Номер провадження: 33/785/1189/17
Номер справи місцевого суду: 509/1439/17
Головуючий у першій інстанції Кириченко П. Л.
Доповідач Толкаченко О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Толкаченко О.О., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника Козлової Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 травня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що працює водієм в ПП «ОСОБА_3, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень. Стягнутий судовий збір в сумі 320 грн.

Відповідно до оскаржуваної постанови суду, 11 квітня 2017 року о 10 год. 50 хв. водій ОСОБА_2 на 8 км автомобільної дороги Одеса-Овідіополь, здійснював перевіз пасажирів на транспортному засобі марки Volksvagen LT 35 номерний знак НОМЕР_1 без відповідної ліцензії на провадження даного виду господарської діяльності, який підлягає ліцензуванню.

Не погодившись з прийнятим рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що в порушення ст.268 КУпАП суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_2, чим грубо порушив його право на доступ до суду та справедливий судовий розгляд. Крім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини справи та дійшов до хибного висновку, про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника Козлової Т.С., які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

У відповідності до ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до оскаржуваної постанови розгляд справи судом першої інстанції відносно ОСОБА_2 був здійснений за його відсутності.

При цьому, в постанові зазначено, що ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з'явився з невідомих причин.

Положеннями ч.1 ст.277-2 КУпАП передбачено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Між тим з матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції при розгляді даної справи не додержався вказаних вимог закону, оскільки розглянув справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП у відношенні ОСОБА_2 за відсутністю особи, що притягається до адміністративної відповідальності, при цьому взагалі не повідомивши його про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч.1 ст.277-2 КУпАП.

Таким чином, розглядаючи дану справу, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги і в частині того, що постанова суду першої інстанції є незаконною, оскільки постановлена з істотними порушеннями вимог діючого КУпАП та неповнотою дослідження доказів.

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 р.; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 р.

Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 р.; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 р.); дрібні правопорушення пов'язані з нанесенням шкоди (Рішення ЄСПЛ в справі «Лауко та Кадубеч проти Словаччини», від 2 вересня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI).

ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору "кримінального обвинувачення" до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»).

Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення слід керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

Так, апеляційним судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута судом першої інстанції за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та без належного її сповіщення про час та місце розгляду справи, чим були порушені права ОСОБА_2, передбачені ст.268 КУпАП.

Таким чином, судом першої інстанції не було виконано обов'язок щодо забезпечення кожному учаснику реального доступу до правосуддя, що вимагається ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що тягне за собою безумовне скасування постанови суду першої інстанції.

При цьому, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути порушення закону, допущені судом першої інстанції оскільки відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

З матеріалів справи вбачається, що події, які розглядаються, мали місце 11 квітня 2017 року. Таким чином, на момент апеляційного перегляду закінчився трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст.38 КУпАП.

Положеннями п.7 ч.1 ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

За таких обставин, приходжу до висновку, що провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Враховуючи закінчення строку накладення адміністративного стягнення та необхідність закриття справи з цих підстав, апеляційний суд не розглядає інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_2

За таких обставин, вважаю, що у відповідності до п.2 ч.8 ст. 294 КУпАП, строк на оскарження постанови суду може бути поновленим, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, постанова судді підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Керуючись статтями 38, 247, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 травня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 частково задовольнити.

Постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 травня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП у відношенні ОСОБА_2 - закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, в зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області О.О. Толкаченко