Справа № 127/845/17
Провадження № 33/772/219/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вишар І. Ю.
Доповідач: Бурденюк С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2017 р. м. Вінниця

Суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Вінницької області Бурденюк С.І., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, адвоката Чопенка С.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13.02.2017 року

в с т а н о в и в:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.02.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 320,00 грн. на користь держави.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_2 06.01.2017 року, о 18 год. 25 хв. в м. Вінниці по вул. Коцюбинського 70, в порушення вимог п. 2.9а ПДР України, керував автомобілем марки «Мерседес Бенс Е290 DT», д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп"яніння проводився в установленому законом порядку в КЗ ВОНД «Соціотерапія» Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння ОСОБА_2 зафіксовано результат 0.91 %.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 13.02.2017 року та просить справу закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги мотивує тим, що судом відмовлено у його клопотанні про виклик у якості свідка лікаря-нарколога. Також вказує, що медичний висновок є недійсним.оскільки огляд на визначення стану сп"яніння було проведено з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції пр порядок виявлення у водіїв транспортних зщасобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року. Крім того, зазначає, що звернувся на медичний огляд протягом двох годин з моменту встановлення поліцейськими підстав для проведення даного медичного огляду.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав свою апеляційну скаргу та пояснив, що дійсно він 06.01.2017 року о 18 год. 25 хв. він керував автомобілем марки «Мерседес Бенс Е290 DT», д.н.з. НОМЕР_1 в тверезому стані. Був зупинений поліцейськими оскільки пересік подвійну суцільну лінію. В подальшому відносно нього було складено постанову, яку поліцейські запропонували прочитати та підписати, якщо немає заперчень. Під час підписання постанови один з працівників поліції сказав, що почув від порушника запах алкоголю, після чого, посадивши апелянта на заднє сидіння патрульного автомобіля, повезли у наркологічний диспансер, де порушник погодився пройти огляд.

Перед освідування ОСОБА_2 користувався аерозолем "Пропосол" тому, що хворіє на хрогнічну форму тонзиліту, тому можливо тест показав позитивний результат.

Крім того, зазначив, що того ж дня він самостійно звернувся до КЗ ВОНД «Соціотерапія» для проходження медичного огляду на стан сп'яніння, про що надав відповідний висновок.

Заслухавши пояснення с каржника, який свою підтримав апеляційну скаргу; думку адвоката Чопенка С.А., який підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_2, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали адміністративної справи, надавши їм юридично-правову оцінку, суд вважає що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом в порушення вимог ст.280 КУпАП не вжито належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, суд допустив неповноту при з'ясуванні обставин справи, а також однобічність у дослідженні доказів по справі.

Розглянувши справу, суддя обмежився лише наявністю протоколу та одним з висновків медичного огляду, внаслідок чого допустив однобічність та необ'єктивність своїх висновків.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_2 в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП є необґрунтованим, не відповідає фактичним обставинам справи і спростовується доказами повно та всебічно дослідженими під час апеляційного розгляду справи.

На порушення вимог цього Закону та вимог ст. 279, 280 КУпАП районний суд дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, не дослідивши належним чином докази по справі, хоча зобов'язаний був з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність,а також з'ясувати інші обставини,що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення,є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилученням речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно пояснення ОСОБА_2 щодо перебування його у тверезому стані на час зупинки його працівниками ДАІ та складання протоколу про адміністративне правопорушення підтверджується наступним.

Факт хвороби ОСОБА_2 доводиться медичною довідкою та довідкою з Вінницького імуннологічного центру, доданими до апеляційної скарги.

Крім того, до апеляційної скарги долучено анотацію лікарського перпарату "Пропсол".

Апеляційний суд бере до уваги те, що згідно п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів , що знижують увагу та швидкість реакції,і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я уповноважена особа Державтінспекції в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 11.11.2015 року від № 1431/27858, передбачено, що ознаками алкогольного сп'яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Проте в порушення зазначеної норми, протокол був складений без переліку ознак сп'яніння ОСОБА_2

Судом не дано оцінки тому, що за наявності у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп'яніння, працівники поліції не відсторонили його від керування автомобілем.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.01.2017 року проведений о 19.00 год. свідчить про те, що ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.01.2017 року проведений о 20.30 год.вказує протилежне. а саме, що ОСОБА_2 є тверезим. Висновки проведені одним і тим самим лікарем-наркологом ОСОБА_5

Допитаний у судовому засіданні лікар нарколог ОСОБА_5 підтвердив, що результатами самозвернення ознак алкогольного сп'яніння у ОСОБА_2 не виявлено. В даному випадку проведено більш детальниз аналіз. Таке в практиці трапляється.

Суд першої інстанції в оскаржуваній постанові зазначив про проведення медичного огляду ОСОБА_2 через самозвернення в порушення вимог ч.4 ст. 266 КУпАП, однак зазначив, що повторний огляд відбувся пізніше, ніж дві години з моменту встановлення підстав, хоча як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 направлений на огляд працівником поліції о 18.54 год., а повторний огляд проводився о 20.30 год., тобто впродовж 2 годин з моменту складення такого протоколу.

Відповідно до ст.61 Конституції України «юридична відповідальність особи має індивідуальний характер». Забезпечення виконаннявимог цієї норми закону є обов'язковим як для правоохоронних органів так і для суду.

Наведені недоліки вказаного протоколу про адміністративне правопорушення свідчать про те, що цей протокол не відповідає вимогам закону.

Нечіткість, неконкретність та юридична некоректність цього протоколу про адміністративне правопорушення позбавляють суд можливості всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи,у відповідності до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, оскільки за будь -яких умов це не усуне вищевказаних недоліків протоколу.

Виправлення недоліків таких незаконних протоколів не є компетенцією суду. Суд має право розглядати саме протокол про адміністративне правопорушення і матеріали справи в межах цього протоколу.

Вказане викликає сумніви у правдивості інформації, зазначеної в протоколі про адміністративне правопорушення, і усунити вказані сумніви в апеляційного суду не має процесуальної можливості усунути вказані суперечності.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_2 апеляційний суд приходить до висновку, що при апеляційному розгляді справи не доведено, що в діях останнього наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Ухвалене суддею рішення на підставі вказаних доказів не може вважатись законним та підлягає скасуванню.

Кодекс про адміністративні правопорушення встановлює чіткий перелік повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст.38 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення підвідомчих суду (судді), адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Згідно з ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Враховуючи, що з часу обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції минули строки накладення адміністративного стягнення та неможливості направлення справи на дооопрацювання, провадження у справі підлягає закриттю.

За таких обставин, постанова не може залишати в силі, підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю у зв'язку з закінченням строків накладенням адміністративного стягнення, подальший перегляд справи з дослідженням доказів по ній є неможливим.

Крім того, на суд покладається обов'язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Враховуючи викладене, керуючись ст.55 Конституції України ст. ст. 293, 294 КУп АП, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13.02.2017 року щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП - скасувати, а провадження в справі закрити, в зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: