Справа № 428/5603/17
Провадження №3/428/1187/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Олійник В.М., при секретарі Гетьманцевій Ю.Ю., за участю прокурора Генеральної прокуратури ОСОБА_1, особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2,

розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту захисту економіки Управління захисту економіки в Луганській області Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії ЕН № 116989, виданий Сєвєродонецьким MB УМВС України в Луганській області 18.01.2002 року, ІПН НОМЕР_1, працюючої: прокурор відділу прокуратури Луганської області, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, МЖК «Мрія», 8/61,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення № 101 слідує, що ОСОБА_2 перебуваючи на посаді прокурора відділу представництва органів прокуратури в суді управління представництва інтересів громадян і держави в суді прокуратури Луганської області, в порушення ч. 1 ст. 45 Закону несвоєчасно, без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні підтримав доводи викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, просив закрити провадження відносно ОСОБА_2 оскільки вважає, що в її діях відсутній умисел.

ОСОБА_2 в судовому засіданні провину не визнала, надала суду пояснення аналогічні тим, що містяться в письмових запереченнях.

Всебічно та обєктивно дослідивши матеріали провадження, суд відповідно до вимог ст.280 КУпАП, дійшов наступних висновків.

Санкцією ч.1 ст.172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

З наданих матеріалів вбачається, що наказом від 13 квітня 2016 № 423-к прокуратури Луганської області призначено радника юстиції ОСОБА_2 прокурором відділу представництва органів прокуратури в суді управління представництва інтересів громадян і держави в суді прокуратури Луганської області.

Тобто, прокурор відділу представництва органів прокуратури в суді управління представництва інтересів громадян і держави в суді прокуратури Луганської області ОСОБА_2 є суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, згідно п.п. «е» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Даний факт учасниками процесу не заперечується.

Абзацом 3 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що у 2016 році службові особи, які на день початку роботи зазначеної системи займають згідно зі статтею 50 цього Закону відповідальне та особливо відповідальне становище, зобовязані подати щорічні декларації за минулий рік у порядку, встановленому цим Законом, протягом 60 календарних днів після початку роботи системи.

У відповідності до примітки до статті 50 Закону №1700-VII, під службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, в цій статті розуміються посада прокурора.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 12 Закону, Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов'язкові для виконання нормативно-правові акти. Нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, що зазначено у ч. 5 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції».

Рішенням від 10.06.2016 № 2 Національного агентства з питань запобігання корупції (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 р. за № 958/29088) «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», відповідно до пункту 5 частини першої статті 12, пункту 2 Розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції вирішило: 1. Визначити, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" (далі - Закон) декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочинає свою роботу в два етапи:

1) перший етап - з 00 годин 00 хвилин 01 вересня 2016 року для таких типів декларацій (повідомлень) та суб'єктів декларування:

щорічні декларації за 2015 рік службових осіб, які станом на 01 вересня 2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище. Зазначені у цьому абзаці декларації подаються протягом 60 календарних днів з дати, визначеної у цьому абзаці;

декларації, передбачені абзацом першим частини другої статті 45 Закону (декларації осіб, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування), службових осіб, які 01 вересня 2016 року чи пізніше цієї дати припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та станом на день такого припинення займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище;

повідомлення про суттєві зміни в майновому стані субєкта декларування, передбачені частиною другою статті 52 Закону, службових осіб, які станом на 01 вересня 2016 чи пізніше цієї дати займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище;

2) другий етап - з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших суб'єктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом.

2. Зазначені у пункті 1 цього рішення декларації (повідомлення) подаються згідно із Законом шляхом заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У примітці статті 50 Закону зазначено, що прокурори відносяться до службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Згідно із частиною першої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством. Вказана декларація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр) та оприлюднюється на офіційному сайті НАЗК.

З наданих документів вбачається, ОСОБА_2 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік до НАЗК з унікальним ідентифікатором документа (https://public.nazk.gov.ua/declaration/39bfedfb9ecb42ceb9ed9f6ba6f5be87) лише 11.04.2017 о 12:09, тобто з порушенням строку відповідно до вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції». Дата публікації декларації на сайті співпадає з фактичною датою подання до Реєстру.

