Номер провадження: 33/785/1103/17
Номер справи місцевого суду: 502/784/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Толкаченко О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Толкаченко О.О., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Кілійського районного суду Одеської області від 06 червня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, що не працює, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. вул. Маяк, 9, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. вул. Щаслива, 2,

визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 грн. Стягнутий судовий збір в сумі 320 грн. в дохід держави.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_2, яка є матірю неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, не виконує свої батьківські обовязки відносно до свого сина, що виражається у конфліктної поведінці іі сина ОСОБА_3, який зриває уроки, майже щодня ображає дітей, провокує на конфлікти, з вчителями може розмовляти нецензурною лайкою.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

Не погодившись з зазначеною постановою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити в звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначила, що протокол про адміністративне правопорушення щодо неї не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки не містить у собі відомостей про час, місце та суть вчиненого правопорушення.

Також ОСОБА_2 зазначає, що судом при розгляді справи були допущені порушення вимог закону щодо повноти розгляду справи, зокрема судом не було досліджено та не наведено в постанові які саме батьківські обовязки вона не виконує.

Крім того, ОСОБА_2 зазначає, що суд не звернув уваги на те, що з боку психологічної служби шкільного закладу де навчається її дитина не було проведено достатніх заходів по соціально-психологічній адаптації її дитини, натомість з боку педагогічного колективу закладу за підтримкою деяких батьків дітей з класу, у якому навчається її дитина, здійснюється психологічний тиск на її сина з метою позбутися її дитини шляхом переводу на індивідуальну форму навчання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що при прийнятті оскаржуваної постанови суддя районного суду не виконав вказані вимоги Закону, допустив неповноту судового розгляду, що в свою чергу призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення та інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення серії АА№647529, складений 27 квітня 2017 року стосовно ОСОБА_2, не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Зокрема, в протоколі не зазначено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення та не вказано від яких саме передбачених законодавством обовязків, з посиланням на норму закону, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, ухиляється ОСОБА_2

Між тим, обєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обовязків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні. одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов,тощо.

Неналежне виконання обовязків щодо виховання дітей являє собою бездіяльність, внаслідок якої обовязки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, повязаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей.

З протоколу про адмінітсартивне правопорушення та постанови судді вбачається, що ОСОБА_2, яка є матірю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, не виконує свої батьківські обовязки відносно до свого сина, що виражається у конфліктної поведінці іі сина ОСОБА_3, який зриває уроки, майже щодня ображає дітей, провокує на конфлікти, з вчителями може розмовляти нецензурною лайкою.

Проте самі по собі наведені обставини, а саме девіантна поведінка ОСОБА_3, не може бути достатньою підставою для висновку про те, що ОСОБА_2 ухиляється чи не виконує покладені на неї обовязки по вихованню дитини.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 на час складання протоколу про адміністративне правопорушення та час розгляду справи в суді першої інстанції виповнилося 11 років.

Відповідно до ч. 2 ст.6 Сімейного кодексу України, малолітньою вважається дитина до досягнення нею 14 років, неповнолітньою вважається дитина у віці від 14 до 18 років.

Таким чином, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, є малолітньою дитиною.

Оскільки адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законом обовязків щодо забезпечення необхідних умов життя,навчання,виховання неповнолітніх дітей,в діях ОСОБА_2 відсутній склад даного адміністративного правопорушення.

Таким чином, судом при розгляді справи не були зясовані обставини, які підлягають зясуванню у відповідності до вимог ст. 280 КУпАП, в звязку з чим висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП є необґрунтованим та не заснованим на матеріалах справи, що тягне за собою безумовне скасування постанови.

Крім того, згідно з вимогами ч.1 ст. 32 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України.

З резолютивної частини постанови суду вбачається, що ОСОБА_2 було призначене стягнення у виді штрафу у сумі 50 грн.

Між тим, санкцією ч.1 ст.184 КУпАП передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу, який обчислюється у певної кількості неоподаткованих мінімумів доходів громадян, якій дорівнює 17 грн.

За таких умов сума штрафу має бути кратною 17 грн., проте, як вбачається з резолютивної частини, вказані вимоги судом виконані не були.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення ОСОБА_2 було призначене з порушенням вимог ч.1 ст. 32 КУпАП.

За таких обставин, відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

З огляду на викладене, постанова Кілійського районного суду Одеської області від 06 червня 2017 року підлягає скасуванню, провадження у справі - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя апеляційного суду Одеської області, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Кілійського районного суду Одеської області від 06 червня 2017 року - задовольнити.

Постанову судді Кілійського районного суду Одеської області від 06 червня 2017 року, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_2 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП , в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_4