Справа № 367/5252/17 Головуючий у І інстанції Кафтанов В. В.
Провадження № 33/780/942/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 03.10.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 жовтня 2017 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 15 вересня 2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Ірпінського міського суду Київської області від 15.09.2017 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-40 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу в якій він вказує себе потерпілим і просить апеляційний суд зобовязати суд першої інстанції винести додаткове судове рішення у відкритому судовому засіданні з участю зацікавлених сторін за його заявою від 18.09.2017 року, або просить змінити рішення суду першої інстанції, шляхом винесення апеляційною інстанцією додаткового рішення у справі, в якому вказати обставини, обтяжуючі вину правопорушника; обставини спричинення потерпілому шкоди і її відшкодування; обставини, повязані з пропозицією суду в місцеві органи самоуправління і відповідний державний орган; обставини, повязанні з направленням в звязку з виявленням винних дій правопорушника з корупційною складовою, в правоохоронні органи.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що вона не підлягає розгляду, а тому її слід повернути скаржнику, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Наведений перелік осіб, яким надано право на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення є вичерпним.

Як вбачається з апеляційної скарги ОСОБА_2, останній вважає себе потерпілим у цій справі про адміністративне правопорушення. Однак, така позиція апелянта не ґрунтується на вимогах закону.

Згідно ч.1 ст. 269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

Аналіз указаної норми закону, дає підстави стверджувати, що завдання певного виду шкоди є обовязковою умовою визнання особи потерпілою, при цьому є необхідним надання відповідних даних, які б підтверджували факт завдання цієї шкоди.

При цьому, з матеріалів адміністративної справи не вбачається, що при складані протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 188-40 КУпАП, ОСОБА_2 звертався до уповноваженої особи з заявою про завдання йому шкоди та надавав будь-які документи щодо її спричинення.

Вказане підтверджується і самим протоколом про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ст. 188-40 КУпАП, у якому відсутні будь-які дані про потерпілого, хоча відповідно до ч.1 ст. 256 КУпАП, при наявності потерпілих, вказівка про них у протоколі про адміністративне правопорушення є обовязковою (а.с. 3-8).

При цьому, з матеріалів адміністративної справи також не вбачається, щоб ОСОБА_2 звертався до суду з відповідною заявою та надав будь-які дані про завдання йому шкоди.

Як вбачається з постанови Ірпінського міського суду Київської області від 15 вересня 2017 року, в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_2 надав суду пояснення як заявник та просив суд визнати ОСОБА_3 винним у невиконанні законних вимог Представника Уповноваженого ВРУ з прав людини та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 92-95).

Враховуючи зазначене, приходжу до висновку, що ОСОБА_2 не набув статусу потерпілого ні при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ст. 188-40 КУпАП, ні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ст. 188-40 КУпАП у суді першої інстанції, що надавало б йому право подавати апеляційну скаргу на постанову судді у цій справі.

Оскільки питання розгляду апеляційної скарги на постанову судді у справі про адміністративне правопорушення у випадку подання її особою, яка не має на це право, нормами КУпАП не урегульоване, вважаю за необхідне у даному випадку застосувати аналогію закону, застосувавши положення КУпАП, які регламентують не допуск апеляційної скарги до розгляду у випадку порушення строків її подання, а саме положення ч.2 ст. 294 КУпАП із наслідками, які указані у цій нормі закону, а саме повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

Керуючись, ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 15 вересня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-40 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення - повернути особі, яка її подала.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ ОСОБА_1