АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 595/1169/17Головуючий у 1-й інстанції Федорончук В.Б.
Провадження № 33/789/341/17 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2017 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Коструба Г.І. розглянувши адміністративну справу відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, такого, що не працює, з участю ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 23 серпня 2017 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови складає 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 320 гривень.

Як вбачається зі змісту даної постанови, 13 серпня 2017 р. о 12 год. ОСОБА_1 в с. Переволка по вул. Ятки Бучацького району Тернопільської області керував автомобілем НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан алкогольного спяніння проводився за допомогою технічного приладу газоаналізатора DRAGER, показники якого становили 1.69% (проміле), чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови та скасувати постанову Бучацького районного суду від 23 серпня 2017 р., закривши провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначає, що повістку про виклик в суд ОСОБА_1 отримав 27 серпня 2017 року, тобто вже після розгляду судом першої інстанції справи, інших повісток, в тому числі копію постанови про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності, останній не отримував.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_2 зазначив, що з матеріалами справи та з постановою місцевого суду він особисто ознайомився 26 вересня 2017 року, в той час як захворів бронхітом, однак в силу хвороби змушений був перебувати на амбулаторному лікуванні до 05 жовтня 2017 року, а тому не міг вчасно оскаржити дану постанову.

Вважає, що суд при прийнятті рішення про накладення адміністративного стягнення порушив вимоги матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Зокрема, зазначає, що 13 серпня 2017 року ОСОБА_1 не перебував за кермом транспортного засобу ВАЗ 21063, а лише вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_3, яка є матір'ю ОСОБА_1 та дружиною ОСОБА_4

Вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення в якості свідків зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які є упередженими особами і не можуть бути залучені як свідки відповідно до п.п. 6-7 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МBC України №1395 від 07 листопада 2015 року.

Крім того, в матеріалах справи відсутній ОСОБА_2 огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням технічних засобів, що є грубим порушенням Інструкції і в свою чергу унеможливлює оцінку роздруківки технічного приладу «Драгер» як доказу вини ОСОБА_1

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1, його захисника ОСОБА_2, свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які були викликані в суд за клопотанням захисника ОСОБА_2, прихожу до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду скаржнику слід поновити як пропущений з поважних причин, а апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, будь-яких повідомлень із зазначення дати та часу розгляду справи про адмінправопорушення відносно ОСОБА_1, а також копії постанови місцевого суду, останній не отримував.

З постановою суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності, а також з матеріалами справи, його захисник ознайомився 26 вересня 2017 року, однак згідно довідки головного лікаря Бучацького центру первинної медико-санітарної допомоги останній перебував на амбулаторному лікуванні до 05 жовтня 2017 року, а тому вважаю, що строк оскарження рішення суду був пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП суд (суддя) при розгляді справи про адміністративне правопорушення має всебічно, повно й об'єктивно з'ясувати обставини справи і вирішити її у відповідності до закону.

Згідно ст. 280 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення обов'язковому з'ясуванню підлягають обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Для використання доказу при розгляді справи необхідно, щоб він був відносним і допустимим. Відносний доказ це доказ, зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. До того ж фактичні дані це дані, які, маючи звязок із фактами предмета доведення, здатні підтвердити існування чи відсутність доказування фактів. А допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами, а також коли законодавець допускає його використання.

Проте цих вимог закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не дотримано, внаслідок чого він, при наявності в матеріалах справи суперечливих доказів, прийшов до помилкового висновку про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 серпня 2017 р. о 12 год. 10 хв. інспектором поліції ОСОБА_6 у присутності двох свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії БР №021318, згідно з якого ОСОБА_1 13 серпня 2017 р. о 12 год. по вул. Ятки в с. Переволока Бучацького району Тернопільської області керував транспортним засобом марки ВАЗ-21063 д.н.з. НОМЕР_2 у стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху. Огляд проводився із застосуванням приладу Драгер.

До даного протоколу були долучені в якості доказу письмові пояснення зазначених свідків, згідно яких вбачається, що ОСОБА_1, який є їхнім родичем, часто вчиняє сімейні скандали за місцем проживання. В цей день, 13 серпня 2017 року, він, перебуваючи у стані алкогольного спяніння та виражаючись нецензурними і образливими словами на їх адресу, сів у автомобіль ВАЗ 2106 білого кольору та поїхав у глиб села, а за деякий час повернувся. Уже в присутності працівників поліції пройшов тест на алкогольне спяніння за допомогою пристрою Драгер, на екрані якого висвітився показник 1,69 %.

Відеофіксація працівниками поліції не проводилась.

Зазначені свідки вказали, що в силу своєї необізнаності в юриспруденції, вважали, що даний протокол про адміністративне правопорушення, складений інспектором Стасів Р.Р., носив зміст правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 вчинив сімейний скандал, однак автомобілем він не керував і нікуди не їздив, а пояснення вони надали з приводу скандалу, влаштованого ОСОБА_1

Вказані обставини в судовому засіданні також підтвердив і ОСОБА_1, зазначивши, що він вчинив сімейну сварку відносно ОСОБА_3, а коли приїхали працівники поліції, то запропонували йому продути алкотест Драгер, після чого склали на нього протокол про адмінправопорушення. Факту перебування його у стані алкогольного спяніння не заперечував, однак за кермо автомобіля він не сідав та ним не керував.

Так, відповідно до п.6 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 9 листопада 2015 року, не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Як вбачається зі змісту протоколу, де в графі свідки чи потерпілі вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також усних пояснень вказаних свідків, протокол про адміністративне правопорушення серії БР №021318 від 13 серпня 2017 року не може вважатися допустимим, оскільки отриманий в порушення вищезазначеної інструкції, а також вимог щодо допустимості доказів.

Крім того, захисником в судовому засіданні було надано копію постанови Бучацького районного суду Тернопільської області від 28 серпня 2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним в вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді 40 (сорока) годин громадських робіт.

Враховуючи вищевикладене, місцевим судом не було надано належної оцінки доказам, наявним в матеріалах справи, а інших доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, щодо керування ним транспортним засобом у стані алкогольного спяніння у матеріалах справи немає.

Протокол же про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження його змісту іншими доказами, не є вичерпним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, в тому числі за ч. 1ст.130 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності, з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи викладене, постанова судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 23 серпня 2017 р. підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись п.1 ст.247, ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Строк на апеляційне оскарження постанови Бучацького районного суду Тернопільської області від 23 серпня 2017 року поновити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 23 серпня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, закрити провадження у справі щодо нього в зв'язку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_7