АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 листопада 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Васильєва М.А.,

за участю:

особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника НіцакаА.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 9 червня 2017 року, якою

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 320 грн. 00 коп.,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнана винуватою в тому, що 5 квітня 2017 року о 06.05 год. по пр. Броварському, 16-А в м. Києві керувала транспортним засобом «Хюндай Елантра» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на визначення стану сп'яніння проводився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, результат якого 1, 80 проміле.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, провадження у справі закрити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що постанова суду першої інстанції не містить достатньо доказів, які б підтверджували факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а також не вказувала в поясненнях, що керувала транспортним засобом. Також, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує про те, що вона після того, як трапилась ДТП, звернулась до АЗС «Формула», щоб викликати евакуатор, оскільки розрядився телефон та, крім того, зазначає, що перебувала в шоковому стані.

Окрім того, на думку апелянта, суд першої інстанції не врахував при винесення постанови пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також порушив принцип всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин справи.

Зокрема, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі звертає увагу на те, що працівниками патрульної поліції не було представлено суду першої інстанції достатньо доказів, які б підтверджували факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, що є основною частиною складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також зазначає, що в рапорті патрульного поліцейського ОСОБА_5 вказано, що автомобіль було не зупинено, а виявлено на узбіччі з пошкодженими колесами, що унеможливило керування ним, а тому апелянт вважає, що суд першої інстанції прийшов до такого висновку лише керуючись власними припущеннями та особистими переконаннями, що свідчить про його упередженість.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 її захисника, свідків, дослідивши матеріали справи та відеозапис, направлений на запит суду першої інстанції Управлінням патрульної поліції м. Києва, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова Дніпровського районного суду м. Києва, якою ОСОБА_6 визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення, винесена 9 червня 2017 року (ас. 35).

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга на постанову суду подана 16 червня 2017 року, тобто, в межах строку, встановленого законом, на апеляційне оскарження (а.с. 38-41), а тому строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 9 червня 2017 року не пропущений.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, вважаю, що висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим та підтверджуються наявними у справі доказами: протоколом про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відповідно до якого встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 1); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, відповідно до яких ОСОБА_1 пройшла перевірку у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер», результат якого показав 1.80 проміле (ас. 4).

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а вживала алкогольні напої після ДТП, перебуваючи в шоковому стані, а тому протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом, як і інші докази, апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються сукупністю досліджених як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції доказів.

Так, під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтримала подану апеляційну скаргу та пояснила, що немає жодного документу, в якому вона вказала, що випила саме 50 грам коньяку, проте суд першої інстанції вказав, що вона випила саме 50 гр. коньяку, з чим не погоджується. Крім того, вона транспортним засобом не керувала, оскільки на момент приїзду працівників патрульної поліції автомобіль був без коліс. Сталась ДТП, в якій вона ледь вижила. Вона рухалась на автомобілі зі сторони Броварів. По дорозі її зупинив молодий, раніше незнайомий їй чоловік та на його прохання вона (ОСОБА_1.) погодилась підвезти зазначену особу до станції метро «Чернігівська». Під час керування транспортним засобом ОСОБА_1 стежила за дорожньою обстановкою, проте молодий чоловік почав поводити себе неадекватно, просив зупинити транспортний засіб і згодом вивернув кермо на 180 градусів, після чого автомобіль під її (ОСОБА_1.) керуванням розвернуло на 360 градусів. Після ДТП в вона виявила, що в неї розрядився телефон, і вона пішла на заправку. Прибувши на заправку, там перебувала компанія молодих людей, які побачили, що вона (ОСОБА_1.) перебуває в шоковому стані, не знали, чим допомогти і запропонували випити коньяку, від чого вона не відмовилась. Первинні пояснення писала під диктовку інспектора патрульної поліції. Постанова по ст. 126 КУпАП була складена, та вона (ОСОБА_1.) оплатила штраф на місці.

В суді апеляційної інстанції захисник Ніцак А.Ю. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. В судовому засіданні захисник пояснив, що ОСОБА_1 пояснення писала так, як говорили їй працівники патрульної поліції, а також не вказувала, що саме вона ( ОСОБА_1.) випивала. Перебувала в шоковому стані у зв'язку з ДТП, відмовилась від оформлення ДТП, так як застрахована в одній страховій компанії зі своїм чоловіком і боялась, щоб він не дізнався, переживала за шлюбні відносини.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 за клопотанням захисника Ніцака А.Ю. суду пояснив, що після святкування дня народження зі своїми друзями перебували на заправці «Формула», випивали. Побачили ОСОБА_1, яка перебувала в шоковому стані, оскільки, як їм стало відомо, вона потрапила в аварію. Вони (свідок і його друзі) запропонували ОСОБА_1 коньяку. Запропонували випити, щоб зняти стрес, так як більше нічого не могли запропонувати. Вона трохи випила та близько 30 хвилин перебувала разом з ними на заправці, після чого був викликаний евакуатор. Згодом ОСОБА_1 взяла їх номера телефонів, після чого вони поїхали додому. Біля авто вони не були та не підходили, але видно було, що транспортний засіб пошкоджений, так як це відбулось напроти заправки. Хто викликав поліцію, йому невідомо. Він на той час сам випив небагато. ОСОБА_1, як йому здалось, в стані алкогольного сп'яніння не була, по ній видно було, що вона після ДТП.