Згідно відповіді НАЗК від 23.05.2017 № 93-05/16382/17 встановлено некоректну роботу програмного забезпечення системи «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» в період з 01.01.2017 по 04.01.2017 та з 24.03.2017 по 28.03.2017. Вжиття невідкладних заходів дозволило забезпечити функціонування Реєстру та реалізувати суб'єктами декларування обов'язок щодо подання електронних декларацій відповідно до законодавства.

Відповідно до довідки від 18.05.2015 № 11- 521 вих. 17, прокуратури Луганської області прокурор відділу представництва органів прокуратури в суді управління представництва інтересів громадян і держави в суді прокуратури Луганської області ОСОБА_2 перебувала на лікарняному з 03 січня 2017 по 06 січня 2017 тобто поважних причин у неї щодо несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік не було.

Розглядаючи дану справу, суд виходить з того, що відповідальність за несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування наступає в разі відсутності поважних причин несвоєчасного подання.

Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у звязку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо. Про що зазначено в листі ВССУ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повязані з корупцією». Зазначений в листі перелік поважних причин не є вичерпним, а приведений лише як приклад.

З наданих суду письмових пояснень та заперечень ОСОБА_2, що узгоджуються з поясненнями наданими в судовому засіданні, слідує, що необхідна інформація для внесення даних до електронної декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування була підготовлена Сєвєродонецькою ДПІ ГУ ДФС у Луганській області 10.03.2017 за №1503/12-14-08 та надійшла до прокуратури області 15.03.2017 року. Після цього вона почала реалізовувати свій обовязок щодо подання електронної декларації. Листом керівника прокуратури області від 03.03.2017 за № 11- 81вих-89окв-17 було поставлено строк подання декларацій не пізніше 25.03.2017року з інформуванням про її подання кадрового підрозділу прокуратури області. 21.03.2017 під час перебування на роботі, вона подала на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію за 2016 рік та натиснула кнопку «зберегти чернетку» а потім «подати декларацію», тобто виконала всі дії, які були необхідними з метою подання електронної декларації. Декларація була успішно збережена, що підтверджується повідомленням про збереження. З цього часу, вона вважала, що вчинила всі дії для подання декларації до реєстру, так як агентство повідомило її, що декларація успішно збережена. Мети уникнути фінансового моніторингу доходів вона не мала та в її діях відсутній умисел на вчинення адміністративного правопорушення. 11.04.2017 у кадровому підрозділі прокуратури області, їй повідомили про відсутність електронної декларації у Реєстрі, у звязку з чим, вона повторно вчинила всі необхідні дії для подання декларації до реєстру. Агентство на її поштову скриньку повторно направило повідомлення у цьому разі, що її декларація успішно подана до реєстру.

З роздруківки послідовності дій користувача Реєстру ОСОБА_2 вбачається, що нову декларацію було створено на підставі існуючої 13.03.2017 року о 15:24:03. Після цього ОСОБА_2 заповнювалася декларація 13.03.2017, 20.03.2017, 21.03.2017. В ході заповнення декларації 20.03.2017 об 11:54:42 нею натискалася кнопка «Зберегти чернетку», однак підтвердження збереження ЕЦП не було, що свідчить про некоректну роботу системи. Під час сесії 21.03.2017 року о 09:03:25 ОСОБА_2 також натискалася кнопка «Зберегти чернетку», в цей раз збереження було підтверджено ЕЦП і саме це збереження ОСОБА_2 помилково сприйняла як подання документу. В період з 24.03.2017 по 28.03.2017 встановлено некоректну роботу програмного забезпечення системи «Єдиного державного реєстру декларацій осіб.

Крім того відповідь НАЗК від 23.05.2017 № 93-05/16382/17 не містить чіткого зазначення того, чи коректно працювало програмне забезпечення системи «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» саме в той час, коли, як стверджує ОСОБА_2 подавала декларацію, а саме в період часу з 09:01:59 до 09:03:58 21.03.2017 року, тобто між початком сесії та її закінченням.

