АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 644/4227/17 Суддя суду 1 інстанції: Сітало А.К.
Провадження № 33/790/1032/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2017 року м. Харків

Суддя апеляційного суду Харківської області Чопенко Я.В., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2017 року,-

ВСТАНОВИВ :

Цією постановою

ОСОБА_2, 1976 року народження, громадянин України, мешканець м. Харкова,

- визнаний винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП і застосовано до нього адміністративне стягнення, за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП - у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у розмірі 340 грн. в дохід держави, за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП - у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст.. 36 КУпАП ОСОБА_2 піддано адміністративному стягненню за більш тяжке правопорушення та призначено остаточне адімінтсративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 грн. на користь держави.

Як зазначено в постанові суду першої інстанції, відповідно до адміністративного протоколу серії БР № 194056 від 06.07.2017 року ОСОБА_2 06 липня 2017 року о 20 годині 30 хвилин керував автомобілем «ВАЗ 217130», державний номер НОМЕР_1, по вул. Біблика, біля будинку № 44 в м. Харкові не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21063», державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, який зупинився попереду.

Крім того, відповідно до адміністративного протоколу серії БР № 194036 від 06.07.2017 року ОСОБА_2 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

ОСОБА_2 визнав себе винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погодившись з постановою районного суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову районного суду та ухвалити нову, посилаючись на її незаконність, вказує, що судом не встановлені усі обставини по справі, а висновки, які зробив суд не відповідають дійсним обставинам справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3 в підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245,251,252,280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Вищевказані вимоги закону судом виконані не в повному обсязі.

В протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 22) ОСОБА_2 вмінюється порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Визнаючи ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції в мотивувальній частині постанови посилається, як на докази винності ОСОБА_2, на пункти ПДР які йому не вмінювались.

Так, суд першої інстанції посилається на п. п. 2.5, 2.9 «а», 12.1, 13.1 ПДР України.

Однак, при апеляційному розгляді встановлено, що п. 2.9 «а» ПДР України ОСОБА_2 не вмінювався.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись лише у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, адже у цьому випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст. ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи.

Визнаючи ОСОБА_2 винним в порушенні вимог п. 2.5. ПДР України суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 22).

Між тим, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Тоб-то судом першої інстанції зроблено взаємовиключні висновки, адже огляд на стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_2 згідно матеріалів справи в порядку передбаченому ст.266 КУпАП не проходив.

Більш того, свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в апеляційному суді зазначили, що вони підписали вже заповнені бланки пояснень (а.с. 24-25), вважаючи що вони підписують пояснення щодо ДТП учасником якого був ОСОБА_2 і при їх присутності ОСОБА_2 не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння.

При апеляційному розгляді ОСОБА_2 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не заперечував.

Таким чином, суд першої інстанції допустив однобічність та неповноту судового розгляду, а постанова містить низку не усунутих протиріч.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 ч. 1 ст. 130 КУпАПналежним чином не мотивований. Зміст пояснень свідків та інших доказів, які суд прийняв до уваги, не розкритий та не проаналізований, оцінка їм не дана. А відтак доводи апелянта щодо неповноти судового розгляду є також обґрунтованими.

Між тим, відповідно до вимог ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Згідно вимог п.7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Дана норма є імперативною і не передбачає обов'язку суду визначати питання винності чи не винності особи оскільки по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

За наведених обставин постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2017 року по справі № 644/4227/17 вважаю за необхідне змінити, виключивши з мотивувальної та резолютивної частин висновки щодо визнання винності ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та посилання суду на застосування ст. 36 КУпАП.

В іншій частині судову постанову залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2017 щодо притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП змінити.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частин постанови висновки суду щодо винності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у заявку зі збігом строків передбачених ст. 38 КУпАП.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частин постанови посилання суду на застосування ст. 36 КУпАП.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Харківської області Я.В. Чопенко