Справа № 337/3864/17
Провадження № 3/337/1182/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2017 року суддя Хортицького районного суду м. Запоріжжя Гнатик Галина Євгенівна, розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м.Запоріжжі адміністративний матеріал по протоколу БР № 227625, що надійшов з УПП у м.Запоріжжі відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

Відносно ОСОБА_1 складений протокол, про те що, він 30.09.2017 року, о 04 годині 45 хвилин, рухаючись по Вирві, біля вул.Квітуча у м.Запоріжжі, керував транспортним засобом «Volkswagen LT 35», державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння шкіри обличчя, порушення мови). Від проходження медичного огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку із застосуванням вимірювальної техніки «Драгер» або у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків: ОСОБА_2, ОСОБА_3 чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. Протокол складено за ст.130 ч.1 КпАП України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав. Суду пояснив, що 30.09.2017 року він рухався з Бабурки на вул.Кремлівську, через Вирву з пасажиром. Його зупинили працівники поліції та повідомили, що на автомобілі не працює задній габарит, перевірили документи, а лише потім запропонували пройти огляд на стан спяніння, проїхати на їх автомобілі в медичний заклад на вул.Седова у м.Запоріжжі. Він не відмовлявся проїхати на огляд, але запитав у інспектора про те, що буде з його автомобілем, який залишиться практично у лісосмузі без будь-якого догляду, бо він хвилювався, щоб автомобіль ніхто не викрав та не розібрав на запчастини. Неодноразово пропонував інспектору вирішити питання щодо автомобіля, але його прохання залишено поза увагою. Інспектор наполягав на тому, щоб він покинув автомобіль та поїхав. Він так і не відмовився їхати, але щодо нього було складено протокол за ст. 130 ч.1 КУпАП. Просить закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, бо він не відмовлявся від огляду на стан спяніння.

У судове засідання, призначене на 10.11.2017 року викликався інспектор УПП ОСОБА_4, який не зявився до суду для дачі пояснень.

Повторно інспектор УПП викликався до суду у судове засідання, призначене на 27.11.2017 року, але знову на виклик до суду не зявився.

До матеріалів справи приєднано пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, з яких вбачається, що 30.09.2017 року, о 17 годині 05 хвилин, в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі.

Свідки ОСОБА_2 і ОСОБА_3 викликалися судом у судові засідання на 10.11.2017 року та 27.11.2017 року.

Свідки до суду не зявилися, а направлені на адресу місця їх проживання, зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення повістки, їм не вручені «за закінченням терміну зберігання», як вказано на повернутих поштових відправленнях.

Судом вжито всіх передбачених законом заходів для виклику у судове засідання інспектора УПП поліції ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, тощо.

Згідно зі ст. 251 КУПАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган ( посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини що помякшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У практиці Європейського суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки ( рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії»), отже адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобовязана доводити свою невинуватість.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і ОСОБА_5 ООН від 27.07.2006 року, обєктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обовязків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Відповідно до принципу V, викладеного у Рекомендації № (94) 12 «Незалежність, дієвість та роль суддів», ухваленій Комітетом ОСОБА_6 Європи на 518 засіданні заступників міністрів 13.10.1994 року, судді, зокрема, зобовязані проводити справу неупереджено, спираючись на власну оцінку фактів та власне тлумачення закону; забезпечити, щоб кожна сторона мала однакові можливості бути заслуханою, і щоб процедурні права кожної із сторін дотримувались відповідно до положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Вивчивши матеріали справ, заслухавши пояснення ОСОБА_1, ознайомившись з відеозаписом подій, які сталися 30.09.2017 року, суд вважає, що провадження по справі про адміністративнеі правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП з наступних підстав.

У відношенні ОСОБА_1 складений протокол, про те, що він 30.09.2017 року, о 04 годині 45 хвилин, рухаючись по Вирві, біля вул.Квітуча у м.Запоріжжі, з явними ознаками алкогольного спяніння, від проходження огляду на стан спяніння відмовився як за допомогою приладу «драгер» так і у медичному закладі.

Дослідивши долучений до матеріалів справи відеозапис подій 30.09.2017 року, судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно інспектор УПП пропонував пройти огляд на стан спяніння, але даний відеозапис не містить жодних доказів про те, що водій ОСОБА_1 відмовився пройти такий огляд, а з запису вбачається, що ОСОБА_1 неоднозово лише задавав питання щодо того, що буде з його автомобілем, який буде покинутий напризволяще у лісосмузі на тривалий час, без будь-якого догляду та просив вирішити питання щодо його автомобіля.

Вказане повністю підтверджує пояснення ОСОБА_1 з цього приводу у судовому засіданні.

Крім того, з наданого відеозапису не вбачається, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження будь-якого огляду на стан спяніння у присутності двох свідків, а з відеозапису подій, які сталися 30.09.2017 року вбачається, що інспектор ПП сам пояснював свідкам, які на відеозапису зявилися невідомо на якій стадії спілкування інспектора з водієм, про те, що водій відмовився від проходження огляду на стан спяніння у їх присутності.

При цьому, наданий суду відеозапис подій, не містить жодного доказу, що саме у присутності двох свідків, водієві було запропоновано пройти огляд на стан спяніння як на приладі «Драгер», так і у медичному закладі і саме у їх присутності ОСОБА_1 від проходження будь-якого огляду відмовися.

З відеозапису не вбачається, що інспектором ПП, саме у присутності двох свідків, які зазначені у протоколі, було запропоновано пройти огляд на стан спяніння за допомогою приладу «Драгер» або у медичному закладі, оскільки наданий суду відеозапис не підтверджує зазначене у протоколі.

З нього вбачається, що інспектор сам, свідкам та ОСОБА_1 пояснював, що останній відмовився від проходження огляду на стан спяніння за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі, зачитав протокол, повідомив місце і час розгляду адмінпротоколу судом.

Наданий суду відеозапис подій, має записи уривками, а викликаний до суду інспектор ПП, у судове засідання двічі не зявився, від дачі пояснень по обставинам складеного відносно ОСОБА_1 протоколу, ухилився.

Будь яких інших доказів того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан спяніння як на приладі «Драгер» так і в медичному закладі, матеріали адміністративної справи не містять.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З вищевказаного вбачається, що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, суду не доведена, а тому,провадження по справі за ст. 130 ч.1 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КК України.

Керуючись ст. 247, 283, 284, 285 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Посвідчення водія тимчасово вилучене у ОСОБА_1 повернути ОСОБА_1.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Хортицький райсуд м. Запоріжжя на протязі 10 днів з дня її оголошення.

Суддя: Гнатик Г.Є.