АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/1821/2017 Головуючий у першій інстанції - Шевчук А.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2017 року Суддя Апеляційного суду міста Києва Ковальська В.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Оболонського районного суду від 20 червня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Оболонського районного суду від 20 червня 2017 року на підставі ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1рік.

Відповідно до постанови судді 23 березня 2017 року в 00 год. 15 хв. ОСОБА_2 по вул. Героїв Дніпра, 26 у м. Києві керував автомобілем «Ford», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. ОСОБА_2 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову судді Оболонського районного суду від 20 червня 2017 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити з підстав передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в його діянні.

При цьому апелянт посилається на те, що він не перебував у стані алкогольного наркотичного чи іншого сп'яніння, не перебував під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння. Його відмова від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння стосувалася такого різновиду огляду, як огляду безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу і була продиктована сумнівами, щодо наявності у поліцейського, що склав протокол, спеціальних знань для проведення такого огляду.

Апелянт стверджує, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у закладі охорони здоров'я.

В апеляції зазначено, що ні в тексті протоколу, ні в тексті пояснень свідків, ні в текстів рапорту поліцейського не наводиться жодного належного і допустимого доказу того, що правоохоронцями за змістом ч. 2 ст. 251 КУпАП вжито усіх необхідних і достатніх заходів для забезпечення проведення огляду ОСОБА_2 в закладі охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту виявлення відповідних підстав, оскільки жоден з наведених вище і складених поліцейськими документів не містить в собі жодного посилання на назву, адресу закладу охорони здоров'я в якому правоохоронці нібито мали намір оглянути його на стан алкогольного сп'яніння, обставини які б заважали поліцейським скористатися для огляду на стан сп'яніння в спеціально обладнаному пересувному пункті (автомобілі), що належить закладу охорони здоров'я і відповідає установленим МОЗ вимогам.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи ОСОБА_2, та його захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1), поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 2, 3), рапортом інспектора поліції Красюхи С.В. (а.с. 4).

З наведених у постанові судді доказів убачається, що ОСОБА_2, маючи ознаки алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився, а також відмовився від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні апеляційної інстанції свідок ОСОБА_6 не підтвердив того, що ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп'яніння і пояснив, що у його присутності ОСОБА_2 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу. При цьому свідок не міг пояснити причини зміни ним пояснень у порівнянні з письмовими поясненнями, приєднаними до протоколу про адміністративне правопорушення, посилаючись на значний проміжок часу, який пройшов з моменту події.

Суддя апеляційного суду не приймає до уваги пояснення свідка ОСОБА_6, надані в судовому засіданні апеляційної інстанції, оскільки вони суперечать письмовим поясненням цього ж свідка, які є в матеріалах справи, даним протоколу про адміністративне правопорушення, у якому свідок своїм підписом ствердив обставини, викладені у протоколі, та суперечать письмовим поясненням свідка ОСОБА_5

З наведених вище підстав суддя апеляційного суду не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про відсутність належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому суддя апеляційного суду зауважує, що в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що ОСОБА_2 не відмовлявся від проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння у закладі охорони здоров'я.

Вважаючи доведеним те, що ОСОБА_2 відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку, тобто із застосуванням технічних засобів та у закладі охорони здоров'я, суддя апеляційного суду вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо невжиття працівниками поліції усіх необхідних і достатніх заходів для забезпечення проведення огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння, у тому числі, і в закладі охорони здоров'я.

Посилання в апеляції на те, що ОСОБА_2 не перебував у стані алкогольного чи іншого сп'яніння та у нього були відсутні відповідні ознаки сп'яніння, є неспроможними, оскільки особа притягнута до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 2.5 ПДР України, яким передбачено обов'язок водія пройти у встановленому законом порядку огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин на вимогу поліцейського, незалежно від обґрунтованості підозри поліцейського щодо стану, у якому перебував водій.

Отже, постанова судді Оболонського районного суду від 20 червня 2017 року про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову судді Оболонського районного суду від 20 червня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва В.В. Ковальська