АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., за участю захисника ОСОБА_2 - адвоката Хасіна І.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу захисника на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 188-40 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-40 КУпАП та нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700,00 (одна тисяча сімсот) гривень.

Згідно постанови, 19 травня 2017 року ОСОБА_2, перебуваючи на посаді першого проректора з науково-педагогічної роботи Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, знаходячись за місцем роботи за адресою: м. Київ, б-р Тараса Шевченка, буд.13, не виконав законні вимоги представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, викладені у листі від 10.05.2017 року, чим порушив вимоги ст.ст, 11, 13, 22 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 188-40 КУпАП.

На постанову судді захисник ОСОБА_2 - адвокат Хасін І.Б. подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в якій, посилаючись на незаконність постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 188-40 КУпАП через порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову, а провадження в справі відносно ОСОБА_2 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 245 КУпАП, не забезпечив всебічного, повного і об'єктивного з'ясування всіх обставин даної справи, що призвело до винесення незаконної постанови та безпідставного притягнення ОСОБА_2 до відповідальності.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що представник Уповноваженого ВР України з прав людини, розглядаючи заяву гр. ОСОБА_5 щодо порушення його прав, передбачених Законом України

«Про звернення громадян» тричі звертався до НМУ ім. О.О. Богомольця і запитами про надання інформації, на які отримував своєчасні та повні відповіді, однак не встановивши факту таких порушень, склав відносно ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення за ст. 188-40 КУпАП, а за те, що ОСОБА_2 не надав пояснення для складення цього протоколу, тобто притягнув ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за неіснуюче порушення.

Також вказує, що судом було залишено поза увагою той факт, що Представник Уповноваженого ВР України з прав людини звертався із запитом про надання інформації не безпосередньо до ОСОБА_2, а до юридичної особи - НМУ ім. О.О. Богомольця, на який була надана відповідь від 12.05.17 року за підписом проректора ОСОБА_6, але суд, «встановивши», що ця відповідь не є належною, притягнув до адміністративної відповідальності саме ОСОБА_2, чим порушив принцип індивідуальної відповідальності.

Крім цього апелянт звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, був складений не за місцем вчинення зазначеного в ньому правопорушення, що є порушенням вимог КУпАП щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення.

Переглядаючи справу за апеляційною скаргою захисника Хасіна І.Б., вислухавши його пояснення на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 та доводи на обґрунтування апеляційних вимог, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, відповідно до положень статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 були дотримані.

Так, диспозиція ст. 188-40 КУпАП передбачає відповідальність за невиконання законних вимог Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини або представників Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Як убачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, до Представника УповноваженогоВР України з прав людини надійшло звернення гр. ОСОБА_5 щодо порушення його прав, передбачених Законом України

«Про звернення громадян», в якому останній вказував про неотримання ним жодної відповіді на його неодноразові звернення до НМУ ім. О.О. Богомольця із заявами про надання інформації, в чому вбачає порушення права на своєчасний і належний розгляд звернення.

З метою перевірки вказаних обставин, представником Уповноваженого ВР України з прав людини було направлено запит від 08.12.2016 року (а.с. 15-16) до НМУ ім. О.О. Богомольця, в якому представник просив надати інформацію щодо надання відповідей на заяви гр. ОСОБА_5 та направити відповідні документи на підтвердження факту реагування на ці заяви (витяги з журналу реєстрації вихідної кореспонденції, копії відповідей на скарги та підтверджуючі документи про направлення їх заявнику).

У відповідь на зазначений запит представнику Уповноваженого ВР України з прав людини направлено лист Вих.№120/2-2063 від 21.12.2016 року (а.с. 17-19) за підписом першого проректора НМУ ім. О.О. Богомольця ОСОБА_2, в якому останній повідомляв, що гр. ОСОБА_5 було надано відповіді на всі його запити, однак оскільки до цього листа не було долучено копій запитуваних документів, представник Уповноваженого ВР України з прав людини повторно звернувся до НМУ ім. О.О. Богомольця із запитом від 20.01.2017 року (а.с. 36-37) з вимогою надати копії вищезазначених документів, а в разі, якщо відповіді на звернення гр. ОСОБА_5 надавалась з порушенням вимог Закону України «Про звернення громадян», просив надати персональні дані посадової особи, відповідальної за розгляд вищезазначених звернень, для належного оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

На вказаний запит листом Вих.№120/2-136 від 31.01.2017 року (а.с. 38-39) за підписом ОСОБА_2, було повідомлено, що в попередньому листі від 21.12.2016 року представнику Уповноваженого ВР України з прав людини надано вичерпні відповіді щодо запитуваної ним інформації та долучені копії всіх документів, які пов'язані з наданням відповідей гр. ОСОБА_5 на його звернення.

Не отримавши від НМУ ім. О.О. Богомольця запитуваної інформації на підтвердження факту надання або ненадання відповідей гр. ОСОБА_5 на його звернення та відомостей про особу, відповідальну за розгляд цих звернень, представник Уповноваженого ВР України з прав людини, у своєму листі від 03.03.2017 року, адресованому першому проректору з науково-педагогічної роботи НМУ ім. О.О. Богомольця ОСОБА_2 (а.с. 54), посилаючись на вимоги ст. 22 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини», просив особу, відповідальну за розгляд звернень, прибути до Секретаріату Уповноваженого ВР України з прав людини 09 березня 2017 року для надання пояснень за результатами розгляду направлених запитів до НМУ ім. О.О. Богомольця щодо реагування на звернення гр. ОСОБА_5 та надання запитуваних матеріалів.