Суд наголошує, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством. (ст.1 КУпАП).

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 280 КУпАП, передбачено що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя також повинен з'ясувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв'язку між діянням і виконанням останньою службових (посадових) повноважень, а у відповідних випадках - мети правопорушення.

Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про запобіганню корупції» №1700-VII від 14.10.2014 року корупція - це використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей.

Цією ж нормою також визначено термін «корупційне правопорушення» - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Правопорушення, повязане з корупцією діяння, що не містять ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, що посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність субєктивної сторони даного правопорушення, яка, виходячи із визначення поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини, тобто, з врахуванням положень ст. 1 цього Закону, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобовязана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.

Відповідно до вимог абзацу 3 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» у 2016 році службові особи, які на день початку роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище, зобовязані подати щорічні декларації за минулий рік у порядку, встановленому цим Законом, протягом 60 календарних днів після початку роботи системи.

Відповідно до ч. 9 п. 1 ст. 11 Закону України «Про запобігання корупції» до повноважень Національного агентства належить забезпечення ведення Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 р. № 3, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 р. за № 959/29089, затверджено Порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі-Порядок).

Пунктом 3 Порядку визначено, що ведення Реєстру здійснює Національне агентство. Програмне забезпечення Реєстру, база даних Реєстру є власністю держави в особі Національного агентства, яке є держателем Реєстру.

Адміністратор Реєстру, визначений Національним агентством відповідно до вимог чинного законодавства, забезпечує супроводження програмного забезпечення Реєстру, збереження та захист даних Реєстру, відповідає за його функціонування, надання доступу до нього та обмін з іншими інформаційними системами.

Згідно пункту 1 розділу II Порядку, до Реєстру включаються такі електронні документи: декларації, що подаються відповідно до статті 45 Закону; повідомлення про суттєві зміни в майновому стані субєкта декларування, передбачені частиною другою статті 52 Закону; виправлені декларації, що подаються відповідно до частини четвертої статті 45 Закону.

Відповідно до пункту 2 цього розділу Порядку субєкти декларування подають до Реєстру зазначені в пункті 1 цього розділу документи шляхом заповнення електронних форм відповідних документів на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форм.

Субєкти декларування подають зазначені документи через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному кабінеті після реєстрації в Реєстрі.

Пунктом 3 розділу II Порядку також визначено, що субєкт декларування повинен зареєструватися у Реєстрі з використанням особистого ключа та посиленого сертифіката відкритого ключа електронного цифрового підпису.

Згідно п. 4 цього розділу Порядку, зареєстровані субєкти декларування мають право: доступу до персонального електронного кабінету після автентифікації субєкта декларування із використанням його особистого ЕЦП фізичної особи; створювати, змінювати та видаляти чернетки документів у персональному електронному кабінеті; подавати документи у разі їх відповідності технічним вимогам до форми і проходження логічних перевірок, переглядати подані ними документи; подавати виправлені документи у строки та в порядку, визначені в пункті 7 цього розділу; отримувати в персональному електронному кабінеті та на адресу електронної пошти електронні повідомлення про підтвердження подання документів, попередження про необхідність подання документів до Реєстру; направляти в персональному електронному кабінеті електронні звернення до національного агентства про надання розяснень, допомоги в користуванні Реєстром, повідомлення про відкриття субєктом декларування або членом його сімї валютного рахунка в установі банку-нерезидента.

Таким чином, з приписів вказаних норм випливає, що тільки зареєстровані субєкти декларування мають право доступу до персонального електронного кабінету після автентифікації субєкта декларування із використанням його особистого електронного цифрового підпису, а також мають право подавати документи у разі їх відповідності технічним вимогам до форми шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Національного агентства через власний персональний електронний кабінет субєкта декларування у системі Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави.

Згідно пояснень, наданих ОСОБА_2 в суді, а також які містяться в матеріалах адміністративної справи, несвоєчасне направлення електронної форми декларації за 2016 рік було викликане недоліками системи електронного декларування, що виникали в процесі експлуатації системи. Електронну форму декларації вона подала лише 11.04.2017 року, оскільки до моменту коли дізналася про відсутність в системі своєї декларації помилково думала, що подала її 21.03.2017 року, оскільки зробила всі необхідні дії направлені на це.

