Справа № 463/1424/17 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 33/783/1215/17 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року суддя Апеляційного суду Львівської області Романюк М. Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 09 червня 2017 року, -

встановив:

цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.3 ст.130 КпАП України та обрано йому покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років з оплатним вилученням транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1, в користь держави судовий збір в розмірі 320 грн. (триста двадцять гривень).

За постановою суду 10.03.2017 року о 22 год. 11 хв. на вул. Зубрівській, 28 у м. Львові ОСОБА_1, який двічі протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КпАП України, керував автомобілем марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, поведінкою, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, неприродня блідість обличчя, від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правила дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.130 КпАП України.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Личаківського районного суду м. Львова від 09 червня 2017 року та скасувати її в частині оплатного вилучення транспортного засобу. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що при розгляді справи суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що транспортний засіб марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 належить йому, оскільки він даним транспортним засобом користується тільки у виключних випадках. Транспортний засіб являється власністю його мами - ОСОБА_2, перебуває в її розпорядженні, володінні та користуванні. Звертає увагу, що згідно п.28 постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005р. №14 не можна накладати стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу на особу. Яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

15.11.2017р. від ОСОБА_1 поступила заява про розгляд його апеляційної скарги у його відсутності у зв'язку з тим, що перебуває на лікуванні. Також в такій зазначає, що підтримує свою апеляційну скаргу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги і дослідивши матеріали справи № 463/1424/17, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову судді без змін з таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення стверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №128378 від 10.03.2017 року, постановами Личкаківського районного суду м. Львова від 05.04.2016 року, 11.06.2016 року, 08.07.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 від 10.03.2017р. які ствердили, що ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду для перевірки визначення стану наркотичного сп'яніння (а.с.2, а.с.3).

Доведеність вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП та кваліфікація дій апелянтом не оспорюються.

Доводи апелянта щодо неповного з`ясування суддею всіх обставин справи в частині оплатного вилучення транспортного засобу є безпідставними з огляду на наступне.

Згідно з п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» оплатне вилучення транспортного засобу застосовується як додатковий вид стягнення до особи, яка вчинила правопорушення, керуючи транспортним засобом, що їй належить.

З протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 130 КупАП ОСОБА_1 вбачається, що автомобіль «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1, належить на праві власності його матері - ОСОБА_2.

Разом з тим, судом першої інстанції вірно взяв до уваги, що даний автомобіль знаходиться у фактичному володінні ОСОБА_1, зокрема, лише за керування даним транспортним засобом у стані наркотичного, алкогольного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції, у 2016-2017 роках ОСОБА_1 суддями Личаківського районного суду м. Львова притягувався до адміністративної відповідальності п'ять разів, що стверджується постановами Личаківського районного суду від 05.04.2016 року у справі №463/1554/16-п, від 11.07.2016 року у справі №463/3032/16-п, від 06.10.2016 року у справі №463/4104/16-п, від 18.04.2017 року у справі №463/1643/17, від 28.04.2017 року у справі №463/995/17.

Крім того на момент винесення постанови судом першої інстанції у провадженні Личаківського районного суду на розгляді перебували ще дві справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 130 КУпАП, а також за вчинення ряду інших адміністративних правопорушень, зокрема, ст.122-2 КУпАП, які також вчинялись даною особою неодноразово.

На момент розгляду справи апеляційним судом встановлено, що постановами Личаківського районного суду м. Львова від 20.06.2017р. ( справа №463/2344/17), 15.09.2017р. (справа №463/3569/17), 27.09.2017р. (справа №463/3844/17) ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП.

Вищеперераховані правопорушення вчинялись ОСОБА_1 під час керування автомобілем «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1, що свідчить про те, що даний автомобіль постійно перебуває у фактичному володінні та розпорядженні ОСОБА_1

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують його відповідальність.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років з оплатним вилученням транспортного засобу накладене на ОСОБА_1з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП.

Так, судом першої інстанції вірно враховано особу правопорушника, тяжкість скоєного, те, що він протягом року п'ятий раз піддається адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані наркотичного сп'яніння, висновків про свою протиправну поведінку не зробив, на шлях виправлення не став, з метою унеможливлення вчинення ним адміністративних правопорушень в подальшому, до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами з оплатним вилученням транспортного засобу.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови судді немає.

Крім цього, ОСОБА_1 слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови Личаківського районного суду м. Львова від 09 червня 2017 року, оскільки такий пропущений з поважних причин.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в :

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 09 червня 2017 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.130 КУпАП -- залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк