АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1019/2017 Головуючий в 1-й інстанції: Неганова Н.В.
Категорія: ст. 124, ст. 130 КУпАП Доповідач: Жук О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Жук О.В.,

розглянувши 27 вересня 2017 року апеляційну скаргу захисника Орещенко Л.А. на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року про притягнення

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

16 лютого 2017 року постановою судді Подільського районного суду м. Києва Гудименка Д.С. визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 320 гривень.

Згідно з постановою 15 січня 2017 року, о 19 годині, ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Тойота» д.н.з.НОМЕР_1 рухаючись по проспекту Правди, 68 в м. Києві, порушив п.12.1, 2.3 «б» Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), а саме не переконався в безпеці руху, не дотримався безпечної швидкості та дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду - металевий паркан. При цьому, ОСОБА_4 керував вказаним автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження медичного огляду на стан сп'яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

В апеляції захисник Орещенко Л.А. просить скасувати вказану постанову та закрити провадження по справі в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Своє прохання захисник обґрунтовує тим, що на час події ОСОБА_4 не перебував в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується висновком Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія», відповідно до якого станом на 00 годин 10 хвилин 16 січня 2017 року у ОСОБА_4 не виявлено ознак сп'яніння.

Так, на місці пригоди ОСОБА_4 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» в результаті конфлікту останнього з працівниками поліції і незнайомими особами, які в подальшому були запрошені в якості свідків по справі. Крім того, працівниками поліції не було належним чином роз'яснено ОСОБА_4 його права і наслідки такої відмови.

На підтвердження того факту, що ОСОБА_4 не перебував за кермом у стані алкогольного сп'яніння, на думку захисника, свідчить і той факт, що працівники поліції відповідно до Інструкції та вимог ст. 266 КУпАП, не відсторонили його від керування транспортним засобом, не провели заходів по тимчасовому затриманні транспортного засобу і вилученню посвідчення водія.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП не сконкретизовано, які саме правила дорожнього руху були порушені ним та які наслідки у вигляді пошкоджень транспортних засобів, автомобільних доріг чи іншого майна мали місце.

Тому, вважає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки судом першої інстанції було допущено неповноту судового розгляду і належним чином не з'ясовано обставини справи.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення ОСОБА_4 та його захисника, які підтримала апеляційну скаргу, дослідивши докази, вважаю, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно й об'єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Як убачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильними та підтверджуються доказами, що містяться в матеріалах справи.

Адміністративне стягнення накладено з дотриманням вимог ст. 33, 36 КУпАП.

Так, з протоколів про адміністративні правопорушення вбачається, що 15 січня 2017 року, о 19 годині, ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Тойота» д.н.з.НОМЕР_1 рухаючись по проспекту Правди, 68 в м. Києві, порушив п.12.1, 2.3 «б» Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), а саме не переконався в безпеці руху, не дотримався безпечної швидкості та дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду - металевий паркан. При цьому, ОСОБА_4 керував вказаним автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження медичного огляду на стан сп'яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

На схемі місця дорожньо-транспортної події зафіксоване місце розташування автомобіля «Тойота» д.н.з.НОМЕР_1 в результаті зіткнення з металевим парканом, а також встановлено наявність на автомобілі пошкоджень, що відповідає механізму пригоди.

З пояснень ОСОБА_4, що містяться в матеріалах справи, та наданих в ході судового засідання апеляційної інстанції, останній не заперечував факт керування ним транспортним засобом та зіткнення автомобіля з парканом, однак зазначав про відсутність з його боку порушень ПДР України, оскільки пригода сталася в результаті неналежного прибирання доріг та поганих погодних умов.

Не заперечив ОСОБА_4 і факт присутності на місці події свідків, які і викликали поліцейських. При цьому він зазначав, що у нього виник конфлікт з вказаними свідками, а також з поліцейськими, що прибули на місце події.

З письмових пояснень свідка ОСОБА_5 вбачається, що він безпосередньо бачив факт керування ОСОБА_4 автомобілем та здійснення ним зіткнення з металевим парканом. Він підійшов до автомобіля, побачивши, що водій перебуває в стані алкогольного сп'яніння, попросив припинити подальший рух, на що водій почав його ображати і намагався поїхати з місця пригоди. Тоді свідок викликав поліцейських.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в письмових поясненнях підтвердили, що ОСОБА_4 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу та у лікаря-нарколога.

ОСОБА_4 підтвердив факт відмови від проходження огляду, однак пояснив це тим, що у нього виник конфлікт з поліцейськими та свідками.

Однак, як вбачається з відеозапису, наданого поліцейськими, ніякого конфлікту між ОСОБА_4 та поліцейськими не було.

В матеріалах справи міститься висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_4 лікарем-наркологом від 19.01.2017, з якого вбачається, що огляд був проведений 16.01.2017 о 00 годин 10 хвилин і ознак сп'яніння виявлено не було. При цьому, огляд проводився за зверненням самого ОСОБА_4

Однак, зазначений висновок не доводить відсутність вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки відповідно до протоколу та постанови суду першої інстанції його визнано винним у відмові від проходження огляду в установленому законом порядку, який передбачає проходження такого огляду водієм на вимогу поліцейських, з дотриманням процедури, передбаченої ст. 266 КУпАП.

Не відсторонення ОСОБА_4 від керування транспортним засобом поліцейськими також не доводить його невинуватість, оскільки таке відсторонення здійснюється після встановлення факту перебування водія в стані алкогольного сп'яніння, а ОСОБА_4 відмовився від проходження відповідного огляду. Крім того, як вбачається з відеозапису, останній фактично після пригоди не керував автомобілем, оскільки поїхав з поліцейськими у відділ поліції.

Відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення, поліцейськими було роз'яснено ОСОБА_4 права, передбачені ст. 268 КУпАП. При цьому закон не вимагає від поліцейських роз'яснення водію наслідків відмови від проходження огляду на стан сп'яніння, оскільки особа, що має посвідчення водія, зобов'язана знати та неухильно дотримуватися вимог ПДР України, зокрема п.2.5 ПДР України.

За таких обставин вважаю, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а тому підстав для її задоволення не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Орещенко Л.А. залишити без задоволення, а постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року, якою ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.В.Жук