АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/746/17 Справа № 206/1968/17 Головуючий у 1 й інстанції - Румянцев О. П. Доповідач - Джерелейко О.Є.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Джерелейко О.Є., за участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2017 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

якому замінено адміністративне стягнення у виді громадських робіт на арешт,

В С Т А Н О В И Л А:

В постанові суду першої інстанції зазначено, що ОСОБА_2 свідомо ухилився від виконання адміністративного стягнення у виді 30 годин громадських робіт, призначеного постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2016 року, з порядком та умовами відбування якого був ознайомлений.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2017 року ОСОБА_2 замінено адміністративне стягнення у виді невідпрацьованих 30 годин громадських робіт за постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2016 року на 4 доби адміністративного арешту.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в який просить поновити строк для її оскарження, а постанову скасувати як незаконну і необґрунтовану, оскільки судом були істотно порушенні вимоги КУпАП, права на захист, справедливі строки розгляду адміністративного провадження, допущена неповнота судового розгляду, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам адміністративного провадження, а тому провадження просить закрити.

Вважає, що суддя розглянув дану справу без його участі, оскільки судову повістку він не отримував, чим позбавив його реалізувати свої права давати пояснення, тобто порушив його право на захист, а про існування вказаної постанови дізнався лише 27 липня 2017 року, коли до нього звернувся дільничний офіцер поліції та запропонував звернутися до поліції для відбуття адміністративного стягнення у виді арешту.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд не прийняв до уваги, що представник ОСОБА_3, який представляв інтереси сектору пробації, не надав суду документ, який би підтверджував його право представляти інтереси сектору пробації в суді та звертатися до суду з спірним клопотанням, оскільки відповідно до Положення «Про управління кримінально-виконавчої інспекції Державного департаменту України з питань виконання покарань» інтереси інспекцій представляє її начальник, а у відсутності його заступник.

Посилається на те, що його не викликати і не повідомляли куди і на яку громадську роботу в який час і день з'явитися, що свідчить про безвідповідальне ставлення працівників відділу з питань пробації до своїх обов'язків та не забезпечили відбуття ним адміністративного стягнення протягом трьох місяців, оскільки відповідно до ст. 299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України, а згідно із ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Також судом не було враховано його особу, майновий стан, обставини, які пом'якшують відповідальність, що повинно враховуватися при обранні виду адміністративного стягнення.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо поновлення строку на апеляційне оскарження у зв'язку з поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягають задоволенню, оскільки про існування постанови суду він дізнався 27.07.2017 року, а апеляційну скаргу подав 28 липня 2017 року, дотримавшись 10-тиденного строку на її оскарження.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо подання клопотання неповноважною особою не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються листом Самарського районного сектору Індустріального міжрайонного відділу з питань пробації м.Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації, відповідно до якого ОСОБА_3 станом на 27.04.2017 року мав право представляти інтереси органу в суді.

Твердження ОСОБА_2 про те, що йому не було повідомлено про явку до суду, спростовуються наявним у матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення судової повістки(а.с.19), що підписане його дружиною. В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтвердив, що проживає з дружиною, те, що йому було вручено повідомлення 26.04.2017 року, зазначено в апеляційній скарзі, а тому ОСОБА_2 знав, що справа перебуває на розгляді в суді до прийняття постанови, будь-яких клопотань до суду не подавав, а тому не вбачається порушення його прав. В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 надав свої пояснення, наявні матеріали справи були досліджені в його присутності, те, що він підписував довідку про проведену бесіду, в якій міститься попередження про ухилення від відбування громадських робіт, ОСОБА_2 підтвердив в суді апеляційної інстанції, також підтвердив, що розписався у отриманні направлення, в якому зазначено, що йому слід приступити до відбування громадських робіт не пізніше 17.02.2017 року, а також писав аналогічні письмові пояснення (а.с.6-8), будь-яких клопотань щодо допиту свідків чи надання інших доказів не заявляв. Тому твердження апеляційної скарги щодо позбавлення його права заявляти клопотання не заслуговують на увагу. Висновки суду відповідають наявним у справі доказам, зміст яких наведено у постанові, а тому суд апеляційної інстанції погоджується із ними.

Постанова Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 05.12.2016 року щодо ОСОБА_2 звернута до виконання протягом трьох місяців з часу її постановлення, до спливу трьохмісячного строку з часу прийняття постанови було ОСОБА_2 надано направлення, однак з його вини не було відпрацьовано адміністративне стягнення у виді громадських робіт, а тому твердження апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не викликали для відпрацювання громадських робіт та сплив строк пред'явлення до виконання постанови не заслуговують на увагу.

Відповідно до положень ст.321-4 КУпАП заміна громадських робіт арештом застосовується за умови, що санкція статті, за якою на порушника накладено адміністративне стягнення, не передбачає можливості застосування штрафу.

Оскільки санкція ч.1 статті 173-2 КУпАП не передбачає стягнення у виді штрафу, то суд обґрунтовано замінив громадські роботи арештом.

Отже, наявні підстави для відмови у задоволенні вимог апеляційної скарги, а постанову суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 строк для подання апеляційної скарги на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2017 року.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2017 року - залишити без задоволення.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2017 року, якою ОСОБА_2 замінено адміністративне стягнення у виді громадських робіт на арешт - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.Є. Джерелейко