Єдиний унікальний номер 236/2150/17 Номер провадження 33/775/336/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2017р. суддя судової палати з кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області Половінкін Б.О., за участі захисника ОСОБА_2, особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 розглянувши у судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Краснолиманського міського суду Донецької області від 20.10.2017р., якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, мешкає в АДРЕСА_1

визнано винним у скоєнні правопорушень, передбачених ст.ст.122-2, 185 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави за ст.122-2 КУпАП в розмірі 9 (дев'яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вигляді складає 153,00 (сто п'ятдесят три) грн. 00 коп., за ст.185 КУпАП України у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 15(п'ятнадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вигляді складає 255,00 (двісті п'ятдесят п'ять) грн. 00 коп.

В силу ст. 36 КУпАП призначено ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 15(п'ятнадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вигляді складає 255,00 (двісті п'ятдесят п'ять) грн. 00 коп.

в с т а н о в и в :

Постановою Краснолиманського міського суду Донецької області від 20.10.2017р. ОСОБА_3 визнано винним у тому, що він 22.07.2017 року о 11 год. 45 хвл., на а/ш Лиман-Щурово(3 км), керуючи автомобілем АСURA, державний номерний знак НОМЕР_1, не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу, чим порушив вимоги п.2,4 ПДР та вчинив правопорушення передбачене ст.122-2 КупАП України.

22.07.2017 року о 11 год. 50 хвл., ОСОБА_3 на а/ш Лиман-Щурово(3 км), вчинив злісну непокору працівнику поліції, а саме: кидався в бійку, чіплявся за формений одяг, принижував, висловлювався нецензурною лайкою, на неодноразові зауваження правоохоронця не реагував, тобто вчинив правопорушення передбачене ст.185 КупАП України.

Зазначена постанова оскаржена особою, яка притягнена до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, в якій він прохає скасувати постанову суду першої інстанції як незаконну, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю вини в його діях. В обґрунтування своїх доводів послався на те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам, які містяться в матеріалах адміністративної справи, що потягло необґрунтоване визнання його вини. Зазначає, що рухаючись у потоці, він бачив жести поліцейського про зупинку та розцінив їх як вимогу про зупинку автомобілю, який їхав попереду нього, а не на свою користь, оскільки саме цей автомобіль став зупинятись. Він поїхав далі.

На вимогу про надання документів не відмовляв, тільки попросив дотримуватися відповідної процедури. Працівникам поліції не грубив, за формений одяг не хватав, нецензурною лайкою не виражався, злісну непокору працівникам поліції не вчиняв.

Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, вивчивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_2, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги за таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції на обґрунтування прийнятого рішення про визнання вини ОСОБА_3 послався на те, що його вина підтверджена протоколами про адміністративні правопорушення БР № 276028 та БР № 276648 та постановою про адміністративне затримання ДО № 001186 від 22.07.2017 року.

Суд апеляційної інстанції, звертає увагу на те, що розглядаючи адміністративне провадження за ст. 122-2 та 185 КУпАП судом першої інстанції не звернуто увагу на ту обставину що, 28 вересня 2017 року у постанові Слов'янського міськрайонного суду Донецької області зазначено, що відповідач - інспектор ВЗС ГУНП в Донецькій області, не надав доказів законності підстави для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_4 та надання йому документів на право керування автомобілем. Таким чином, Слов'янський міськрайонний суд Донецької області приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову ОСОБА_3 до сержанта поліції ОСОБА_5 визнав дії і постанову працівника поліції незаконною та скасував її.

Крім того суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції на підтвердження вини ОСОБА_3 у своєму рішенні послався на протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 276026, в той час як відносно ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 276028, тобто суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення який відносно ОСОБА_3 не складався. Суд першої інстанції на обґрунтування свого рішення у постанові послався на пояснення свідка події, однак у судовому засіданні цей свідок допитаний не був. В матеріалах справи містяться тільки його пояснення, проте його права та обов'язки як свідка у цьому пояснені не роз'яснені. Він не був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві свідчення, що на думку апеляційного суду і є суттю показань свідка,

Як вбачається з постанови Краснолиманського міського суду Донецької області ОСОБА_3 визнано винуватим за ст. 185 КУпАП у тому що він вчинив злісну непокору працівнику поліції, а саме: кидався в бійку, чіплявся за формений одяг, принижував, висловлювався нецензурною лайкою, на неодноразові зауваження правоохоронця не реагував.

В той час як диспозицією ст. 185 КУпАП передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку. З огляду на це суд апеляційної інстанції приходить до такого висновку.

Дії ОСОБА_3, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП, складені працівником поліції за своєю диспозицією не відповідають фактичним обставинам справи. Тобто на думку апеляційного суду, складаючи протокол працівник поліції зазначив дії ОСОБА_3, які мають кваліфікуватися як дрібне хуліганство, та при цьому не вказав, яку саме злісну непокору вимогам працівника поліції вчинив ОСОБА_3, та яка вимога була висунута з боку працівника поліції. Як вже було зазначено вище, дії працівника поліції щодо вимоги до ОСОБА_3 у постанові Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 28.09.2017 року визнано такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не могли бути висунуті.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що постанова Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 28.09.2017 року набрала законної, має преюдиційне значення та суд першої інстанції мав звернути на це увагу, в той час як ця постанова судом було проігнорована.

За таких підстав суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 є обґрунтованими, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню як незаконна, а провадження у справі закриттю за відсутності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 247, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, яка притягнена до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову Краснолиманського міськрайонного суду Донецької області від 20.10.2017р. задовольнити.

Постанову Краснолиманського міськрайонного суду Донецької області від 20.10.2017р., якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 ст. 185 КУпАП скасувати.

Провадження відносно ОСОБА_3 закрити у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП..

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя