Номер провадження: 33/785/1177/17
Номер справи місцевого суду: 502/763/17
Головуючий у першій інстанції Тюмін О. Г.
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 постанову судді Кілійського районного суду Одеської області від 25.05.2017 року,-

встановив

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Кілія Одеської області, громадянин України, приватний підприємець, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1/ один/ рік.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 25.04.2017 року о 22 годині 35 хвилин, керував автомобілем НОМЕР_1 в м. Кілія по вул. Хмельницького. Від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився у встановленому законом порядку у присутності двох понятих.

Водій ОСОБА_2 порушив п.п. 2.5 «Правил дорожнього руху України», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, у зв'язку з чим, співробітниками ДАІ був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 № 537399 від 25.04.2017 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що не погоджується з висновками суду, так як на його думку, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки факт алкогольного сп'яніння не був підтверджений належним чином.

В обгрунтування своїх доводів апелянт вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає нормам закону, а пояснення свідків не можуть бути прийнятими судом, як належні докази по справі, оскільки особи, пояснення яких долучені до матеріалів справи також були працівниками поліції та колегами інспектора УПД ГУНП в Одеській області ОСОБА_5., який складав протокол.

Крім того, апелянт зазначив, що співробітниками поліції не було запропоновано йому пройти медичне обстеження у медичному закладі охорони здоров'я у разі його незгоди пройти тест на стан алкогольного сп'яніння за допомогою алкотестеру, чим була порушені вимоги ст. 266 КУпАП.

Однак суд при розгляді справа на ці порушення закону уваги не звернув і в своєму рішенні керувався лише припущеннями та поясненнями осіб. Вважає, що факт його знаходження в стані алкогольного сп'яніння під час керування транспортним засобом не було встановлено у порядку передбаченому законом, а тому його він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Своє визнання факту вживання алкогольних напоїв, яке є в протоколі про адміністративне правопорушення він зробив під тиском співробітників поліції, які погрожували йому забрати автомобіль на штрафний майданчик.

При цьому апелянт вказав, що при розгляді судом справи участі не приймав, так як напередодні судового засідання подав клопотання про його перенесення з 25.05.2017 року на інше число та судом першої інстанції розглянуто справу відносно нього без його участі, а тому на його думку це вказує порушення судом ст. 268 КУпАП. Про розгляд його справи судом дізнався лише 26.06.2017 року з електронного реєстру судових рішень, в зв'язку з чим посилається на поважність причини пропуску строку на оскарження постанови суду.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання апеляційного суду, яке було призначене на 02.08.2017 року, ОСОБА_2 не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду. За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне та можливе розглянути скаргу у відсутності апелянта.

Вивчивши доводи апеляції та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, а апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, а також зі змісту постанови судді, справа розглянута районним судом за відсутності ОСОБА_2, який був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи на 25.05.2017 року на 9.00 годину, що прямо зазначено у його розписці від 18.05.2017 року / а.с. 14/.

При цьому матеріали справи не містять жодних даних про отримання ОСОБА_2 копії оскаржуваної постанови, а тому його твердження про що він не знав про постанову суду відносно нього апеляційний суд вважає такими, які відповідають дійсності.

Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апелянта про поважність пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді районного суду є обґрунтованими, в зв'язку з чим строк на оскарження постанови районного суду повинен бути поновлений.

Водночас, апеляційний суд не вбачає порушень ст. 268 КУпАП в зв'язку з наведеними вище підставами, оскільки як зазначено вище, вони спростовуються наявною у матеріалах справи розпискою про обізнаність останнього про дату та час судового засідання.

Що стосується доводів апелянта про його невинуватість, то апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до положень ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 № 537399, згідно з яким ОСОБА_2 керуючи автомобілем, порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Як вбачається з постанови місцевого суду, приймаючи рішення про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, місцевий суд послався як на докази скоєння правопорушення: на протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 № 537399 від 25.04.2016 року відносно ОСОБА_2 (а.с.3); письмові пояснення ОСОБА_2 про знаходження його в стані алкогольного сп'яніння (а.с.3).

Апеляційний суд погоджується з висновками районного суду щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні, оскільки згідно зробленому ним самим запису у протоколі про адміністративне право рушення він написав, що керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, так як випив три кухлі пива, а також відмовився їхати в медичний заклад для огляду на стан алкогольного сп'яніння / а.с. 3 /.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що в матеріалах справи присутні пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згідно яких ОСОБА_2 у їх присутності відмовився їхати в медичний заклад для огляду на стан алкогольного сп'яніння / а.с. 4-5 /.

Таким чином твердження апелянта щодо того, що співробітниками поліції йому не було запропоновано пройти медичне обстеження у медичному закладі охорони здоров'я, не підтверджуються матеріалами справи, оскільки жодних даних, які вказують на незгоду з складанням відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, пов'язаного з станом алкогольного сп'яніння на місці зупинки - матеріали справи не містять.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні, а тому постанова районного суду є законною та обґрунтованою.

Посилання апелянта на порушення закону та недоведеність його провини у скоєнні адміністративного правопорушення апеляційний суд розцінює як спробу уникнути відповідальності за скоєне.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,-

постановив

Поновити ОСОБА_2 строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Кілійського районного суду Одеської області від 25.05.2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Кілійського районного суду Одеської області від 25.05.2017 року відносно ОСОБА_2, якою останній притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 / один / рік - залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.М.Прібилов.