Також, до складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення від 01.06.2017 р. відносно ОСОБА_2, Національне агентство з питань запобігання корупції своїм рішенням само визнало, що несвоєчасне подання декларацій з причин неналежного функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб є поважною причиною несвоєчасного подання декларацій, що вбачається із інформації офіційного сайту Національного агентства від 05.04.2017. В цій же інформації Національне агентство зазначає, що при здійсненні контролю щодо своєчасності подання декларацій та/або вирішення питань щодо необхідності складення протоколу про адміністративне правопорушення уповноважені особи Національного агентства враховують факт неналежного функціонування Реєстру.

Отже, Національне агентство само підтвердило та визнало факти, які свідчать, що під час подання та заповнення електронних форм документів існували технічні проблеми, нестабільність роботи системи подання та оприлюднення декларацій, недієздатність веб-сайту Національного агентства.

Нестабільність роботи системи подання та оприлюднення декларацій та технічні проблеми, які виникали у період з початку роботи системи подання та оприлюднення декларацій є загально визнаним фактом.

Наслідком технічних збоїв та нестабільності роботи системи е-декларування стало те, що ОСОБА_2 намагалася, але своєчасно не змогла реалізувати право на подання електронної декларації.

У даному випадку, умисел на вчинення вказаного адміністративного правопорушення у ОСОБА_2 відсутній, оскільки своєчасне подання декларації не було нею здійснено у звязку із нестабільною роботою офіційного сайту Національного агентства.

ОСОБА_2 виконала всі дії, які були необхідними з метою подання електронної декларації за 2016 рік. Декларацію із запізненням були подані не з її вини.

Дії ОСОБА_2 не мали умисного характеру. Матеріали справи не містять даних про наявність корупційного інтересу щодо вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Таким чином, вважаю, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, є необґрунтованою, в протоколі про адміністративне правопорушення № 101, складеному відносно неї, відсутні будь-які дані про форму вини, в даному випадку наявність прямого умислу. Матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на те, що ОСОБА_2 несвоєчасно подавши декларацію, мала умисел на порушення вимог фінансового контролю чи переслідувала будь-який корупційний інтерес.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 р. за № 223-943/0/4-17 вказується, що конструктивною ознакою правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у звязку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха, технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції тощо.

Відповідно до ч. 9 п. 1 ст. 11 Закону України «Про запобігання корупції» забезпечення ведення Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування покладено на Національне агентство.

На адміністратора Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, визначеного Національним агентством, покладено обовязок по забезпеченню супроводження програмного забезпечення Реєстру, збереження та захисту даних, функціонування, надання доступу до Реєстру (п. 3 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 р. № 3, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 р. за № 959/29089).

Отже, обовязок по забезпеченню ведення Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, функціонування та надання доступу до нього покладено саме на Національне агентство з питань запобігання корупції, а не на субєктів декларування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутня вина як одна із складових елементів адміністративного правопорушення і надані органом поліції докази не свідчать про те, що ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Крім того, розглядаючи дану адміністративну справу, суд також враховує наступні обставини.

При вирішенні даного спору слід також звернутися до практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), рішення якого є джерелом права та обовязковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і зважаючи на те, що відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ зобовязані враховувати практику ЄСПЛ, як джерело права.

В контексті практики вказаного суду, зокрема у рішенні від 20 жовтня 2011 року «Рисовський проти України» ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовний спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обовязок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Згідно з пунктом 71 вказаного рішення державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникнути виконання своїх обовязків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_2 за несвоєчасне подання декларації за 2016 рік є неправомірним, оскільки несвоєчасне подання відбулось через те, що Національним агентством не належним чином було забезпечено роботу офіційного веб-сайту.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Повно та всебічно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, керуючись нормами закону, суд дійшов висновку про те, що провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч.1ст. 247 КУпАП.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 9, 33, 40-1, ч. 1 ст. 172-6, ст.ст. 221, 247, 276, 277, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП - закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Луганської області у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд.

Суддя В. М. Олійник