АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 638/2452/17 Головуючий 1-ї інстанції: Штих Т.В.
Провадження № 33/790/587/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., за участю особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ст. 122-4 КУпАП ОСОБА_2, іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.04.2017 року у відношенні ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, була визнана винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, та нанеї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розміні 340 грн.

Як встановлено судом, ОСОБА_2, 25.01.2017 року о 14:42 год. рухаючись по вул. Дерев'янка, буд. 58 в м. Харкові на автомобілі CHEVROLET, державний номер НОМЕР_1, при зміні напрямку руху не впевнилася, що це буде безпечо та допустила зіткнення з автомобілем ВАЗ 211040, державний номер НОМЕР_2, після чого з місця дорожньо-транспортної пригоди (ДТП) зникла, порушивши вимоги п.п. 10.1, 2.10 Правил дорожнього руху України. Автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків.

При розгляді справи суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ст. 122-4 КУпАП.

На постанову районного суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2017 року, а провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що при розгляді справи суддею не повно та не всебічно встановлені всі обставини правопорушень, жодних належних доказів адміністративного правопорушення не існує, протокол про адміністративне правопорушення містить скорочення та помилки в словах та безліч цифр та підписів поза полями протоколу. Також ОСОБА_2 вказує, що відеозапис з відеореєстратора не є доказом бо він не був досліджений в судовому засіданні та не виключає, що даний відеозапис на її думку є «відео монтажем».

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, яка підтримала вимоги апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_3, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вирішує справу в межах заявлених апеляційних вимог і вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апеляційний суд не вбачає підстав вважати що вимоги вказаної правової норми були порушенні суддею суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтримала викладені в апеляційній скарзі вимоги, заявляла клопотання про призначення транспортної - трасологічної експертизи, та експертизи відеозапису з камери відео-реєстратора, який мається в матеріалах справи на предмет його можливого монтажу.

Апеляційний суд відхилив ці клопотання, оскільки відповідно до матеріалів справи, такого клопотання про призначення транспортної - трасологічної експертизи в суді першої інстанції не заявлялось, хоча апелянт приймала участь в судовому засіданні, ОСОБА_3 пояснив апеляційному суду, що всі пошкодження автомобіля, отримані в результаті вказаної події він усунув, та апелянтом не було наведено належних обґрунтувань призначення експертизи відеозапису, не вказано якої саме експертизи.

Апеляційний суд вважає посилання апелянта щодо безпідставності зазначення в оскаржуємій постанові в якості доказу диску з відеозаписом дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 14) таким, що заслуговує на увагу, оскільки відповідно до звукозапису судового засідання цей відеозапис не відтворювався з технічних причин, але таке посилання на думку апеляційного суду не спростовує правильність прийнятого рішення, так як цей відеозапис був відтворений в судовому засіданні апеляційного суду, та було встановлено що автомобіль ВАЗ 211040, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 рухаючись прямо майже по подвійній розподільній ліні, робить незначний маневр вправо, і з правої сторони автомобіль CHEVROLET під керуванням ОСОБА_2 виконує маневр вліво, в результаті автомобілі контактують, і автомобіль CHEVROLET, у якого після контакту видно пошкодження лівої пасажирської двері, продовжує рух, звернувши на ліво, зникає.

Апеляційний суд переглянувши вказаний відеозапис приходить до висновку, що посилання апелянта на те, що ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом, пересік двійну смугу не спростовано, але є такими, що не спростовує наявність вини в діях ОСОБА_2, а саме їх невідповідність вимогам п.п. 10.1 та 2.10 «а» Правил дорожнього руху України.

В ході розгляду апеляційної скарги після відтворення відеозапису ОСОБА_2 обґрунтовувала наявність пошкодження лівої задньої двері її автомобіля результатом іншого дорожньо-транспортної пригоди, яка ніби відбулась раніше, але доказів на підтвердження цього суду не надала.

Посилання апелянта на невірне зазначене в матеріалах справи місця її роботи апеляційний суд вважає таким, що це не спростовує обставини викладених у постанові суду від 11.04.2017 року, і зазначає, що рішення про доведеність вини ОСОБА_2 прийнято на підставі аналізу її пояснень, пояснень ОСОБА_3, змісту протоколів про адміністративні правопорушення, схеми до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди. Підстав ставити під сумнів правильність такого рішення у апеляційного суду немає.

Апеляційний суд відхиляє вимогу апелянта щодо необхідності закриття провадження на підставі вимог п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки встановлено, що ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення 25.01.2017 року, а адміністративне стягнення накладено 11.04.2017 року, тобто у строк, передбачений ст. 38 КУпАП.

Інші обґрунтування апеляційної скарги щодо неузгодженості часу складання протоколу про адміністративне правопорушення, притягнення працівників поліції до відповідальності за іншими фактами апеляційним судом відхиляються, оскільки вони не спростовують правильність рішення суду першої інстанції про наявність вини в діях ОСОБА_2 при тих обставинах, які викладені у постанові від 11.04.2017 року.

Щодо можливої наявності вини в діях іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_3, на чому наполягала ОСОБА_2, апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що остання не позбавлена доводити це шляхом ініціювання питання перед відповідними органами щодо початку провадження за процедурою КУпАП, подачі цивільного позову, тощо.

Враховуючи вище викладене, апеляційний суд не знаходить підстав для сумнівів у вищезазначених доказах, а тому постанова від 11.04.2017 року за доводами апеляційної скарги скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.04.2017 року у відношенні ОСОБА_2 - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області В.П. Цілюрик