Після перегляду відеозапису свідок зазначив, що він не знав, що вона вживала до ДТП алкоголь. Він по її стану зробив висновок, що вона в шоковому стані після ДТП.

Під час апеляційного розгляду допитаний працівник поліції ОСОБА_5 пояснив, що під час несення служби в Дніпровському районі м. Києва, він з напарником на службовому автомобілі рухались зі сторони стації метро «Лісова» в напрямку станції метро «Чернігівська» та звернули увагу на автомобіль «Хюндай Елентра», який перебував на узбіччі в кюветі з пошкодженими колесами. Біля автомобіля знаходилась двоє осіб. Звернувшись до них, громадянка вказала, що це її (ОСОБА_1.) автомобіль та повідомила, що відпочивала з товаришем свого коханця. Товариш перебував в стані алкогольного та наркотичного сп'яніння, і, як повідомила ОСОБА_1, товаришу здалось, що по зустрічному напрямку їде фура, і тому він вивернув кермо, в результаті чого автомобіль викинуло на узбіччя. На запитання, чи вживала ОСОБА_1 алкогольні напої, остання вказала, що вживала, і не заперечувала, що керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. У зв'язку з цим було оформлено адміністративний матеріал за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Те, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом також підтверджується результатом тесту на «Драгері» та відеозаписом з нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції. Від оформлення ДТП відмовилась, мотивуючи тим, що застрахована в одній страховій компанії зі своїм чоловіком, і не хоче, щоб він дізнався про те, що трапилось, щоб зберегти відносини. На момент прибуття патрульної поліції, автомобіль ОСОБА_1 не був заведений, рух не здійснював, сама ОСОБА_1 перебувала біля свого автомобіля. По зовнішньому вигляду ОСОБА_1 видно було, що остання вживала алкогольні напої, її мова була нечітка.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги та пояснень осіб, які були надані в судовому засідання, судом апеляційної інстанції переглянуто відеозапис, який наданий Управлінням патрульної поліції в м. Києві на запит суду першої інстанції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пояснила працівникам поліції, що була за кермом, її знайомий (пасажир) взявся за кермо та вивернув його, внаслідок чого автомобіль потрапив на узбіччя. Документів на автомобіль в момент пригоди в ОСОБА_1 не було. Вона пояснила, що вони з товаришем коханця трохи випили та вирішили трішки покататись, недалеко, по району. ОСОБА_1 зазначає, що не можна було сідати за кермо в стані алкогольного сп'яніння, хоча не випити неможливо було. Перед тим як сідала за кермо, вона (ОСОБА_1.) випила коньяк і говорила всяку нісенітницю. Свого пасажира третій раз в житті бачить, 13 років за кермом. На запитання інспектора патрульної поліції про перебування в стані алкогольного сп'яніння, ОСОБА_9 відповіла, що знає, в якому вона стані і хотіла покататись.

Відповідно до результату проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння, результат тесту 1,8 проміле (ас.2), що не заперечувалось і ОСОБА_1 після проходження огляду та складення протоколу. Будь-яких застережень чи зауважень з боку останньої не було.

Таким чином під час апеляційного розгляду знайшов своє підтвердження факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на те, що суд першої інстанції не врахував пояснення свідків з її боку, є безпідставним, оскільки за клопотанням захисника Ніцака А.Ю. допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_4 надав пояснення з приводу обставин, які мали місце 5 квітня 2017 року, і які спростовуються даними відеозапису, переглянутому під час апеляційного розгляду.

Крім того, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо недостатньої кількості доказів про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп'яніння, зокрема, про керування нею транспортним засобом в такому стані, спростовуються відеозаписом події, яка відбулась 5 квітня 2017 року, на якому зафіксовані об'єктивні обставини перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп'яніння і підтверджується факт керування нею транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння до ДТП.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, і підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя-

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 9 червня 2017 року, якою ОСОБА_1 визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 320 грн. 00 коп. - залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва М.А. Васильєва