Справа №583/1980/17 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сидоренко Р. В.
Номер провадження 33/788/406/17 Суддя-доповідач Литовченко Н. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 року суддя Апеляційного суду Сумської області Литовченко Н. О. ,за участю ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05 вересня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05 вересня 2017 року ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік, у зв'язку із тим, що він 11 червня 2017 року о 13-50 год. на автодорозі Харків-Суми 9 к/м керував автомобілем «Toyota FJ - CRUISER», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота), від проходження медичного огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить поновити строк на її оскарження, визнавши причину пропуску поважною, викликати в судове засідання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскаржувану постанову скасувати у зв'язку із її незаконністю та невідповідністю фактичним обставинам справи.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді зазначає, що з 05 вересня 2017 року по 14 вересня 2017 року знаходився на стаціонарному лікуванні, у зв'язку із чим вважає, що строк на апеляційне оскарження пропустив з поважних причин.

Вказує, що постанова Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05 вересня 2017 року є незаконною, прийнятою з порушеннями норм матеріального та процесуального права, що потягло за собою неповне з'ясування судом усіх фактичних обставин справи. Так, зазначає, що транспортним засобом не керував, за кермом автомобіля була інша особа. Сам протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями, які, на думку ОСОБА_3, не були усунуті Липецьким ВП Харківського ВП ГУНП в Харківський області на виконання постанови Дергачівського районного суду Харківської області. Так, зокрема, вказує, що в протоколі не зазначено, на території якої області та району було вчинено адміністративне правопорушення, а також неправильно вказано адресу його місця проживання. Вважає, що суд порушив його право бути присутнім під час розгляду адміністративної справи, безпідставно визнавши його таким, що своєчасно та належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи, чим, на думку ОСОБА_3 порушив його право на захист. Також вважає, що суд необґрунтовано послався на письмові пояснення свідка ОСОБА_5 в підтвердження його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки даний свідок був зупинений працівниками поліції вже після зупинки його автомобіля та не міг бачити особу, яка безпосередньо керувала автомобілем, а тому вважає сфальсифікованими складені відносно нього матеріали.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_3, дослідивши доводи поданої ним апеляційної скарги, яка підтримана ним у повному обсязі, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом 10 днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів, наданих апеляційному суду, справу відносно ОСОБА_3 було розглянуто у його відсутність.

Згідно супровідного листа (а.с.43) копія постанови суду була направлена ОСОБА_3 06 вересня 2017 року.

З наданої апелянтом копії довідки КУ «Охтирської ЦРЛ» вбачається, що ОСОБА_3 з 05 вересня 2017 року по 14 вересня 2017 року перебував на лікуванні.

Таким чином, доводи ОСОБА_3 про поважність пропуску ним строку на апеляційне оскарження постанови вважаю такими, що заслуговують на увагу та є підставою для задоволення його клопотання.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Розглядаючи справу, суд дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №026349 від 11 червня 2017 року, ОСОБА_3, 11 червня 2017 року о 13-50 год. на автодорозі Харків-Суми 9 к/м керував автомобілем «Toyota FJ - CRUISER», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків (а.с.1).

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог, встановлених ст.256 КУпАП, а тому суддя місцевого суду обґрунтовано визнав відомості, що у ньому містяться, доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Доводи ОСОБА_3 про те, що в протоколі не зазначено, на території якої області та району було вчинено адміністративне правопорушення до уваги не приймаються, оскільки суттєвого значення для вирішення справи по суті спору не мають.

До того ж, постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 06 липня 2017 року матеріали справи відносно ОСОБА_3 були повернуті Управлінню превентивної діяльності ГУ НП в Харківській області саме з підстав направлення їх до належного суду за місцем проживання ОСОБА_3, а не через невідповідність протоколу вимогам ст.256 КУпАП, як про це зазначає апелянт.

Такими, що не заслуговують на увагу є твердження ОСОБА_3 про невідповідність даних про його особу, а саме місця його проживання, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки як вбачається з копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.38) та клопотання ОСОБА_3 про відкладення судового розгляду (а.с.13) він проживає за адресою АДРЕСА_2, що відповідає адресі, вказаній у протоколі, за якою суд першої інстанції і проводив його виклик в судові засідання.

Також, судом першої інстанції в підтвердження винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, правильно взято до уваги письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с.5-6), з яких вбачається, що в їх присутності ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння як за допомогою технічного пристрою Драгер, так і від проходження такого огляду в медичному закладі.

Крім того, свідок ОСОБА_5 був очевидцем зупинки автомобіля ОСОБА_3 поліцейським, та підтвердив, що за його кермом був саме ОСОБА_3, а вже потім після зупинки автомобіля за кермо пересіла жінка.

Ставити під сумнів надані даним свідком письмові пояснення з підстав зазначених в апеляційній скарзі ОСОБА_3, не вбачається, оскільки вони є послідовними і логічними та такими, що узгоджуються як з письмовими поясненнями працівників поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.23-24), так і показами інспектора поліції ОСОБА_7, наданими в судовому засіданні.

Не можуть бути підставами для скасування постанови судді і посилання апелянта на розгляд справи судом першої інстанції у його відсутність та порушення у зв'язку із цим його права на надання пояснень по суті правопорушення, оскільки як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції неодноразово викликав ОСОБА_3 в судове засідання, що підтверджується розпискою про одержання судової повістки 16.08.2017р., від 18.08.2017р. та 22.08.2017р., одержаних для передачі ОСОБА_3 його захисником ОСОБА_9, але жодного разу не з'явився в судове засідання, а тому суд вірно розцінив таку поведінку ОСОБА_3, як затягування розгляду справи та уникнення відповідальності через сплив строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст.38 КУпАП для прийняття рішення.

Крім того права апелянта в повній мірі реалізовані в суді апеляційної інстанції, проте будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апелянтом не надано.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

У зв'язку з цим суд апеляційної інстанції оскаржувану постанову залишає без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05 вересня 2017 року.

Постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05 вересня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточної та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіЛитовченко Н. О.