Провадження № 33/792/555/17
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Федорова Н. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 року м. Хмельницький

Суддя Апеляційного суду Хмельницької області Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Свіжого О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 вересня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, непрацюючого, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 320 грн. судового збору.

За постановою суду, ОСОБА_1 29 серпня 2017 року о 06 год. 10 хв. по вул. Кам'янецькій, 2, в м. Хмельницькому, керував автомобілем «Renault», номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі. Постанову суду вважає незаконною, а свою вину у вчиненному недоведеною.

Апелянт зазначає, що його не було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи. Тим самим суд порушив вимоги ст. 268 КУпАП та позбавив його можливості реалізувати своє право на дачу пояснень, заявлення клопотань про допит свідків.

Хибним вважає висновок суду про те, що він викликав підозру про перебування у стані алкогольного сп'яніння, оскільки спиртних напоїв не вживав, а лише привіз у м. Хмельницький свого друга.

На думку ОСОБА_1, суд в порушення вимог п. 24 постанови пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року допустив спрощений підхід до судового розгляду даної справи, чим порушив принципи повноти та об'єктивності.

Зазначає, що його вина не може бути доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 235112 від 29 серпня 2017 року.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника - адвоката Свіжого О.В., який підтримав апеляційну скаргу з мотивів, зазначених у ній, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної карги, суд вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху України).

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп'яніння визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Згідно з п.п. 6, 7 розділу І Інструкції огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Установлення стану алкогольного сп'яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Результати огляду на стан сп'яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Незалежно від того, що ОСОБА_1 фактично свою вину у вчиненому не визнає, суд правильно, обґрунтовуючи наявність в діях останнього складу правопорушення, виходив з фактичних даних (доказів), які доводять його винуватість.

Зокрема, правильно зазначено, що вина ОСОБА_1 доводиться такими доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 235112 від 29.08.2017 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 29 серпня 2017 року о 06 год. 10 хв. по вул. Кам'янецькій, 2, в м. Хмельницькому, керував автомобілем «Renault», номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 1);

- даними роздруківки з технічного засобу Drager, з якої видно, що особою, яку 29.08.2017 року о 06 год. 40 хв. тестують, є ОСОБА_1, результат тесту 1,78 %о (а.с. 3);

- даними акту огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, підписаного двома свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з якого вбачається, що в ОСОБА_1 виявлено ознаки: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, з якими останній, проставивши свій підпис, погодився (а.с. 2);

- даними письмових пояснень вказаних свідків, які підтвердили результат тесту (а.с. 4);

- даними відеозаписів, з яких вбачається, що на пропозицію інспектора поліції пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, ОСОБА_1 надав згоду. Після цього, у присутності свідків останній продував технічний прилад «Drager», який показав позитивний результат - 1,78 %о. З вказаним результатом тесту водій погодився та відмовився на пропозицію поліцейського проїхати до медичного закладу для проведення огляду на стан сп'яніння. (а.с. 7).

Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Доводи апелянта про те, що його не було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи, тим самим позбавлено можливості реалізувати право на дачу пояснень, заявлення клопотань про допит свідків, на увагу не заслуговують, оскільки спростовуються наявними у справі доказами.

Зокрема, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про те, що розгляд справи відбудеться 12 вересня 2017 року о 10 год. 00 хв. у Хмельницькому міськрайонному суді Хмельницької області. Зазначене підтверджено підписом останнього в графі протоколу «особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» (а.с. 1).

12 вересня 2017 року у судове засідання з'явився лише захисник - адвокат Свіжий О.В., який в силу ст. 271 КУпАП в інтересах ОСОБА_1 заявив клопотання про допит свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Вказані свідки були допитані у судовому засіданні 21 вересня 2017 року. Отже, право ОСОБА_1 на заявлення клопотання про допит свідків було судом забезпечене та реалізоване (а.с. 10, 19-20).

У судове засідання на 14 год. 00 хв. 21 вересня 2017 року ОСОБА_1, на виконання його заявки про отримання судової повістки в електронній формі, викликався за допомогою SMS-повідомлення (а.с. 6, 17). Однак, в судове засідання в черговий раз не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив.

Відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Частиною 3 статті 268 КУпАП передбачений виключний перелік статтей при розгляді справ за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов'язковою. Категорія справ за ст. 130 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за даною статтею у судовому засіданні не є обов'язковою.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року зазначив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Отже, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності також зобов'язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки.

А тому, суд першої інстанції правильно, на виконання вимог ст. 277 КУпАП щодо дотримання строків розгляду даної справи, здійснив судовий розгляду у відсутність ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги про те, що суд допустив спрощений підхід до судового розгляду даної справи, чим порушив принципи повноти та об'єктивності, не грунтуються на вимогах закону та матеріалах справи.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконанні судом першої інстанції.

Так, суд першої інстанції належним чином повідомляв про час та місце розгляду справи, як ОСОБА_1, так і його захисника, задовольнив клопотання про допит свідків та здійснив їх допит в судовому засіданні, дослідив наявні у справі докази, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення, роздруківку з технічного засобу Drager, акт огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеозаписи з нагрудних відеокамер поліцейських.

Твердження апелянта про те, що його вина не може бути доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 235112 від 29 серпня 2017 року, суд до уваги не приймає з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, в тому числі, і протоколом про адміністративне правопорушення.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 235112 від 29 серпня 2017 року є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, який суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять посилань на докази, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі правопорушника, правильно застосовані норми права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік і відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 вересня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова