Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №332/1839/17 Головуючий в 1 інст. Марченко Н.В.
Провадження №33/778/675/17 Доповідач в 2 інст. Городовенко В.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Городовенко В.В.,

при секретарі Лопух Ю.О.,

за участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2, його захисника Іщенка І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 з апеляційною скаргою останнього на постанову Заводського районного суду м.Запоріжжя від 18 серпня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Запоріжжя, тимчасово не працевлаштованого, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 09.07.2017 року о 19-30 годині керував автомобілем ВАЗ 2108 д.н. НОМЕР_3 по вулиці Л.Чайкіної 57 в м. Запоріжжя з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме, різкий запах алкоголю з порожнини рота порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому порядку законом порядку на місці зупинки з використанням спеціального технічного приладу «Драгер» та у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передання керування транспортним засобом ОСОБА_6

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вищевказану постанову суду першої інстанції скасувати. В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його захисник Іщенко І.В. уточнили апеляційні вимоги та просили прийняти рішення згідно з якими відмовити в задоволенні вимог згідно з протоколом про адміністративні правопорушення. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки суд неповно з'ясував всі фактичні обставини справи, не дослідив докази та не надав належної оцінки обставинам, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи. Зазначає, що поліцейськими не надано належного доказу щодо керування ним транспортного засобу в стані алкогольного сп'яніння, який, на його думку, є відеозапис даної події. Вказує, що він не керував транспортним засобом, що можуть підтвердити свідки, письмові пояснення яких долучено до апеляційної скарги. Крім того, судом першої інстанції не було допитано свідків з місця події та працівника поліції, який склав протокол.

Вислухавши ОСОБА_2, його захисника Іщенка І.В., які підтримали апеляційну скаргу і наполягали на її задоволенні; перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 свою вину у вчиненому не визнав, та пояснив, що 06.07.2017 року приблизно о 16 год. приїхав до знайомих на своєму автомобілі, яке він поставив біля під'їзду. Приблизно об 19 год. всі вийшли на вулицю, він залишився біля під'їзду, потім приїхали працівники поліції та склали відносно нього протокол за керування автомобілем в стані алкогольного сп'яніння. Стверджує, що не керував автомобілем в стані сп'яніння.

До вказаних пояснень ОСОБА_2 суд ставиться критично, оскільки вони суперечать всім іншим зібраним та перевіреним судом першої інстанції доказам по справі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №076241 від 09 липня 2017 року, згідно якого ОСОБА_2 роз'яснені його права та обов'язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, що він засвідчив своїм особистим підписом (а.с.1); актом огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та направленням ОСОБА_2 на огляд до КУ «ЗОНД» з метою виявлення стану сп'яніння, з яких вбачається, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також у закладі охорони здоров'я (а.с.2,3); поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з яких вбачається, що останні 09 липня 2017 року приблизно о 19-30 годині були свідками того, як в двір по АДРЕСА_2 заїхав транспортний засіб ВАЗ 2108 д.н. НОМЕР_3, з якого випав водій, який перебував з явними ознаками алкогольного сп'яніння, як пізніше виявилося це був ОСОБА_2, а також підтвердили факт відмови останнього від проходження огляду на стан сп'яніння (а.с.4-5).

За змістом ст. 17 КАСУ, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдум. Однак, постанови про адміністративні правопорушення, прийняті судом у справах про адміністративне правопорушення, можуть бути оскаржені тільки в порядку, визначеному КУпАП, а тому посилання в апеляційній скарзі на положення КАСУ є безпідставним.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, є не обґрунтованими, оскільки у судовому засіданні суд першої інстанції вислухав пояснення ОСОБА_2 допитав в якості свідка ОСОБА_7, яка прямо вказала на ОСОБА_2, як на водія, який за кермом автомобіля 09.07.2017 року на великій швидкості заїхав у двір по АДРЕСА_2 де гуляли діти, що її дуже занепокоїло. Коли автомобіль зупинився, з нього вийшов ОСОБА_2 який ледве йшов. ОСОБА_7 переконалась в тому, що ОСОБА_2 знаходиться в стані алкогольного сп'яніння, коли вийшла на вулицю і побачила його разом із сусідами під час спілкування. З цієї причини вона подзвонила на лінію «102» і повідомила про дану подію, оскільки нетверезий водій міг створити небезпеку для дітей, які гуляли на вулиці. Також дослідив інші докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, будь-яких порушень допущених при їх складанні не виявлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії БР №076241 від 09 липня 2017 року, містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейськими не надано належного доказу щодо керування ОСОБА_2 транспортного засобу в стані алкогольного сп'яніння, суд вважає необґрунтованими, оскільки факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом встановлений за допомогою показань свідків ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, пояснення яких судом першої інстанції було обґрунтовано визнано належними доказами по справі.

Також, судом здійснені всі можливі заходи щодо виклику у судове засідання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та інспектора поліції ОСОБА_8, однак вони так і не з'явились.

Суд критично відноситься до письмових пояснень свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6, оскільки їх покази суперечать іншим дослідженим по справі доказам.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, його майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, та наклав стягнення у межах встановлених цим Кодексом.

Окрім того, вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2, в яких останній просить прийняти нове рішення та відмовити у задоволенні вимог по протоколу про адміністративні правопорушення від 09.07.2017 року, не узгоджуються з положеннями ч. 8 ст. 294 КУпАП, а отже задоволенню не підлягають.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Заводського районного суду м.Запоріжжя від 18 серпня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області В.В. Городовенко