Справа № 316/1010/17
Провадження № 3/316/322/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2017 року м.Енергодар

Суддя Енергодарського міського суду Запорізької області Капустинський М.В., за участі прокурора Солодкого О.С., розглянувши справу про адміністративні правопорушення, яка надійшла з Управління захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого на посаді міського голови м.Енергодар, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 - за ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

06.07.2017 року оперуповноваженим управління захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України майором поліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 складено два протоколи про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією: №141 за ч.1 ст.172-7 КУпАП України та №142 за ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Постановою судді від 14.08.2017 року справи за вказаними протоколами про вчинення адміністративного правопорушення обєднано в одне провадження.

Відповідно до протоколу №141, 11.11.2015 року в приміщенні ОСОБА_3 міської ради за адресою: Запорізька область, м. Енергодар, вул. Курчатова, 11, проходила 1 сесія ОСОБА_3 міської ради 7 скликання. На момент відкриття сесії в залі були присутні 29 новообраних депутатів та обраний міський голова ОСОБА_1 Сесію відкрив голова ОСОБА_3 міської виборчої комісії ОСОБА_4 який офіційно оголосив підсумки виборів депутатів та міського голови.

В подальшому обраний міський голова ОСОБА_1 запропонував обрати лічильну комісію у складі 3 осіб. За результатами обговорення голосування, до складу лічильної комісії обрали депутатів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Після цього міський голова ОСОБА_1 запропонував затвердити порядок денний 1 сесії. 27 присутніх депутатів проголосували за затвердження порядку денного сесії із 6 питань.

Питанням № 5 порядку денного було «Про умови оплати праці міського голови, першого заступника міського голови та заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради».

Після затвердження порядку денного в цілому ОСОБА_1 оголошено перерву, після закінчення якої депутати ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_8А, ОСОБА_9Ф, ОСОБА_10П, ОСОБА_11В, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 не зявились для продовження прийняття участі у роботі сесії.

Таким чином після оголошення перерви не сесії були присутні 18 депутатів та міський голова ОСОБА_1

Продовжуючи роботу сесії ОСОБА_1 зачитав питання № 5. Після обговорення, 19 присутніх проголосували за прийняття рішення з зазначеного питання.

Рішення № 5 було підписано міським головою м. Енергодар ОСОБА_1 Згідно вказаного рішення, міському голові присвоєно 5 ранг посадової особи місцевого самоврядування, а також вирішено виплачувати щомісячно надбавку за високі досягнення у праці у розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг посадової особи місцевого самоврядування та вислуги років; щомісячну премію у розмірі 4 місячних фондів оплати праці, які складаються з посадового окладу, доплати за ранг посадової особи місцевого самоврядування, надбавки за вислугу років та за високі досягнення у праці.

У протоколі 1 сесії ОСОБА_3 міської ради 7 скликання від 11.11.2015 відсутні заяви про конфлікт інтересів члена колегіального органу.

Таким чином 11.11.2015, ОСОБА_1 будучи міським головою м. Енергодар, знаходячись в приміщенні ОСОБА_3 міської ради за адресою: Запорізька область, м. Енергодар, вул. Курчатова, 11, прийняв участь у обговоренні питання про умови оплати праці міського голови та проголосував за його прийняття і підписав рішення № 5.

Про виникнення реального конфлікту інтересів, так як питання, що розглядалось, стосувалось його особисто та відповідно є його приватним інтересом. ОСОБА_1 не повідомив колегіальний орган (сесію міської ради).

Отже ОСОБА_1 будучи міським головою м. Енергодар, діючи умисно, розуміючи, що в його діях наявний реальний конфлікт інтересів, а саме суперечність між його особистим майновим інтересом та його службовими повноваженнями, як міського голови, що впливає на обєктивність та неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання службових повноважень, у порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив колегіальний орган, під час виконання повноважень в якому виник конфлікт інтересів, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, а саме: неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Крім того, відповідно до протоколу №142, ОСОБА_1 11.11.2015, будучи міським головою м. Енергодар, діючи умисно. розуміючи, що в його діях наявний реальний конфлікт інтересів, а саме суперечність між його особистим майновим інтересом та його службовими повноваженнями, як міського голови, що впливає на обєктивність та неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання службових повноважень, у порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», проголосував на сесії міської ради за прийняття рішення «про умови оплати праці міського голови» при цьому не повідомив колегіальний орган, під час виконання повноважень в якому виник конфлікт інтересів, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, а саме: вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів.

У судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст.172-7 КУпАП не визнав, у звязку із відсутністю події та складу адміністративних правопорушень.

Захисник ОСОБА_19 в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження у справі про вищезазначені адміністративні правопорушення у звязку із відсутністю події та складу адміністративних правопорушень.

