П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" жовтня 2017 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - особа, що притягається до адміністративної відповідальності) 15.09.2017 о 12 годині 10 хвилин, на вул. Попудренка, 28, в м. Києві, керуючи ТЗ «Mazda 6» д.н.з. НОМЕР_2, при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності свого маневру та скоїв зіткнення з ТЗ «Mercedes-Benz Е 250» д.н.з. НОМЕР_1, який рухався по головній дорозі, що призвело до пошкодження ТЗ, завдання матеріальних збитків, та порушення вимог п. 10.1, п. 2.3 «б» ПДР.

У судовому засіданні, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення визнав в повному обсязі, надав покази в частині обставин його вчинення, які викладені в установчій частині постанови, щиро розкаявся.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення, який складений у максимальній відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України;

- схемою місця ДТП, що складена за місцем пригоди та містить графічно зображені та зафіксовані об'єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив'язка об'єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об'єктів, зображених на схемі, на зворотному боці схеми зазначено характеризуючі дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження. При цьому, зазначена інформація підтверджена підписами водіїв транспортних засобів, у зв'язку з чим з неї вбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності дійсно порушив зазначені положення ПДР;

- показаннями наданими порушником щодо часу, місця, способу, найменувань транспортних засобів в частині обставин ДТП, які відповідають даним відображеним в схемі ДТП та протоколі про адміністративне правопорушення;

- письмовими поясненнями іншого учасника ДТП ОСОБА_2, в частині часу, місця, способу, найменувань транспортних засобів та обставин ДТП, які відповідають даним відображеним в схемі ДТП та протоколі про адміністративне правопорушення;

фото, на яких зображено розташування ТЗ та їх пошкодження, одразу після зазначеної ДТП, та відео, на якому зафіксовано сам момент ДПТ, що містяться на диску, який був наданий іншим учасником ДТП ОСОБА_2.

За таких обставин, враховуючи вище викладене, суд, у відповідності до положень ст. 251 та ст. 252 КУпАП, вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Аналізуючи пояснення іншого учасника ДТП ОСОБА_2, в частині призначення покарання особі, що притягається до адміністративної відповідальності, у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк до одного року, та обґрунтування такого покарання відшкодуванням цивільно-правової шкоди винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, його поведінкою одразу після ДТП, вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 126 КУпАП, вчинення особою, що притягається до адміністративної відповідальності злочину, передбаченого ч. 2, 3 ст. 358 КК України, дій працівників поліції в частині не складання протоколу за ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1, то суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.Положення цього Кодексу поширюються і на адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена законами, ще не включеними до Кодексу.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Нормою ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому питання відшкодування шкоди не є таким, що підлягає вирішенню під час розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, а віднесено зокрема до питань, що вирішуться в порядку, встановленому Главою 82 «Відшкодування шкоди» Цивільного кодексу України.

Таким чином, суд, розглядаючи питання про притягнення до адміністративної відповідальності, зобов'язаний з'ясувати чи заподіяно майнову шкоду, однак не встановлювати розмір такої шкоди та порядок її відшкодування.

Щодо відсутності в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності щирого каяття та уникнення ним відповідальності за вчинене правопорушення, то слід зазначити, що в судовому засіданні останній свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення визнав в повному обсязі та щиро розкаявся.

Щодо вчинення, на думку іншого учасника пригоди, правопорушення передбаченого ст. 126 КУпАП, та дій працівників поліції в частині не складання протоколу за ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1, то слід зазначити, що відповідно до ст. 222 КУпАП, розгляд справ, зокрема за ст. 126 КУпАП належить до компетенції органів національної поліції.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про Національну поліцію» Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Оскарження дій органів національної поліції, зокрема, регулюється нормами КАС України та ЦПК України.

Однак, оскарження дій чи бездіяльності працівників поліції не відноситься згідно норми ст. 280 КУпАП, до питань, що підлягають вирішенню в межах з'ясування обставин вчинення адміністративного правопорушення.

Щодо вчинення, на думку іншого учаника ДТП, особою, що притягається до адміністративної відповідальності злочину, передбаченого ч. 2, 3 ст. 358 КК України, то суд звертає увагу учасників на те, що відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

В супереч цьому, ОСОБА_2, не було надано жодних доказів, що відносно особи що притягається до адміністративної відповідальності постановлено обвинувальний вирок суду, що набрав законної сили за ч. 2, 3 ст. 358 КК України.

В зв'язку з чим, суд беручи до уваги пояснення іншого учасника ДТП ОСОБА_2, в цій частині, вважає останні такими, що ґрунтуються на припущеннях, і ніяким чином не стосуються завдань та принципів Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому останні не можуть бути покладені в основу для призначення покарання у виді позбавлення права керування особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини визначені ст. 33 КУпАП, а саме: особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Так, згідно ст. 34 КУпАП, обставиною, що пом'якшує відповідальність є щире розкаяння винного.

Обставин, які обтяжують відповідальність винного, відповідно до ст. 35 КУпАП, суд не вбачає.

В зв'язку з чим, вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції статті 124 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягнення відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-35, 40-1, 124, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 320 гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтею 287-291 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред'явлення до виконання три місяці.

Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" ідентифікаційного номеру боржника, згідно постанови Верховного Суду України від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14, не являється підставою для відмови державного виконавця у відкритті виконавчого провадження.

С у д д я : О.В. Бірса