Справа № 161/9452/17 Провадження №33/773/631/17 Суддя в 1 інстанції: Сівчук А. Є.
Категорія:ч.ч.1,2 ст. 130 КУпАП Доповідач: Філюк П. Т.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" серпня 2017 р. місто Луцьк

Суддя Апеляційного суду Волинської області Філюк П.Т., з участю представника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 липня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель АДРЕСА_1, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частинами 1 та 2 статті 130 КУпАП та із застосуванням ч.2 ст. 36 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 320 гривень судового збору.

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 13.06.2017 року о 19 годині 20 хвилин в м. Луцьку по вул. Глушець,1, керував транспортним засобом марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги, передбачені п.2.9 (а) Правил дорожнього руху.

Він же, 14.06.2017 року о 04год 15 хв в м.Луцьку по вул. Ковельській, 80 повторно, керував транспортним засобом марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги, передбачені п.2.9 (а) Правил дорожнього руху.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає постанову судді необґрунтованою та незаконною. Посилається на те, що судом не дотримано загальних процесуальних норм закону, які передбачають всебічне повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Вказує, що суд розглянув справу за його відсутності, чим позбавив права заявляти клопотання та долучати письмові докази. Судове засідання суду першої інстанції не фіксувалось технічними засобами та не вівся протокол судового засідання. Також зазначає, що його незаконно притягнуто до відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП, оскільки в його діях відсутня повторність, так як будь-якого рішення за ч.1 ст. 130 КУпАП станом на час винесення постанови 11 липня 2017 року не було.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши представника ОСОБА_1, який підтримав подану апеляційну скаргу, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст.245, 280 КпАП України завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов'язковому порядку має бути з'ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 вказаних вимог закону дотримав.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_2 зазначеного у постанові суду адміністративного правопорушення підтверджується перевіреними і дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав відповідну юридичну оцінку.

Так, винуватість ОСОБА_2 стверджується висновками щодо результатів медичного огляду на виявлення стану алкогольного сп'яніння №1817 від 13.06.2017 року та № 1823 від 14.06.2017 року, з яких вбачається що ОСОБА_2 під час огляду перебував в стані алкогольного сп'яніння.

Вказане не заперечується й особою, яку притягнуло до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, оскільки при складанні протоколів про адміністративне правопорушення серії БР № 150229 (а.с.9) та БР№191289 (а.с.1), останній жодних зауважень щодо їх невідповідності не заявляв, а навпаки посвідчив їх правильність своїм підписом.

Протоколи про адміністративне правопорушення складено відповідно до вимог законодавства, уповноваженою на це особою, в присутності правопорушника, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, пояснення яких розміщенні на окремих аркушах (а.с.4,5,11,12) та підтверджують алкогольне сп'яніння ОСОБА_2, тому твердження ОСОБА_2, що протокол не містить записів про свідків є безпідставними.

Отже, всі наявні в матеріалах адміністративної справи документи повністю узгоджуються між собою та вказують на порушення ОСОБА_2 п.2.9 Правил дорожнього руху, і як наслідок підтверджують вчинення останнім адміністративного правопорушення, яке кваліфікується за ч.1 та ч.2 ст. 130 КУпАП .

Стосовно доводів апеляції щодо незаконності притягнення ОСОБА_2 за ч.2 ст. 130 КУпАП, необхідно зазначити, що адміністративне правопорушення вважається закінченим з моменту його вчинення (тобто з моменту коли особа перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння сіла за кермо транспортного засобу та рушила з місця), а наявні в матеріалах документи зовсім виключають сумніви, щодо цього.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 здійснив адміністративне правопорушення, яке кваліфікується за ч.1 ст. 130 КУпАП 13.06.2017 року, а вже на наступний день 14.06.2017 року знову повторно перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння керував транспортним засобом, матеріали №161/9452/17, та № 161/2498/17 щодо вказаних порушень надійшли до суду одночасно та були об'єднанні суддею в одне провадження.

Посилання щодо відсутності в матеріалах справи протоколу судового засідання чи журналу фіксування судового процесу технічними засобами, судом до уваги не приймаються, оскільки норми Кодексу України про адміністративні правопорушення не містить прямої вказівки на обов'язкове вчинення такої процесуальної дії. Як вбачається з матеріалів, під час судового засідання 11 липня 2017 року клопотання щодо фіксації судового засідання чи ведення протоколу не заявлялось.

Оскаржувана постанова суду містить посилання на те, що ОСОБА_2 був присутнім на судовому засіданні під час розгляду справи щодо нього, в якому визнавав свою вину та щиро розкаявся. Крім того в матеріалах справи наявна розписка датована 11.07.2017 роком з якої вбачається, що ОСОБА_2 після розгляду справи отримав копію судового рішення. Вказані обставини підтверджені і секретарем судового засідання Федьо Н.І., яка вказала на присутність ОСОБА_2 під час розгляду справи судом першої інстанції. Разом з тим, секретар судових засідань пояснила, що дійсно ОСОБА_2 було отримано повідомлення про призначення справи до розгляду лише на 05.07.2017 року, на яке він з'явився, та був усно повідомлений про перенесення розгляду справи на 11.07.2017 року у зв'язку з перебуванням головуючого по справі на лікарняному.

Тому, доводи апеляційної скарги щодо відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності судом не беруться до уваги та вважаються специфічною формою захисту, яку обрав ОСОБА_2 Крім того, ОСОБА_2 не надано жодного доказу на підтвердження тієї обставини, що автомобіль є єдиним джерелом доходу про що останній вказує у своїй апеляції.

З огляду на вищенаведене, та оцінивши всі матеріали справи в їх сукупності, приходжу до висновку, про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні ним п. 2.9 Правил дорожнього руху України, а тому дії останнього слід кваліфікувати за ч.ч. 1та 2 ст. 130 КпАП України.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, суд приходить до висновку про правильність застосування судом першої інстанції адміністративного стягнення з врахуванням ст. 36 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, яке буде необхідне і достатнє для виховання особи та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 липня 2017 року щодо ОСОБА_2 - без зміни

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Волинської області П.Т. Філюк