П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2017 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Діонісьєвої Н.М.,

при секретарі Краглевич Ю.О.

з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката ОСОБА_1,

розглянувши матеріали, які надійшли з управління Патрульної поліції в місті Рівному Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (гурт.), не працюючий, за ч.1 ст.130 КУпАП ,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 11 вересня 2017 року серія БР № 252088, складеного інспектором роти № 1 батальйону УПП в м. Рівному ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_3, і долучених до нього документів, 10 вересня 2017 року о 23:45 год. На 357 км а/д Київ-Чоп водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки WOLKSWGEN CADDY, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (запах з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці, порушення координації рухів). Огляд на стан сп'яніння не проводився в зязку з відмовою водія, ОСОБА_2, пройти огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Alkotest № 6810» (мова оригіналу протоколу) та від проходження такого огляду в медичному закладі в присутності двох свідків, чим порушив вимогу пп. а п.2.5 Правил дорожнього руху.

Окрім цього, 11 вересня 2017 року складено протокол про адміністративне правопорушення серія БР № 252089, інспектором роти № 1 батальйону УПП в м. Рівному ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_3, і долучених до нього документів, 11 вересня 2017 року о 02:55 год. на 357 км а/д Київ-Чоп водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки WOLKSWGEN CADDY, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (запах з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці, порушення координації рухів). Огляд на стан спяніння не проводився взязку з відмовою водія, ОСОБА_2, пройти огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Alkotest № 6810» (мова оригіналу протоколу) та від проходження такого огляду в медичному закладі в присутності двох свідків, чим порушив вимогу пп. а п.2.5 Правил дорожнього руху.

В суді захисник, адвокат ОСОБА_1, подала письмові заперечення стосовно складених протоколів та додатково зазначила, що свою вину в порушенні ПДР ОСОБА_2 не визнає, оскільки даних адмінправопорушеннь не скоював. Пояснила суду, що у протоколі зазначено, що нібито ОСОБА_2 відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager 6810, відмова відбувалася нібито в присутності двох свідків. Дані факти абсолютно не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки, як вбачається із відеофіксації даної події, патрульний екіпаж, що здійснив зупинку транспортного засобу ОСОБА_2 не був укомплектований ні приладом Drager 6810 ні приладом Drager 6820, оскільки на початку першої частини відеофіксації патрульний ОСОБА_3 просить свого колегу подзвонити «старшому траси», щоб їм привезли Drager, яка саме модифікація приладу мала бути невідомо, жодни документ даної інформації не містить. Проте, у третій частині відеофіксації видно, як ОСОБА_3 розмовляє з невідомою особою по телефону та повідомляє, що газоаналізатор вести не потрібно, тому що особа «починає відмовлятися від такого проходження», при цьому вказує, що від моменту зупинки транспортного засобу до моменту, коли не потрібно вести газоаналдізатор пройшла майже година спілкування ОСОБА_2 з патрульними. П. 10 вказаної Інструкції передбачено складання Акту огляду особи на стан алкогольного спяніння, в разі, якщо особа відмовляється від проходження такого огляду на місці, в Акті зазначаються дані відмови, а також зазначаються свідки, що засвідчують дану відмову. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану спяніння. При цьому презюмується, особі розяснено принцип дії приладу, його надали для огляду, назвали його тип і лише після цього нібито особа відмовляється від проходження огляду за допомогою даного приладу.

Окрім цього, ОСОБА_2 не було вручено Акт огляду особи на стан алкогольного спяніння, не зафіксовано у даному акті і відмову від його отримання та підписання, як того вимагає Інструкція, що є прямим порушенням її вимог та унеможливлює використання даного документу при встановленні наявності чи відсутності вини в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності. Другим порушенням вказаного пункту Інструкції є та обставина, що відеофіксація не містить у собі жодного кадру в присутності свідків, невеличкий фрагмент відмови ОСОБА_2 зафіксовано також за відсутності свідків, в транспортному засобі під час складання протоколу про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які свідки. Також відеофіксація події не містить жодного моменту тієї обставини, що Акт особі оголошувався, що взагалі він був складений саме в ході даної події, що додатково свідчить про недостовірність внесених до нього даних та виключає даний документ як можливий доказ у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Також, зазначила, що до суду надано по два пояснення осіб, що нібито були присутніми під час зупинки ОСОБА_2, при цьому в даних поясненнях вказано, що о 00 год. 15 хв. вони були свідками відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, в їх присутності було складно протокол про адміністравне правопорушення. Проте, як вбачається із долученої до матеріалів справи відеофіксації під час складання протколу в транспортному засобі патрульного екіпажу не було жодної сторонньої особи, а відтак вказані пояснення обєктивно є такими, що не можуть бути розцінені як належний та допустимий доказ. Крім того, із самої відеофіксації події вбачається, що нібіто відмова зафіксована о 00:26-00:36 год., а протокол складено в проміжку 01:24-01:40 год., що також не відповідає вказаним поясненням. Крім того, із протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 252088 від 11.09.2017 року вбачається, що подія тривала лише 25 хв. і особа керувала транспортним засобом о 23 год.45 хв. Проте із відеофіксації вбачається, що особу було зупинено о 22 год. 56 хв., а відтак вона фізично о 23 год. 45хв. не могла керувати жодним транспортним засобом, оскільки в цей час спілкувалася із патрульними поліцейськими. Крім того як вбачається із відеофіксації, направлення на огляд в медичному закладі від проходження якого нібито ОСОБА_2 відмовився, йому не оголошувалося, що в свою чергу свідчить, що на місці події воно не оформлялося, а було написано вже в ході підготовки матеріалів для направлення до суду. Згідно положень п.п. 6-8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу здоровя. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Із викладеного чітко вбачається, що належне складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження медичного огляду на стан спяніння, повинно мати місце лише після документування відмови особи, що керує транспортним засобом, від проведення огляду на стан спяніння саме у закладі охорони здоровя. В даному випадку із протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 252088 від 11.09.2017 року вбачається, що місцем складання протоколу є 357 км а/д Київ-Чоп, що переконливо свідчить про складення його поза межами закладу охорони здоровя.

