АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №639/9165/16-п Суддя 1-ї інстанції: Чижиченко Д.В.
Провадження № 33/790/384/17
Категорія: ч. 1 ст. 130КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.05.2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., за участю захисника особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2, його захисника адвоката Уварова Володимира Миколайовича розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.02.2017 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.02.2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 25.11.2016 року о 00-15 в м. Харкові по пров. Селянському, в районі будинку № 8 ОСОБА_2, порушуючи вимоги п. 2.9 «г» Правил дорожнього руху України, передав керування автомобілем Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_4, яка перебувала в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується результатом продуття алкотестеру «Драгер».

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.02.2017 року скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження обґрунтовуючи це тим, що постанову прийнято за його відсутності та копію постанови отримано лише 06.03.2017 року.

Вказує, що задля всебічного і повного розгляду справи суддею не було допитано в якості свідка ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та зазначає, що він не є власником автомобіля Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_1 і матеріали справи не містять таких відомостей, вони, крім протоколу в якому не зазначені свідки, не містить доказів його вини.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Уварова В.М., які підтримали вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Підстав вважати, недотриманими вказані вимоги суддею першої інстанції апеляційний суд не вбачає.

В судовому засіданні 18.04.2017 року ОСОБА_2 надав апеляційному суду пояснення та повідомив, що 25.11.2016 року він зустрівся з ОСОБА_4 в приміщенні кафе, куди доїхав на автомобілі Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_1, одразу віддав їй ключі від автомобіля щоб їх не загубити, оскільки почав вживати в кафе спиртні напої, наказавши ОСОБА_4 віддати ключі власнику цього автомобіля. Він не бачив, щоб ОСОБА_4 в його присутності вживала алкогольні напої. Через деякий час ОСОБА_4 заявила, що їх терміново треба їхати додому, і вона скористається автомобілем, на якому приїхав ОСОБА_2 Останній сів поруч з ОСОБА_4 в автомобіль на пасажирське сидіння, і в дорозі їх зупинили працівники поліції, які встановили, що водій ОСОБА_4 була в нетверезому стані.

За клопотання апелянта, яке було підтримано його захисником в судовому засіданні було зроблено перерву для виклику працівників поліції та відкладено судовий розгляд з 18 квітня 2017 року на 5 травня 2017 року на 11 : 00 годину. Одночасно апелянт зобов'язався забезпечити явку у судове засідання свідка зі свого боку - ОСОБА_4

На наступне судове засідання апелянт та його захисник не з'явились, про дату та час судового розгляду були повідомлені належним чином, про поважні причини не явки в судове засідання суду не сповістили, яку у судове засідання свідка ОСОБА_4 не забезпечили.

За таких обставин неявка апелянта ОСОБА_2 та його захисника Уварова В.М. в судове засідання, призначене на 05.05.2017 року, не перешкоджає подальшому розгляду апеляційної скарги, і апеляційний суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів.

Апеляційним судом 05.05.2017 року було допитано командира роти № 6 батальйону № 1 УПП у м. Харкові ОСОБА_6, який повідомив ,що 25.11.2016 року він зупинив автомобіль під керуванням ОСОБА_4 у зв'язку з поганим освітленням номерного знаку автомобіля. ОСОБА_2 відразу пояснив йому, що рухаються в напрямку до магазину Посад, та навчає ОСОБА_4 керуванню транспортного засобу, так - як по приватному сектору нема інтенсивного руху, і ОСОБА_4 не має водійського посвідчення. ОСОБА_6 виявлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_4 перебувають у стані алкогольного сп'яніння, від них відчувався різкий запах спиртного, і останні також спочатку не заперечували проти цього, але коли працівники поліції стали складати адміністративні протоколи, ОСОБА_2 почав висловлювати свою незгоду. Після виявлення ознак сп'яніння, було запропоновано проти огляд на стан сп'яніння ОСОБА_4, а ОСОБА_2 відмовився від надання пояснень. Як поясник апеляційному суду свідок ОСОБА_6, ОСОБА_2 не повідомляв, що ОСОБА_4 ніби то самостійно сіла за кермо автомобіля без його згоди, а лише казав, що навчає останню їздити на автомобілі. Також вказаний свідок зазначив, що автомобіль до його зупинки рухався в напряму магазину, що працює цілодобово, і в протилежному напрямку від дому, де проживає ОСОБА_4, оскільки остання після зупинки працівниками поліції ходила додому за документами. Вказані обставини на думку апеляційного суду спростовують твердження апелянта, що ОСОБА_4 самостійно без його згоди сіла за кермо автомобіля і поїхала додому. Також свідком ОСОБА_6 повідомлено, що ОСОБА_4 зовнішні мала ознаки алкогольного сп'яніння, що спростовує твердження ОСОБА_2 про ніби то його необізнаність перебування ОСОБА_4 в такому стані. Сам ОСОБА_2 при складанні адміністративного матеріалу відносно нього відмовився надавати пояснення, не скориставшись таким чином правом спростувати викладені в ньому обставини, та навести факти, які б могли підтвердити його невинуватість.

З вище викладено вбачається, що посилання ОСОБА_2 щодо відсутності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення спростовується наданими вище поясненнями свідка ОСОБА_6, та допитаної судом першої інстанції працівника поліції ОСОБА_8

Відповідно до п. 2.9 «г» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Крім наведених вище доказів вини ОСОБА_2, з матеріалів справи вбачається, що його вина доведена протоколом від 25.11.2016 року серії АП2 № 091309, копією протоколу відносно ОСОБА_4 від 25.11.2016 року серії АП2 № 098954, актом огляду ОСОБА_4, чековою роздруківкою Drager alkotester 6820 результатом якого встановлено вміст алкоголю у ОСОБА_4 0.55 проміле, письмовими поясненнями свідків.

Враховуючи викладене, підстав для скасування постанови від 24.02.2017 року за доводами апеляційної скарги не вбачаю.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.02.2017 року - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області В.П. Цілюрик