Дата документу 15.11.2017
Справа № 3/320/1662/17
Справа № 3/320/1663/17
Справа № 3/320/1664/17
Справа № 3/320/1665/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 листопада 2017 року м. Мелітополь
Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Редько О. В., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 військовослужбовця за контрактом, посада - начальник майстерні групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_2 , звання сержант, адреса мешкання: АДРЕСА_1 , моб.тел. НОМЕР_3 ,
За ч. 3 ст. 172-20, ч. 3 ст. 172-11, ст. 185 Кодексу України про адміністративне правопорушення,
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до протоколу ДНЗ/МЛ № 48 від 04.11.2017 року 04.11.2017 року о 22 годині 40 хвилин військовослужбовець військової частини сержант ОСОБА_1 перебуваючи на території військового містечка АДРЕСА_2 , виконуючи обов`язки військової служби за призначенням в умовах особливого періоду перебував у стані алкогольного сп`яніння, чим своїми винними діями вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Крім того, відповідно до протоколу ДНЗ № 119 від 04.11.2017 року 04.11.2017 о 22.40 підполковник ОСОБА_2 відповідно до припису начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04.11.2017 №89/2234 та посвідчення військовослужбовця Військової служби правопорядку у Збройних Силах України від 17.07.2017 серії НОМЕР_4 у складі патруля перебував на території військового містечка військової частини НОМЕР_2 , м. Мелітополь, Запорізької області з метою перевірки особового складу та порядку підтримання військової дисципліни та правопорядку серед військовослужбовців даного військового підрозділу. Під час перевірки у даному військовому підрозділі, на території даного військового містечка був виявлений військовослужбовець сержант ОСОБА_1 із явними ознаками алкогольного сп`яніння, чим він порушував військову дисципліну та правопорядок серед військовослужбовців. В його діях були явні ознаки адміністративного правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Підполковник ОСОБА_2 з метою припинення даного правопорушення, неодноразово наполегливо надавав законні вимоги сержанту ОСОБА_1 представити свої документи, які засвідчують його особу, прослідувати із патрулем з території військового містечка для направлення до медичного закладу, з метою проходження медичного обстеження для виявлення факту вживання спиртних напоїв. Дані законні вимоги підполковника ОСОБА_2 сержант ОСОБА_1 явно ігнорував та не виконував. У зв`язку із цим, підполковником ОСОБА_2 та патрульним ВСП старшим солдатом ОСОБА_3 , після неодноразового попередження про застосування фізичної сили, з метою припинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративного правопорушення, було застосовано фізичну силу шляхом силового примусу взяттям сержанта ОСОБА_1 під руки та примушення його слідувати за патрулем за межі території військового містечка.
Крім того, відповідно до протоколу ДНЗ/МЛ № 49 від 07.11.2017 року 07.11.2017 року о 14 годині 00 хвилин військовослужбовець військової частини сержант ОСОБА_1 перебуваючи на території військового містечка АДРЕСА_2 , виконуючи обов`язки військової служби за призначенням в умовах особливого періоду перебував у стані алкогольного сп`яніння, чим своїми винними діями вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Крім того, відповідно до протоколу ДНЗ/1 № 50 від 09.11.2017 року 30.10.2017 року військовослужбовець військової частини сержант ОСОБА_1 вчасно не з`явився без поважних причин на військову службу у військову частину НОМЕР_2 АДРЕСА_2 з щорічної основної відпустки та проводив час на власний розсуд до 04.11.2017 року.
В судових засіданнях ОСОБА_1 не визнавав обставини які викладені в протоколах про адміністративне правопорушення, оскільки вважає, що на сьогоднішній день «особливий період» про який йдеться мова в Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та в Законі України «Про оборону України» закінчився, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
В судове засідання призначене на 15.11.2017 року ОСОБА_1 не з`явився, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки суд не сповістив.
Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, підстав для скерування справи для додаткового оформлення суддя не вбачає та вважає, що судом були застосовані всі можливі заходи, передбачені законодавством, для забезпечення доказів у справі і їх витребуванні, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також враховуючи тривалий розгляд справи, суд вважає, що слід вирішити справу в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи та пояснень сторін, свідків, та інших, досліджених в судовому засіданні доказів.
Згідно вимог статті 15 Кодексу України про адміністративні правопорушення військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.
Згідно вимог статті 26 Статуту внутрішньої служби ЗС України військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно - правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Згідно вимог статті 27 Статуту внутрішньої служби ЗС України військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.
Згідно вимог статті 45 Дисциплінарного статуту ЗС України за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Згідно вимог статті 13 Статуту внутрішньої служби ЗС України військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.
Згідно вимог статті 241 Статуту внутрішньої служби ЗС України кожний військовослужбовець повинен піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).
05 березня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців, надання командирам додаткових прав та покладання обов`язків у особливий період» від 05.02.2015 року № 158.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Військову службу правопорядку у ЗС України» Військова служба правопорядку у Збройних Силах України - спеціальне правоохоронне формування у складі Збройних Сил України, призначене для забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців Збройних Сил України у МІСЦЯХ дислокації військових частин, у військових навчальних закладах, установах та організаціях, військових містечках, на вулицях і в громадських місцях; для запобігання злочинам, іншим правопорушенням у Збройних Силах України. їх припинення; для захисту життя, здоров`я, прав і законних інтересів військовослужбовців, військовозобов`язаних під час проходження ними зборів, працівників Збройних Сил України, а також для захисту майна Збройних Сил України від розкрадання та інших протиправних посягань, а так само для участі у протидії диверсійним проявам і терористичним актам на військових об`єктах.
Крім того, відповідно ст. ст. З, 7 Закону одним із завдань Військової служби правопорядку є запобігання вчиненню і припинення злочинів та інших правопорушень у Збройних Силах України та службові особи вказаної Служби мають право вимагати від військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, військовозобов`язаних під час проходження ними зборів та від інших осіб у військовій формі одягу, звільнених з військової служби в запас або відставку з правом її носіння, дотримання громадського порядку, правил носіння військової форми одягу, припинення правопорушень, а також дій. що перешкоджають здійсненню завдань і функцій Служби правопорядку, а в разі невиконання зазначених вимог застосовувати заходи примусу; затримувати і тримати військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, військовозобов`язаних під час проходження ними зборів на гауптвахтах Служби правопорядку з метою застосування тимчасового запобіжного заходу, крім випадків, визначених військовими статутами Збройних Сил України; на строки, встановлені законом; складати протоколи про адміністративні правопорушення стосовно військовослужбовців у випадку та в порядку, передбачених законами України, а також у разі вчинення адміністративних правопорушень іншими особами; у випадках та в порядку, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, передавати матеріали про адміністративні правопорушення на розгляд органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про такі адміністративні правопорушення.
Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в Україні особливий період настав з дня набрання чинності Указу Президента України від 17.03.2014 №303 «Про часткову мобілізацію», продовжено його Указом Президента України від 14.01.2015 № 15/2015 «Про часткову мобілізацію» і триває по цей час.
Згідно з вимогами ч. ч. 3, 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», часткова мобілізація може проводитися в окремих місцевостях держави, а також стосуватися певної частини національної економіки Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
З моменту оголошення мобілізації чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Пунктом 10 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацією, а відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 № 15/2015 затвердженого Законом України від 15.01.2015 № 113-VIII, на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва оголошена часткова мобілізація.
Недбале ставлення до служби означає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) протоколи про правопорушення мають право складати уповноваженні на те особи органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (про правопорушення, вчинені військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків - стаття 44, частини друга і третя статті 123, статті 173, 174, 178. 182. 184-1. 185 і 185-7).
Статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність військовослужбовців за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані.
Скоєння даних правопорушень підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення, висновками щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 04.11.2017 року та 07.11.2017 року, згідно яких ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 та ін., а також іншими матеріалами справи.
Дії правопорушника кваліфіковані за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, як розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані; за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП як самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб та ст. 185 КУпАП як злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.
Згідно ч.2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
На основі вищевказаного, вважаю необхідним об`єднати вищевказані адміністративні справи по відношенню до ОСОБА_1 в одне провадження.
Згідно зі ст. 33 КУпАП при накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Враховуючи ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, дані про особу правопорушника, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність, та інші обставини по справі, вважаю за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу, встановленого санкцією ч. 3 ст. 172-20 КУпАП .
Керуючись ст. 33, 36, 172-20, 172-11, 185, 221, 283, 284, 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ПОСТАНОВИВ:
Об`єднати в одне провадження адміністративні справи № 3/320/1662/17, № 3/320/1663/17, № 3/320/1664/17 та № 3/320/1665/17 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, ч. 3 ст. 172-11 та ст. 185 КУпАП.
Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, ч. 3 ст. 172,11 та ст. 185 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень в дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн. 00 коп на р/р № 0013, банк ГУДКУ в Запорізькій області, МФО 813015.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному суді Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк із дня проголошення постанови.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
У разі несплати штрафу у встановлений законодавством строк, постанова про накладення штрафу виконується у примусовому порядку при примусовому виконанні постанови про стягнення штрафу з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Термін пред`явлення постанови до виконання три місяця.

Суддя Мелітопольського
міськрайонного суду О. В. Редько