Справа №577/2866/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Гетьман В. В.
Номер провадження 33/788/396/17 Суддя-доповідач - Філонова Ю. О.
Категорія - Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2017 року м. Суми

Суддя Апеляційного суду Сумської області Філонова Ю. О. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 липня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 320 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 липня 2017 року ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 11.07.2017 року о 23:30 год. в м. Конотоп по вул. Б.Хмельницького керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота), від проходження медичного огляду на ступінь алкогольного сп'яніння в установленому порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування зазначеного судового рішення, як неправомірного та такого, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що постанова винесена в порушення вимог ст.268 КУпАП, оскільки справа була розглянута у його відсутність, протокол про адміністративне правопорушення йому вручено не було, а суд не вжив заходів щодо його повідомлення про час та місце розгляду справи.

Також вказує, що при складанні протоколу свідків правопорушення не перебувало і суд питання їх присутності не з'ясував та не викликав їх до суду для дачі пояснень; працівниками поліції був порушений порядок огляду на стан алкогольного сп'яніння, оскільки йому не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння із використанням спеціальних технічних засобів; у протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє посилання на будь-які норми Правил дорожнього руху, порушені ним; після складання протоколу та вилучення у нього посвідчення водія, працівники поліції не поставили транспортний засіб на спеціалізовану стоянку та надали можливість продовжити рух.

Таким чином, ОСОБА_3 вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять беззаперечних доказів для підтвердження його вини.

У заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_3 вказує, що оскаржувана постанова суддею була прийнята у його відсутність та про її існування він дізнався лише 22.09.2017 року з листа Конотопського ВДВС ГТУЮ в Сумській області, де і отримав її копію.

В судове засідання на апеляційний перегляд особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце не з'явився, клопотань про відкладення розгляду його апеляційної скарги не надав, і оскільки його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду, тому на підставі ч.6 ст.294 КУпАП України апеляційний перегляд скарги здійснено за відсутності особи, яка подала таку апеляційну скаргу.

Таким чином, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши заяву про поновлення строку подачі апеляційної скарги на постанову та доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що заява ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає до задоволення, а вказана вище апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 не був присутнім у судовому засіданні 14.07.2017 року при винесенні постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а матеріали справи не містять доказів про направлення йому її копії.

Разом з тим, як зазначив ОСОБА_3, про існування постанови від 14.07.2017 року він дізнався після отримання листа з Конотопського ВДВС ГТУЮ в Сумській області, де 22.09.2017 року отримав її копію, що підтверджується доданими до заяви документами, а тому строк на апеляційне оскарження даної постанови судді апелянтом пропущений з поважних причин і вважаю за необхідне його поновити.

Що стосується безпосередньо вимог поданої апеляційної скарги, то приходжу до наступних висновків.

Так, згідно положень ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Однак, суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 не дотримався вимог зазначеного закону.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 в судовому засіданні 14.07.2017 року під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП присутнім не був.

За змістом постанови суддя зазначив, що порушник у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений.

У той же час, такий висновок судді про належне повідомлення ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи суперечить наявним матеріалам справи, які не містять жодних даних про те, що суд вживав будь-яких заходів щодо повідомлення ОСОБА_3, як особи відносно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, про час та місце судового розгляду.

При цьому, вказівка в протоколі про адміністративне правопорушення щодо повідомлення ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи у Конотопському міськрайонному суді Сумської області, не свідчить про його належне повідомлення, оскільки ОСОБА_3 від підпису та отримання копії протоколу відмовився, а інші матеріали справи, зокрема, письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, не підтверджують повідомлення ОСОБА_3 саме часу, дати та місця судового розгляду справи.

Враховуючи наведене, вважаю, що суддя місцевого суду, в даному випадку, за відсутності даних про належне повідомлення ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи, допустив порушення приписів ч.1 ст.268 КУпАП та як наслідок - права ОСОБА_3 на захист.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги в частині порушення прав ОСОБА_3 заслуговують на увагу, а тому постанова судді підлягає скасуванню з прийняттям апеляційним судом нової постанови.

Разом з тим, дослідивши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції наявні в матеріалах справи докази, приходжу до висновку, що вони беззаперечно доводять вину ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, встановлена наступними доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №521536 від 11 липня 2017 року, який складено уповноваженою особою та враховуючи положення ст.251 КУпАП є доказом (а.с.1), з якого вбачається, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп'яніння у присутності свідків, а також від дачі пояснень та підпису у протоколі.

Зазначені обставини об'єктивно підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які були присутніми під час складання працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 та підтвердили, що останній в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння (а.с.2).

Доводи апеляційної скарги з приводу відсутні під час складання протоколу свідків не узгоджуються з матеріалами справи, оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №521536 від 11 липня 2017 року відносно ОСОБА_3 містить дані про свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також їх письмові пояснення (а.с.1, 2). Підстав не довіряти зазначеним доказам не вбачається, а тому відсутня і необхідність у допиті зазначених осіб.

Не заслуговують на увагу й мотиви апеляційної скарги з приводу того, що жодних пропозицій про проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів від працівників поліції не надходило, оскільки такі не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду справи та на думку суду апеляційної інстанції, така позиція ОСОБА_3 свідчить про обраний ним спосіб захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Щодо посилань на відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення вказівок на будь-які норми Правил дорожнього руху, порушені ОСОБА_3, то їх також слід визнати неспроможними, оскільки у відповідній графі протоколу зазначено п.2.5 ПДР України, який і був порушений апелянтом.

Зокрема, згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Інші міркування апеляційної скарги з цього приводу зводяться лише до довільного тлумачення нормативних актів та відомчих Інструкцій щодо норм, які на думку апелянта повинні вказуватись при формулюванні суті правопорушення, однак не ґрунтуються на вимогах закону.

Не спростовують доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП й доводи апеляційної скарги з приводу того, що його транспортний засіб не було постановлено на спеціалізовану стоянку, оскільки це є правом, а не обов'язком працівників поліції. При цьому, у ОСОБА_3 стану алкогольного сп'яніння як такого встановлено не було, а тому у працівників поліції й не було обґрунтованих підстав вилучати у нього транспортний засіб.

Будь - які інші доводи апелянта, сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності, оскільки доказів, які б могли спростувати його причетність до вказаного правопорушення, суду не надано.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП є безпідставними і не ґрунтуються на наявних в матеріалах справи доказах.

Разом з тим, враховуючи, що вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП мало місце 11 липня 2017 року, на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції сплинув, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП тримісячний строк накладення адміністративного стягнення.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може буди розпочато, а розпочате підлягає закриттю, в тому числі, в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

За таких обставин, вважаю за необхідне закрити провадження у справі у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст.ст.38, 247, 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 липня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 липня 2017 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - скасувати.

Постановити нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та закрити провадження у справі у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.2 ст.38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіФілонова Ю. О.