Справа № 163/2132/17
Провадження № 3/163/1367/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2017 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Гайдук А.Л.,

за участі секретаря Голядинець О.В.,

особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_1,

розглянувши, направлені Любомльським відділом поліції ГУНП у Волинській області, матеріали справи за протоколом серії АП2 №536274 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 ОСОБА_2

ОСОБА_1, 20.05.1983 року

народження, громадянина України, що зареє-

стрований по вул.1-го Травня, 43/1, в м. Лю-

бомль Волинської області, фактично прожи-

ває по вул. Незалежності, 48, в м. Любомль

Волинської області, непрацюючого, РНОКПП

невідомий, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 15 серпня 2017 року о 23 годині 20 хвилин керував автомобілем марки «ВАЗ-2104», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Центральна в с. Забужжя Любомльського району Волинської області, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги пункту 2.9. (а) Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 в суді факт вчинення правопорушення визнав повністю та пояснив, що в зазначений у протоколі день, він разом зі своїм знайомим випив пляшку горілки на двох і по пляшці пива алкогольного, після чого сів за кермо автомобіля та, рухаючись по вул. Центральна в с. Забужжя Любомльського району Волинської області, був зупинений працівниками поліції, які завезли його в ТМО Любомльського і Шацького районів для проведення медичного огляду та визначення стану його алкогольного спяніння, на що він погодився та в медичний заклад поїхав добровільно, при цьому факту вживання алкогольних напоїв не заперечував. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд стягнення на нього не накладати, врахувати те, що він ніде не працює, офіційних джерел доходів не має, проживає за рахунок тимчасових заробітків, при цьому до адміністративної відповідальності притягується вперше, а його діями будь-якої шкоди не завдано. Разом з тим, на даний час він хворіє та йому встановлено діагноз: «закрита форма туберкульозу», у звязку з чим проходить відповідне лікування, тривалість якого становить орієнтовно вісім місяців, має скрутне матеріальне становище, так як усі, зароблені ним кошти витрачаються на лікування, а тому можливості сплатити штраф він не має. Зобовязався в майбутньому правил дорожнього руху не порушувати.

Крім особистого визнання своєї вини в суді, вина ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного спяніння підтверджується зібраними у справі та дослідженими в суді письмовими доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №536274 від 16.08.2017 року (а.с.1), висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ТМО Любомльського і Шацького районів від 16.08.2017 року за №355, відповідно до якого 16.08.2017 року о 00 год. 20 хв. громадянин ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного спяніння (а.с.2); рапортами співробітників Любомльського ВП ГУНП у Волинській області: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 16.08.2017 року (а.с.6-8).

Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями, що виразилися у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 ОСОБА_2.

Разом з тим, вирішуючи питання про відповідальність ОСОБА_1, у відповідності до ст.ст. 23, 33 ОСОБА_2, суд керується тим, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Зокрема, суд враховує, що правопорушник вину у вчиненому правопорушенні визнав та у скоєному щиро розкаявся, що у відповідності до положень ст. 34 ОСОБА_2 визнає, як обставину, що помякшує його відповідальність.

Також суд приймає до уваги те, що ОСОБА_1 ніде не працює та на обліку в Любомльському районному центрі зайнятості, як зареєстрований безробітний, не перебуває, що стверджено довідкою за № 2173 від 22.09.2017 року, а відповідно до повідомлення Луківської туберкульозної лікарні ОТМПО за №104 від 11.10.2017 року, хворий ОСОБА_1 перебуває на стаціонарному лікуванні з 23.08.2017 року.

З характеристики, виданої Любомльською міською радою, від 14.09.2017 року вбачається, що скарг на поведінку ОСОБА_1 до виконкому міської ради не надходило.

Такі обставини свідчать про тяжке соціальне і майнове становище правопорушника та в своїй сукупності є такими, що суттєво пом'якшують його відповідальність, при цьому будь-яких обставин, що обтяжують відповідальність останнього, в судовому засіданні не встановлено.

Санкція ч.1 ст.130 ОСОБА_2 передбачає стягнення у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Поряд з цим, суд зважує на те, що до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 притягується вперше, а вчиненим останнім правопорушенням будь-якої шкоди не заподіяно.

Враховуючи встановлені судом конкретні обставини справи, дані про особу правопорушника, а також сукупність пом'якшуючих відповідальність обставин, суд вважає, що накладення на ОСОБА_1 стягнення у відповідності до санкції, передбаченої ч.1 ст.130 ОСОБА_2, не відповідатиме характеру правопорушення і особі порушника та суперечитиме положенням ст.ст. 23, 33 ОСОБА_2, оскільки буде явно неспіврозмірним практичній ролі «правопорушення і відповідальності».

Згідно зі ст.22 ОСОБА_2 при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Зважаючи на сукупність вищенаведених обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування ст.22 ОСОБА_2 та звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого порушення, обмежившись щодо нього усним зауваженням

На підставі п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір з ОСОБА_1 не стягується.

Керуючись ст.22, ч.1 ст.130, ст. 221, ст.283, ч.1 п.3 ст. 284 ОСОБА_2, суддя, -

п о с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 ОСОБА_2.

На підставі ст. 22 ОСОБА_2 звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області ОСОБА_5