Враховуючи, що відповіді на запити представника Уповноваженого ВР України з прав людини, викладені в листах від 21.12.2016, 20.01.2017 та 31.01.2017 року за підписом першого проректора НМУ ім. О.О. БогомольцяОСОБА_2 не містять запитуваної інформації, а на запит від 03.03.2017 року про надання відомостей про особу, відповідальну за розгляд звернень заявника та її явку до Секретаріату Уповноваженого ВР України з прав людини для надання пояснень, направлений на ім'я ОСОБА_2, також не надано зазначеної інформації і не вжито заходів щодо явки до Секретаріату відповідальної особи, представник Уповноваженого ВР України з прав людини направив у своєму листі до першого проректора НМУ ім. О.О. Богомольця ОСОБА_2 від 10.05.2017 року (а.с. 57-58) зазначив, що вищевказана бездіяльність керівництва НМУ ім. О.О. Богомольцямістить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-40 КУпАП, у зв'язку з чим просив першого проректора ОСОБА_2 надати свої пояснення та повідомити особисті дані для складання протоколу про адміністративне правопорушення, після чого 06.06.2017 року склав протокол про адміністративне правопорушення за ст. 188-40 КУпАП відносно ОСОБА_2, який в подальшому було направлено на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва.

Відповідно до положень пунктів 5, 7 статті 13 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» Уповноважений має право, зокрема: на ознайомлення з документами, у тому числі тими, що містять інформацію з обмеженим доступом, та отримання їх копій в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, об'єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, органах прокуратури, включаючи справи, які знаходяться в судах; запрошувати посадових і службових осіб, громадян України, іноземців та осіб без громадянства для отримання від них усних або письмових пояснень щодо обставин, які перевіряються по справі.

При цьому статтею 22 зазначеного Закону покладено обов'язок на органи державної влади, органи місцевого самоврядування, об'єднання громадян, підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, посадових та службових осіб, до яких звернувся Уповноважений, співпрацювати з ним і надавати йому необхідну допомогу, зокрема: забезпечувати доступ до матеріалів і документів, у тому числі на засадах, визначених законодавчими актами щодо захисту інформації з обмеженим доступом; надавати інформацію і давати пояснення стосовно фактичної і правової підстави своїх дій та рішень.

Отже, переглядаючи оскаржуване рішення судді в межах поданої апеляційної скарги, вважаю, що висновки суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-40 КУпАП є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 06.06.2017 року (а.с. 3-9), даними, що містяться у листах Уповноваженого ВР України з прав людини від 10.05.2017, 25.05.2017 та 06.06.2017 року (а.с. 57-58, 63-64, 66) та даними листа першого проректора з науково-педагогічної роботи НМУ ім. О.О. Богомольця ОСОБА_2 від 14.03.2017 року (а.с. 55-56), які з достатньою повнотою підтверджують факт порушення останнім вищезазначених вимог Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини».

Апеляційні доводи захисника про безпідставність складеного представником Уповноваженого ВР України з прав людини протоколу про адміністративне правопорушення, який зловживаючи своїми повноваженнями, висунув до ОСОБА_2 вимогу про надання ним пояснень за неіснуючі порушення, після чого склав відносно нього протокол за відмову від надання цих пояснень, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, що також було підтверджено і під час апеляційного розгляду даної справи останній був притягнутий до відповідальності за невиконання ним законних вимог Уповноваженого ВР України з прав людини, які виразились у ненаданні запитуваних документів, неповідомленні персональних даних про особу, відповідальну за розгляд звернень, а також за невжиття заходів керівництвом НМУ ім. О.О. Богомольця щодо явки цієї особи до Секретаріату Уповноваженого ВР України у призначений час для надання пояснень.

Доводи апеляційної скарги про те, що представник Уповноваженого ВР України з прав людини не мав правових підстав для складання відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки суб'єктом звернення є не ОСОБА_2, а саме НМУ ім. О.О. Богомольця як юридична особа, суд не приймає їх до уваги, оскільки в даному випадку ОСОБА_2 діяв не від власного імені, а як перший проректор з науково-педагогічної роботи НМУ ім. О.О. Богомольця та був притягнутий до відповідальності як посадова особа даної юридичної особи.

Інші доводи апеляційної скарги захисника Хасіна І.Б. про порушення вимог КУпАП щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, в якому невірно зазначено місце складання протоколу, то зазначені порушення не впливають на прийняте рішення і не спростовують його висновків про винуватість ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-40 КУпАП.

Що стосується посилання захисника у своїй заяві, що відповідно до ч.2 ст. 38 КУпАП, сплинули строки притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, у зв'язку з чим провадження в справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи апеляційним судом строків, передбачених ст. 38 КУпАП, то суд апеляційної інстанції вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки згідно ст. 294 КУпАП, апеляційний суд здійснює перегляд справи про адміністративне правопорушення щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення судді, під час якого, крім іншого, перевіряє чи були в наявності на момент розгляду справи підстави для закриття провадження, виключний перелік яких визначено статтею 247 КУпАП, а також факт закінчення на момент винесення постанови строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

За наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 188-40 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування та закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КпАП України, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-40 КУпАП та нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень - залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова