Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №333/1383/17 Головуючий в 1 інст. Круглікова А.В.
Провадження №33/778/484/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Городовенко В.В.,

при секретарі Михайловській Т.І.,

за участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2, та його захисника-адвоката ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 з апеляційною скаргою ОСОБА_2 та його захисника-адвоката ОСОБА_3, на постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 08 червня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який тимчасово не працює, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 09 березня 2017 року о 04-05 годині в м.Запоріжжя по вул.Новокузнецька, буд.20, керував транспортним засобом «Nissan Juke», д/н НОМЕР_1, у стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння за згодою водія, у присутності двох свідків, проводився з використанням спеціального технічного приладу «Alkotest «Drager 6810», тест №1251, результат 1,48%.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та його захисник-адвокат ОСОБА_3 просять вищевказану постанову суду першої інстанції скасувати, та провадження в справі закрити. В обґрунтування своїх вимог вказують на порушення судом вимог ст.268 КУпАП, оскільки справу розглянуто у його відсутність та відсутність його адвоката, без належного їх сповіщення про час та місце її розгляду. Вважають, що судом порушено вимоги ст.ст.245, 246, 251, 252, 280, 283 КУпАП, у звязку з чим було неповно досліджено обставини справи, а саме: не допитано свідків та працівника поліції, не витребувано документів щодо угону автомобіля. Також вважають незаконними дії працівника поліції, який не проінформував ОСОБА_2 про порядок застосування спецтехзасобу, і не надав документів щодо його законності. Крім того, зазначають, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями п.2.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому не вірно зазначено одиницю виміру у роздруківці тестування, також відсутність підпису ОСОБА_2 у вказаному протоколі, що свідчить про незгоду з результатом тесту.

Вислухавши ОСОБА_2 та його захисника-адвоката ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу і наполягали на її задоволенні; перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 свою вину у вчиненому не визнав, та пояснив, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини не відповідають дійсності. Також зазначив, що під час огляду інспектор поліції ОСОБА_4 не проінформував його про порядок застосування спеціального технічного засобу, та на його вимогу не надав йому свідоцтва про державну реєстрацію спеціального технічного засобу та свідоцтва про його повірку. Всі дії поліцейських відносно нього були упередженими. Він у стані алкогольного спяніння не перебував.

До вказаних пояснень суд ставиться критично, оскільки вони суперечать наявним в матеріалах справи доказам.

Так твердження ОСОБА_2 про застосування до нього тиску та шантажу працівниками поліції під час складення протоколу жодними доказами по справі не підтверджуються. Відсутні в матеріалах справи, та не надані ОСОБА_2 і його захисником-адвокатом ОСОБА_3 відомості про оскарження неправомірних дій працівників поліції у вищестоящий орган (посадовій особі) або до суду.

З матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №206406 від 09 березня 2017 року, згідно якого ОСОБА_2 розяснені його права та обовязки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, що він засвідчив своїм особистим підписом (а.с.2); роздруківкою результатів тестування на стан алкогольного спяніння за допомогою спеціального технічного приладу «Alkotest» Drager 6810» від 09 березня 2017 року, тест №1251 (а.с.3), актом огляду на стан алкогольного спяніння ОСОБА_2, з яких вбачається, що за наслідками огляду на стан алкогольного спяніння ОСОБА_2 результати склали 1,48 проміле (а.с.4); направленням на огляд до КУ «ЗОКНД ЗОР» з метою виявлення стану спяніння (а.с.5); поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, з яких вбачається, що останні підтвердили факт проведення поліцейськими огляду на стан спяніння ОСОБА_2 за допомогою «Drager Alkotest» та його результати - 1,48 проміле (а.с.6-7), а також копією відеозапису подій від 09 березня 2017 року за участю ОСОБА_2 (а.с.1).

Твердження апелянтів про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі зясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, і які були долучені під час розгляду справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії БР №206406 від 09 березня 2017 року, складений відносно ОСОБА_2, містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу порушення судом першої інстанції вимог ст.268 КУпАП, то апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.8 Конституції, в Україні визнається і діє принцип Верховенства права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «ОСОБА_5 проти Росії», в пункті 31 зазначив, що принцип верховенства права одне з підвалин демократичного суспільства закріплений в усіх статтях Конвенції, чи було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Згідно з пунктом 34 вказаного рішення, суд повинен проаналізувати, чи дотримали органи влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищатися від обвинувачення.

З метою реалізації загальних інтересів суспільства Державою Україна прийнятий Кодекс України про адміністративні правопорушення (Постанова Верховної Ради Української РСР №8074-10 07 грудня 1984 року з подальшими змінами), завданням якого є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян в дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством.

Реалізуючи принцип правової визначеності в ст.38 КУпАП, передбачені строки накладення адміністративного стягнення, в межах яких уповноважена особа держави може накласти адміністративне стягнення.

Як встановлено судом першої інстанції, та перевірено при апеляційному розгляді, судом приймалися передбачені законодавством дії щодо розгляду справи у визначений у ст.38 КУпАП строк. У судові засідання на 11 травня 2017 року, 30 травня 2017 року ОСОБА_2 та його захисник-адвокат ОСОБА_3 не зявились у звязку з перебуванням ОСОБА_2 на амбулаторному лікуванні, яке розпочалось з дня який передує судовому засіданню, та закінчується наступним днем після засідання, а саме: з 10 по 12 травня 2017 року, та з 29 по 31 травня 2017 року. У звязку з невідповідністю медичних документів вимогам чинного законодавства суд першої інстанції правомірно визнав причину неявки ОСОБА_2 в судове засідання неповажною.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу порушення судом вимог ст.268 КУпАП при призначені та розгляду справи 08 червня 2017 року, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції у постанові належним чином вмотивував визнання неповажними причини неявки ОСОБА_2 та захисника-адвоката ОСОБА_3, і розглянув справу у їх відсутність. Апеляційний суд вважає, що заява захисника-адвоката ОСОБА_3 про непризначення справи в період з 01 по 24 червня 2017 року не може вважатися поважною, оскільки не підтверджена будь-якими доказами, та виходила за межі, передбачені ст.38 КУпАП.

Також, судом першої інстанції здійснені всі можливі заходи щодо виклику у судове засідання свідків, які були заявлені у клопотанні ОСОБА_2, однак вони так і не зявились.

Доводи апелянтів щодо викрадення його автомобіля та не витребування про це доказів, спростовуються матеріалами справи (а.с.28), і відеозаписом подій від 09 березня 2017 року за участю ОСОБА_2 (а.с.1).

Також, апеляційний суд вважає, що не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення доводи апелянтів про порушення поліцейськими п.2.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом МВС №1452/735 від 09 листопада 2015 року, оскільки ці порушення не є істотними, тобто такими, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, і наклав стягнення у межах встановлених цим Кодексом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 та його захисника-адвоката ОСОБА_3, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його захисника-адвоката ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 08 червня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1