Відносно протоколу серії БР № 252089 адвокат ОСОБА_1 суду пояснила, що, як вбачається із самого матеріалу про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, за дві години до вказаної події (насправді ж за одну годину) стосовно ОСОБА_2ІВ. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 252088 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КупАП з аналогічних підстав відмова від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі. Зазначила, що норми КупАП наголошують на тому, що притягнення особи за ч.2 ст. 130 КупАП та відповідно складання протоколу про адміністративне правопорушення можливе лише після притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КупАП та набранням законної сили відповідної постанови суду, тобто після встановлення саме судом вини особи, що притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення. В даному ж випадку, в порушення вимог чинного законодавства, поліцейським роти № 1 батальйону УПП в м. Рівне ДПП сержантом поліції ОСОБА_3, без відповідних на те підстав, було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 252089 за ч. 2 ст. 130 КупАП, що є неможливим, оскільки ОСОБА_2 на момент його складання не був притягнений до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 с. 130 КупАП і його вина у його вчиненні ще не була встановлена судом.

На підставі викладених обставин просить закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за відсутності події і складу правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Заслухавши захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши наявні в справі про адміністративне правопорушення матеріали, переглянувши копію диску відеофіксації події 11 вересня 2017 року, суд приходить до висновку, що провадження в даній справі слід закрити з таких підстав.

Диспозиція частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення(далі - КУпАП) встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.ч.2, 3, 5, 6ст.266КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Аналогічні положення направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Зокрема, пунктами 2 - 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. №1103(з відповідними змінами) (далі Порядку від 17.12.2008р. №1103), визначено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп'яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану спяніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан спяніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану спяніння.

Підтвердження стану сп'яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Відповідно до пунктів 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 р. за №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за №1413/27858 (далі Інструкції від 09.11.2015р.), огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст..266 КпАП України (далі заклад охорони здоров'я).

Приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів:(п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05;п.53 Рішення ЄСПЛ у справі «ОСОБА_3 проти України» від 15.10.2010 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява №29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Згідно п.2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015р. по справі №1-11/2015, - органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (ч. 2 ст.6 Основного Закону України).

За ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КпАП України.

Згідно з КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.. 245).

Обов'язковість вищенаведеного рішення і висновків Конституційного Суду України встановлена ст.69Закону України «Про Конституційний Суд України».

З аналізу положень ч. 1 ст. 130 КУпАП слідує, що суб'єктом притягнення до адміністративної відповідальності може бути особа за керування транспортним засобом в стані сп'яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду.

Виходячи з наведених норм законодавства, оцінивши всебічно, повно і об'єктивно,за своїм внутрішнім переконанням,в їх сукупності з точки зору їх достатності, належності, керуючись законом та правосвідомістю досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає встановленим, що ОСОБА_2 на час описаних в протоколі подій за кермом в стані алкогольного сп'яніння не знаходився, доказів того, що він перебував в стані сп'яніння за кермом - в судовому засіданні не встановлено, оскільки відповідних фактичних даних не містить ні протокол, ні додані до нього матеріали, ні пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Письмові пояснення свідків, що знаходяться в матеріалах справи, суд оцінює критично, оскільки вони не підтверджені жодним належним та допустимим доказом у справі, містять суттєві розбіжності у часі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення та свідчать про недотримання вимог Інструкції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів про притягнення особи до адміністративної відповідальності, що в свою чергу вказує на відсутність події та складу адміністративного правопорушення за ч.1ст.130 КУпАП, у зв'язку з чим ОСОБА_2 в даному випадку не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, наслідком чого є закриття провадження.

В порядку ч. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення вищезазначені адміністративні справи № 569/14274/17 та 569/14276/17 протоколи серія БР № 252088, серія БР № 252088, обєднуються в справу № 569/14274/17 провадження під № 3/569/4813/17.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 не міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 130 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 130 КУпАП.

На підставі вищенаведеного та керуючись с. 36, 38, п.1 ст.247, ст.ст. 280, 283, п.3 ч.1 ст. 284, ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 та ч. 2 ст. 130 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду Н.М. Діонісьєва