Справа№464/5945/17
пр.№ 3/464/2104/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2017 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Мичка Б.Р., з участі захисника ОСОБА_1, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

не працює,

за ч.1 ст.130 КУАП,

у с т а н о в и в:

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №161134 від 1 вересня 2017 року ОСОБА_2 1 вересня 2017 року о 1.40 год. на пр.Червоної Калини, 62 в м.Львові керував автомобілем марки «Мітсубісі», н.з. ВС 6263 ЕТ, з ознаками алкогольного спяніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мовлення та від проходження огляду на стан алкогольного сп*яніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУАП.

При розгляді справи у суді ОСОБА_2 свою вину у вчиненому заперечив та пояснив, що 1 вересня 2017 року о 1.40 год. не керував транспортним засобом «Мітсубісі», був лише пішоходом. Просить провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 КУАП).

Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об'єктивну сторону, об'єкт, суб'єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб'єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУАП).

У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували перебування ОСОБА_2 1 вересня 2017 року о 1.40 год. за кермом транспортного засобу, як про це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення. Вказане також узгоджується у даними в суді показаннями свідка ОСОБА_3, понятого, про те, що не бачив як ОСОБА_2 керував автомобілем, про це вказував тільки працівник поліції. Зазначений свідок був попереджений про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань за ст.384 КК України; підстав йому недовіряти не встановлено. Крім цього з відеозапису події також не вбачається, що ОСОБА_2 був водієм транспортного засобу у зазначений у протоколі час.

З урахуванням наведеного вище інші матеріали справи не можуть бути підставою для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки субєктом інкримінованого ОСОБА_2 правопорушення є водій транспортного засобу, то за таких обставин, суддя приходить до висновку, що його вина у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.130 КУАП не доведена жодними доказами, а тому відсутній склад інкримінованого правопорушення.

Згідно із п.1 ч.1 ст.247 КУАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином на підставі викладеного, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 слід закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.283, 284 КУАП,

п о с т а н о в и в:

справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУАП закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Б.Р.Мичка