Справа № 750/8339/17 Головуючий у 1 інстанції Кузюра М. М.
Провадження № 33/795/471/2017
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області - суддя Антипець В. М.,

з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

Розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 вересня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, з вищою освітою, працюючий майстром в ТОВ «Наш Сервіс», одружений, який має двох малолітніх дітей, проживаючий АДРЕСА_1,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320 гривень.

Як установив суд, 26 серпня 2017 року о 22 год. 35 хв. в м. Чернігові по вул. Рокосовського, 35 ОСОБА_1 на порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху керував автомобілем MAZDA CX-7, державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити у зв'язку за відсутністю в його діях складу правопорушення, мотивуючи тим, що він діяв в стані крайньої необхідності, намагався доставити людину, яка себе погано почувала та була пасажиром транспортного засобу, до лікаря, а тому не підлягає адміністративній відповідальності.

Наголошує на тому, що у судове засідання до суду першої інстанції він з'явився зі свідком, який би міг підтвердити, що він діяв в стані крайньої необхідності, проте суд не надав йому можливості скористатися своїм правом та не допитав свідка.

Під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, подав клопотання про закриття провадження у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, пояснюючи, що він сів напідпитку за кермо автомобіля, щоб доставити знайому, яка почувалася погано, до лікарні, діяв у стані крайньої необхідності.

Заслухавши особу, яка притягнута до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 26 серпня 2017 року о 22 год. 35 хв. в м. Чернігові, на вул. Рокосовського, 35 був зупинений водій ОСОБА_1, який керував автомобілем НОМЕР_2 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу, в присутності двох свідків, із застосуванням приладу Драгер № ARHF-0065. Результат огляду показав наявність алкоголю - 1,05% проміле, про що до матеріалів справи додані паперові роздруківки результатів застосування приладу та відомості з акту огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів ( а. с.4-6) .

Пункт 2.9 «а» Правил дорожнього руху забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. Невиконання вимоги Правил утворює, у даному випадку, склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що він діяв в межах крайньої необхідності, нічим не підтверджені. Двічі апеляційний розгляд відкладався по причині хвороби ОСОБА_1 Втретє прибув сам ОСОБА_1, не подавши документів, що особа, яка перебувала в салоні його автомобіля, потребувала екстреної медичної допомоги, яку не надала, викликана швидка допомога і він змушений був в стані алкогольного сп'яніння везти до лікарні пасажира.

У своїх власноручно написаних поясненнях, водій ОСОБА_1 зазначав про те, що напередодні не спав дві доби, випив бокал пива, майже нічого не їв, за кермо був змушений сісти, оскільки було необхідно поспішати на вокзал за дитиною (а.с.16).

Відповідно до протоколу судового засідання, під час судового розгляду ОСОБА_1 пояснював, що його жінка, яка хвора на цукровий діабет, увечері стало погано і він сів за кермо, щоб відвезти її до знайомої медсестри (а.с.17). Проживаючи в обласному центрі, дружина ОСОБА_1 мала реальну можливість скористатись послугами таксі.

З відеозапису з нагрудної відеокамери поліцейського вбачається, що відразу після зупинки транспортного засобу та пояснень працівником поліції, які саме порушення були вчинені водієм, ОСОБА_1 вказав, що поспішав додому. Більш того, апеляційний суд звертає увагу і на причину зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1, а саме, перетин ним подвійної суцільної смуги та обгін іншого транспортного засобу (тролейбусу) на пішохідному переході.

У подальшому з салону автомобіля вийшла жінка, яка представилась дружиною водія, намагалась домовитись з працівниками поліції, просила вимкнути камери, а коли їй роз"яснили, що вони не вимикаються, повідомила, що вони поспішали на вокзал.

Із зовнішнього вигляду жінки, її поведінки, не можна зробити висновок, що вона погано себе почувала та потребувала термінової медичної допомоги.

Щодо порушення права на допит свідка, на яке вказує апелянт, то з протоколу судового засідання вбачається, що ОСОБА_1 були роз"яснені його права, в тому числі і право заявляти до суду клопотання, які ним заявлені не були (а.с. 17).

Отже, захисна версія ОСОБА_1 про дії в стані крайньої необхідності, не відповідає дійсності, спростовується зібраними доказами та викликана бажанням уникнути відповідальності.

При накладенні стягнення, суд в повній мірі врахував, особу порушника, навмисну форму вини, і з урахуванням усіх встановлених обставин, обрав правильну міру відповідальності, з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі поваги до законів України, правил співжиття та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим порушником, так і іншими особами.

Штраф в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами є єдиним та безальтернативним стягненням, передбаченим санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП.

Клопотання про закриття провадження у зв'язку із закінченням строку давності накладення стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП, не підлягає задоволенню. Стягнення цілком обґрунтовано накладене судом першої інстанції в межах трьохмісячного строку з дня вчинення правопорушення, а тому скасовувати рішення і закривати провадження за строками давності накладення адміністративного стягнення, відсутні правові підстави.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 33, 38, 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 вересня 2017 року щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Антипець