Справа № 751/4633/17 Головуючий у 1 інстанції Цибенко І. В.
Провадження № 33/795/511/2017
Категорія - ст. 483 ч. 1 МК
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі:

головуючого суді ОСОБА_1

представника - ОСОБА_2,

представника Чернігівської митниці ДФС ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_2 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 жовтня 2017 року,

У С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_2, приватного підприємця

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України і застосовано до нього стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 1 321 446 (1 мільйон триста двадцять одну тисячу чотириста сорок шість) грн. 50 коп. з конфіскацією предметів порушення митних правил, а саме: 50 000 доларів США, які вилучені та зберігаються на банківському рахунку Чернігівської митниці ДФС, відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 329 від 12.05.2017.

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп. на користь держави.

Як встановив суд, 12.05.2017 о 20 год. 59 хв. на митний пост «Сеньківка» Чернігівської митниці ДФС в напрямку з України до Російської Федерації заїхав маршрутний транспортний засіб автобус «Neoplan N116», р.н. НОМЕР_1, сполученням Ізмаїл-С.Петербург», який слідував під керуванням громадянина України ОСОБА_5 з 34 пасажирами.

Під час проведення огляду речей пасажирів, а саме громадянина України ОСОБА_4, який слідував у якості пасажира даного автобусу з м. Києва до С.Петербургу увагу привернуло можливе приховування на тілі під одягом предметів заборонених або обмежених до переміщення через митний кордон України. Громадянину ОСОБА_4 було запропоновано видати приховані предмети, на що він погодився, добровільно видав, приховану на тілі за допомогою еластичного поясу іноземну валюту в кількості 50 000 доларів США.

12.05.2017 відносно ОСОБА_4 складено протокол про порушення митних правил № N0291/10200/17 за ознаками порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 та його адвокат ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову районного суду, а провадження закрити, вилучені кошти повернути власнику. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_4 сам повідомив про наявність у нього грошей та не мав умислу на їх приховання. Вказують, що в суді першої інстанції не був допитаний свідок ОСОБА_6, про що просила сторона захисту та свідчення якого мають принципове значення. Крім того, стверджують, що судом першої інстанції, при призначенні стягнення, не в повній мірі враховані особа ОСОБА_4, обставини справи, характер скоєного, обставини, що помякшують та обтяжують стягнення та є не спів розмірним вчиненому правопорушенню. Також, вказують, що кошти, що перевозились, призначались для лікування матері ОСОБА_4. Крім іншого, вказують, що переміщення вказаної суми не заборонено законодавством, а ОСОБА_7 мав намір задекларувати її.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_2 вказував, що на момент розгляду справи сплинули строки накладення стягнення. Також, розгляд даної справи в суді першої інстанції відбувся не повно, не обєктивно, не було викликано і допитано свідка ОСОБА_8 та пасажирів автобуса, а тому розгляд був проведений без додержання принципів повноти та всебічності розгляду справи. Порушені положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Крім іншого, наголошував, що грошові кошти не є товаром, а його підзахисний добровільно видав гроші, у нього не було наміру на переміщення валюти без декларування.

Представник митниці вказав на чіткий порядок проходження митного контролю, який встановлений та якого повинен був дотримуватись ОСОБА_4. Зокрема, що ОСОБА_4 повинен був повідомити водія автобуса про грошові кошти, які підлягають декларуванню, водій в свою чергу повідомляє представника митниці і ОСОБА_4 була б надана декларація. Під час другого етапу, а саме, проходження паспортного контролю ОСОБА_4, також не повідомив про гроші, що перевозить, а викликав підозру у працівників митниці своїм нервовим станом. Після чого йому було запропоновано вийти з автобусу.

Заслухавши доповідача по справі, пояснення ОСОБА_2, який підтримав у засіданні апеляційного суду свою апеляційну скаргу та просив постанову районного суду скасувати, а провадження по справі закрити, у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, представника митниці, який наголошував на законності прийнятого рішення та просив залишити його без змін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог, викладених у ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, у справі обставини правопорушення повинні бути зясовані всебічно, повно й обєктивно в їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 483 МК України переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Обставини вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно. Ці обставини підтверджуються протоколом про порушення митних правил № N0291/10200/17 за ознаками порушення митних правил, поясненнями ОСОБА_4 від 11.05.2017 року, відповідно до яких валюту в сумі 50 000 доларів США він віз для підприємницької діяльності, належить вона особисто йому та його сімї, пояс виготовив самостійно для безпеки переміщення валютних цінностей.

Відповідно до п. 57 ч. 1 ст. 4 МК України товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Відповідно до пп. б п. 1 ч. 1 ст. 4 МК України валютні цінності це, крім іншого, іноземна валюта - іноземні грошові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів, монет, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території відповідної іноземної держави, а також вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають обмінові на грошові знаки, які перебувають в обігу.

Аналізуючи вищевказані норми, суд приходить до переконання, що гроші, які перевозив ОСОБА_4 є грошовими цінностями, а відтак є обєктом даного правопорушення. Твердження адвоката з цього приводу є безпідставними.

Крім того, зважаючи на пояснення представника митниці стосовно правил перетину кордону та необхідної хронології дій особи, яка має намір задекларувати валюту у встановленому порядку, суд вважає, що ОСОБА_4 мав намір, саме на переміщення грошей з приховуванням від митного контролю.

Так, він не повідомив про гроші, які перевозив, ані водія автобусу для сповіщення ним представників митниці, ані представника митниці, як того вимагають правила. Начебто, самовільне видання ОСОБА_4 грошей суд розцінює, як захисну версію для уникнення відповідальності, оскільки таке видання було здійснено, не тільки не в установлений проміжок часу, як того вимагають норми Правил, але і після виникнення підозри у працівників митниці стосовно ОСОБА_4 та після виводу останнього з автобусу.

Також, суд вважає, що ОСОБА_4 був належним чином обізнаний про встановлені правила переміщення через митний кордон України товарів, оскільки на самому пункті пропуску встановлені інформаційні та розяснювальні таблички стосовно хронології дій в такій ситуації та неодноразово перетинав кордон.

З вищевикладеного суд робить висновок про правильність відмови суду першої інстанції в задоволенні клопотання сторони захисту щодо допиту пасажирів автобусу, оскільки це призведе до затягування розгляду справи і є недоцільним.

Твердження адвоката ОСОБА_2 що на момент розгляду даної адміністративної справи сплинули строки накладення адміністративного стягнення, також, є такими, що не заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а в разі розгляду судами (суддями) справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

З матеріалів справи вбачається, що адміністративне правопорушення вчинено 11.05.2017 року.

Відповідно до постанови Новозаводського районного суду м. Чернігова на ОСОБА_4 накладено стягнення 10.10.2017 року.

З аналізу вищенаведеного вбачається, що строки накладення адміністративного стягнення не були пропущені, як не те вказує адвокат ОСОБА_2

Щодо твердження адвоката ОСОБА_2 про неправильність призначення судом першої інстанції стягнення ОСОБА_4, його не співрозмірності вчиненому та непомірності, суд також вважає необєктивними.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладення стягнення враховується обставини вчиненого правопорушення, його характер, особу порушника, ступінь його вини.

Відповідно до санкції ч. 1 ст. 483 МК України встановлено накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

З викладеного вбачається, що санкція вказаної статті не є альтернативною, тобто, не передбачений інший вид адміністративного стягнення, а при накладенні такого в суді першої інстанції, суд правильно врахував обставин вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 жовтня 2017 року, відносно ОСОБА_4 без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1