зазначені виплати приймається відповідною радою.

З матеріалів справи вбачається, що на засіданнях сесій Мринської сільської ради рішення про преміювання ОСОБА_1 під час виконання нею обовязків голови сільської ради не приймались, що підтверджується довідкою Мринської сільської ради № 631/3-14 від 9 червня 2017 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» посадові особи місцевого самоврядування зобовязані повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.

З матеріалів справи вбачається, що під час видання та підписання вищезазначених розпоряджень ОСОБА_1 не повідомила сесію сільської ради про наявність у неї конфлікту інтересів, що підтверджується довідкою Мринської сільської ради № 554/3-14 від 15 червня 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень; приватний інтерес це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у звязку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Беручи до уваги диспозицію ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та п. 2 примітки до цієї статті, можна констатувати, що порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів можуть полягати у неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів - наявної суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», з урахуванням висновку науково-правової експертизи ОСОБА_3 науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В.М. Корецького НАН України від 29 квітня 2016 року № 126/50-е, виконаного на замовлення адвоката ОСОБА_3, щодо законодавства про боротьбу з корупцією дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на обєктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати обєктивний вираз, а також часовий взаємозвязок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на обєктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обовязкової сукупності таких юридичних фактів, як:

- наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

- наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

- наявність повноважень на прийняття рішення;

- наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на обєктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, та, відповідно, в постанові суду.

Суд не вбачає наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями ОСОБА_1, як в.о. сільського голови, та відповідно факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на обєктивність або неупередженість виданих нею розпоряджень, а тому вважає, що у ОСОБА_1 під час видання розпоряджень № 50/1-02-к від 28 листопада 2016 року «Про преміювання працівників сільської ради за листопад 2016 року» та № 51/1-02-к від 28 листопада 2016 року «Про преміювання працівників сільської ради» був відсутній реальний конфлікт інтересів.

У відповідності до п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Частиною 3 ст. 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За встановлених обставин суд приходить до висновку, що відсутня подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, і його склад в діях ОСОБА_1

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд,

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, щодо ОСОБА_1 в звязку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 КУпАП, та особою, щодо якої її винесено, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Киреєв