Заслухавши висновки прокурора, який наполягав на притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, захисника, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Згідно зі ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Статтями 9 та 247 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням визнається винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП відповідальність осіб настає у разі за: неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів; вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

У відповідності до положень ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції", реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Аналіз чинного антикорупційного законодавства України дає підстави для висновку про те, що для терміну реального конфлікту інтересів характерна наявність трьох об'єктивних компонентів, таких як: приватний інтерес; службове повноваження; протиріччя між ними, що впливає на об'єктивність або неупередженість рішення, діяння службової особи.

Під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. У разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом. При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним.

Субєктивна сторона правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, характеризується тим, що воно учиняється умисно; особа, яка його вчиняє, усвідомлює, що вона не повідомляє про наявність у неї реального конфлікту інтересів або вчиняє дії чи приймає рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Під час судового розгляду судом досліджено письмові докази залучені до протоколів про адміністративні правопорушення, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення № 141 від 06.07.2017; копія протоколу 1 сесії ОСОБА_3 міської ради 1 скликання від 11.11.2015; Копія протокольного рішення 1 сесії ОСОБА_3 міської ради 7 скликання від 11.11.2015 та Копія розпорядження ОСОБА_3 міського голови від 11.11.2015 №288-ос; Копія рішення 1 сесії ОСОБА_3 міської ради №5 від 11.11.2015; Копія рішення 2 сесії ОСОБА_3 міської ради №1 від 03.12.2015; письмові пояснення ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_9, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_8, ОСОБА_20; Копія договору про надання правової допомоги № 46/17; ОСОБА_12 профайла адвоката ОСОБА_19 та Копія свідоцтва ОСОБА_19; Копія паспорту ОСОБА_1; Копія особової картки ОСОБА_1; Копія попередження ОСОБА_1 про спеціальні обмеження, встановлені ЗУ «Про запобігання корупції»; ОСОБА_3 міської ради від 18.05.2017 вих. № 01-01-39/2039 щодо поіменного голосування на 1 сесії ОСОБА_3 міської ради сьомого скликання.

Судом встановлено, що 11.11.2015 року відбулось перше засідання 1 сесії ОСОБА_3 міської ради 7 скликання, на якому, серед іншого, розглядалось питання «Про умови оплати праці міського голови, першого заступника міського голови та заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради».

Згідно результатів поіменного голосування, ОСОБА_1 прийнято рішення про підтримку цього проекту рішення як за основу так і в цілому.

Відповідно до рішення 1 сесії ОСОБА_3 міської ради №5 від 11.11.2015 «Про умови оплати праці міського голови, першого заступника міського голови та заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради», керуючись Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні» та «Про службу в органах місцевого самоврядування», постановою Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» зі змінами та доповненнями, ОСОБА_3 міська рада вирішила: присвоїти з 11 листопада 2015 року міському голові ОСОБА_1 5 ранг посадової особи місцевого самоврядування; 2. Виплачувати з 11 листопада 2015 року міському голові ОСОБА_1 - посадовий оклад згідно зі штатним розписом; - доплату за 5 ранг посадової особи місцевого самоврядування; - надбавку за вислугу років у відсотках до посадового окладу з урахування доплати за ранг посадової особи місцевого самоврядування залежно від стажу служби в органах місцевого самоврядування відповідно до розпорядження міського голови; - надбавку за високі досягнення у праці у розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг посадової особи місцевого самоврядування та вислугу років; - надбавку у розмірі 10 відсотків посадового окладу після надання допуску до державної таємниці та доступу до відомостей, що містять державну таємницю відповідно до розпорядження міського голови; - щомісячну премію у розмірі 4 місячних фондів оплати його праці, які складаються з посадового окладу, доплати за ранг посадової особи місцевого самоврядування, надбавки за вислугу років та за високі досягнення у праці за фактично відпрацьований час; - премію з нагоди державних свят у розмірі 100 відсотків посадового окладу у межах затвердженого фонду оплати праці; - премію з нагоди професійних свят у розмірі 100 відсотків посадового окладу у межах затвердженого фонду оплати праці; - матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати, на умовах, визначених чинним законодавством та Колективним договором.

Відповідно до ч.1 ст. 19, ч.1 ст. 20 Закону України „Про статус депутатів місцевих рад , ст. 49 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні депутат місцевої ради користується правом ухвального голосу з усіх питань, що розглядаються на засіданнях ради та її органів, до складу яких він входить. На сесіях місцевої ради депутати місцевої ради на основі колективного і вільного обговорення розглядають і вирішують питання, віднесені до відання відповідної ради. Згідно ст. 3 цього Закону депутат місцевої ради є повноважним і рівноправним членом відповідної ради представницького органу місцевого самоврядування. Депутат місцевої ради відповідно до цього Закону наділяється всією повнотою прав, необхідних для забезпечення його реальної участі у діяльності ради та її органів. Як представник інтересів територіальної громади депутат відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні , має всю повноту прав, що забезпечують його активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів, несе обовязки перед виборцями, радою та її органами, виконує їх доручення. Основною організаційною формою здійснення депутатом місцевої ради своїх повноважень визнається їх участь у сесіях відповідних рад у прийнятті рішень шляхом голосування. Право голосувати має беззаперечний характер і відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» та ч. 6 ст. 49 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні кожен депутат має право ухвального голосу з усіх питань, які розглядаються на сесіях ради.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що рішення приймалось колегіальним органом, тобто депутатським корпусом на сесії ради, голос ОСОБА_1 не був вирішальним при прийнятті рішення.

Отримання особою грошової винагороди у формі заробітної плати, а також її складових: премії, надбавки за своєю суттю не може виступати мотивом правопорушення, оскільки, право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, закріплене у ст.43 Конституції України.

Посилання у протоколі на встановлення ОСОБА_1 собі самостійно розміру премії спростовується фактичними обставинами, оскільки, як було вище зазначено, встановлення відповідних розмірів премій відбулось у спосіб, передбачений постановою КМУ від 09.03.2006 року №268, а саме рішенням ради.

Під час судового розгляду не знайшов підтвердження той факт, що неповідомлення у встановленому законом порядку ОСОБА_1 про наявність реального конфлікту інтересів вчинене ним умисно, коли він усвідомлював протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачав її шкідливі наслідки і бажав їх або свідомо допускаючи настання цих наслідків. Отже, відсутня суб'єктивна сторона даного правопорушення, яка є обов'язковою складовою будь-якого правопорушення.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 59-1 „Конфлікт інтересів глави 5 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

У даній нормі закону відсутні терміни „реальний конфлікт інтересів, „потенційний конфлікт інтересів і не міститься заборони голові міської ради участь у прийнятті рішень; навпаки, передбачено, що голова міської ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою.

З матеріалів справи не вбачається в чому конкретно полягають дії ОСОБА_1 в умовах реального конфлікту інтересів, в розумінні ст. 1 Закону України „Про запобігання корупції.

Субєктивна сторона адміністративного корупційного правопорушення згідно з положеннями ст. 1 Закону України „Про запобігання корупції характеризується виключно прямим умислом.

Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала.

Як випливає з Методичних рекомендацій з питань запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, затверджених Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції, їх метою є формування єдиного підходу осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб до розуміння і дотримання правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, запроваджених Законом.

Неоднозначність підходів при вирішенні питань врегулювання конфлікту інтересів у окремих категорій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування свідчить про відсутність на законодавчому рівні однозначних правил розвязання конфлікту інтересів, що унеможливлює притягнення особи у чинній справі до відповідальності за ст. 172-7 КУпАП.

Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності (рішення Європейського суду з прав людини по справі „Христов проти України від 19.02.2009, заява №4465/04). Правова визначеність вимагає, щоб норми актів були зрозумілими, точними й гарантували, що ситуації та правовідносини будуть передбачуваними. Адже інакше не можна забезпечити однакового застосування положень законів, що уможливлює необмежене їх трактування в правозастосовній практиці й неминуче призводить до сваволі.

Європейський суд неодноразово звертав увагу на необхідність дотримання принципу правової визначеності як одного з елементів верховенства права. Адже це є гарантією визнання правомірності чи неправомірності дій як державних службовців, так і окремих громадян (рішення у справах „Рябих проти Росії, заява від 2003 р., №52854/99, п.52; „Савінський проти України, заява від 28.02.2006, №6965/02, п.23).

Такий підхід випливає також із змісту рішення Європейського суду з прав людини, постановленого 11.04.2013 року у справі „Вєренцов проти України, у якому суд зазначив, що відповідальність за порушення встановленого порядку не може наступати, якщо зазначений порядок не було достатньо чітко встановлено внутрішнім законодавством.

Суд констатував, що за браком чітких та передбачуваних законів, що встановлюють певні правила, покарання осіб за порушення неіснуючого порядку суперечить ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За ст. 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, національні суди при розгляді справ зобовязані застосовувати Конвенцію та практику Суду, які є джерелом національного права України.

Таким чином, з викладеного та зазначених вище норм Законів випливає, що не будь - яка суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями створює конфлікт інтересів, оскільки особистий інтерес особи та її представницькими повноваження можуть не суперечити один одному. Конфлікт інтересів має місце тоді, коли зазначена суперечність фактично вплинула на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 не характеризуються прямим умислом (або необережністю) на незаконне збагачення або збагачення інших осіб, оскільки в судовому засіданні та з матеріалів справи встановлено, що шкода державним інтересам не завдана, преміювання здійснювалося на законних підставах.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши вищевказані докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі, у звязку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1,2 ст.172-7 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч.2 ст.247, п.3 ч.1 ст. 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у звязку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області, через Енергодарський міський суд Запорізької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М. В. Капустинський