Справа № 161/3556/17 Провадження №33/773/980/17 Суддя в 1 інстанції: Сівчук А. Є.
Категорія: ч.1, 2 ст.172-2 КУпАП Доповідач: Борсук П. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" листопада 2017 р. місто Луцьк

Суддя Апеляційного суду Волинської області Борсук П.П. розглянувши апеляційну скаргу начальника відділу прокуратури Волинської області з організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції старшого радника юстиції Сасюка Л.О. на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.11.2017 року про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1,2 ст.172-7 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Луцька Волинської області, громадянина України, з вищою освітою, депутата Луцької міської ради сьомого скликання, працюючого заступником голови правління фонду "Тільки Разом", проживаючого в АДРЕСА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався.

В С Т А НО В И В

У відповідності до протоколів про адміністративні правопорушення, пов'язаних з корупцією № №17 та 18 від 28.02.2017 року ОСОБА_2, будучи депутатом місцевої ради, використовуючи депутатський мандат у приватних інтересах (в інтересах довірителя та у власних інтересах як повіреного), оскільки з ОСОБА_3 уклав договір про надання юридичних послуг, 30.11.2016 року, як депутат, звернувся до Луцької міської ради з депутатським запитом, який стосувався безпосередньо приватних інтересів його довірителя та особистих інтересів ОСОБА_2, як повіреного щодо забезпечення об'єктивного розслідування кримінального провадження за фактом незаконного проникнення у приміщення кабінету ректора Луцького Національного технічного університету ОСОБА_3, забезпечення невідкладного оголошення підозри зазначеним у запиті особам, що були затримані при проникненні в кабінет ректора, забезпечення невідкладного вирішення питання про обрання запобіжних заходів тощо.

Перевіркою встановлено, що 18.06.2016 року між ОСОБА_2, як адвокатом, та ректором Луцького Національного технічного університету ОСОБА_3 укладено договір про надання юридичних послуг. Таким чином в ОСОБА_2, як адвоката та повіреного у справах ОСОБА_3 виник приватний інтерес.

Згідно прийнятого рішення Луцької міської ради від 30.11.2016 року № 15/166 депутатами Луцької міської ради такий запит до прокурора Волинської області було підтримано і при прийнятті такого рішення ОСОБА_2 проголосував "За".

Постановою суду першої інстанції провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу та події адміністративного правопорушення.

У поданій апеляції прокурор просить скасувати рішення суду першої інстанції з мотивів його незаконності. Посилаючись на норми Закону, вказує, що ОСОБА_2, будучи на посаді депутата місцевої ради не міг використовувати свій депутатський мандат в цілях, не пов'язаних з депутатською діяльністю.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Статтею 29 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (із змінами та доповненнями) передбачено, що нагляд за додержанням законів у сфері запобігання і протидії корупції здійснюється Генеральним прокурором України та підпорядкованими йому прокурорами.

Чинний Закон України "Про прокуратуру" ст.ст. 2, 26 не передбачає прокурорський нагляд за виконанням законів при провадженні в справах про адміністративні правопорушення, як це визначено ст. 250 КпАП України.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави, відповідно до п. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Частиною четвертою ст. 23 Закону передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді, а також визначені підстави та порядок такого обґрунтування.

Крім того, зазначеним розділом передбачено право визначеного кола прокурорів на подання апеляційної чи касаційної скарги на судове рішення в цивільній, адміністративній, господарській справі, у кримінальній справі.

Будь-які інші повноваження прокурора, пов'язані з реалізацією ним права на подання апеляційної скарги на судове рішення у справах про адміністративне правопорушення, зазначеним Законом не передбачені.

Разом з тим частиною 1 ст. 287 КпАП України (в редакції із змінами від 14 жовтня 2014 року № 1697-УП), передбачено право прокурора на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, але тільки у випадках, передбачених частиною 5 ст. 7 цього Кодексу, тобто при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Повноваження прокурора при здійснені нагляду за додержанням законів при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян, передбачені ст. 26 Закону України «Про прокуратуру».

Крім того в інформаційному листі №223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язанні з корупцією» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ виклав свою правову позицію, згідно якої прокурор може реалізувати своє право на апеляційне оскарження у справах про адміністративні правопорушення у визначених законом випадках виключно на стадії виконання судового рішення. В інших випадках, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 294 КпАП України, апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору як така, що подана особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 294 КпАП України (в редакції зі змінами від 14 жовтня 2014 року № 1697-УП) постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена лише особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга прокурора не містить обґрунтування про реалізацію прокурором своїх повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян, а також, з огляду на те, що прокурор за чинним на даний час законодавством не вправі оскаржувати рішення судді у справі про адміністративне правопорушення без додержання вимог ч. 5 ст. 7 КпАП України, апелянту необхідно відмовити у прийнятті апеляційної скарги до розгляду з поверненням її особі, яка її подала.

Керуючись ст.ст. 287, 294 КпАП України ,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу начальника відділу прокуратури Волинської області з організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції старшого радника юстиції Сасюка Л.О. на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.11.2017 року про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_2 за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Волинської області П.П. Борсук