Справа № 465/6916/16-п Головуючий у 1 інстанції: Гулієва М.І.
Провадження № 33/783/738/17 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року апеляційний суд Львівської області у складі: судді апеляційного суду Партики І.В., з участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, потерпілої ОСОБА_2, представника потерпілих адвоката ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 01.03.2017р.

встановив:

Постановою судді Франківського районного суду м. Львова від 01.03.2017р., у звязку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, закрито провадження у справі за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП щодо ОСОБА_1, 15.10.1964р. народження, громадянина України, українця, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно постанови, 27.11.2016р. близько 21 год. у м. Львові по вул. Пулюя, 15/1, ОСОБА_1 умисно вчинив дію психологічного характеру, внаслідок чого могла бути шкода психологічному здоровю потерпілої ОСОБА_4, нецензурно висловлювався в її адресу, чим вчинив насильство у сімї.

Не погоджуючись із даною постановою, представник потерпілих адвокат ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, у якій, зокрема, просить поновити строк на оскарження даної постанови, оскільки потерпілих не було повідомлено судом першої інстанції про розгляд справи, а копію оскаржуваної постанови було отримано лише 29.05.2017р. В апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану постанову судді та прийняти нову постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, встановивши у його діях склад даного адміністративного правопорушення. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що оскаржувана постанова не відповідає нормам КУпАП, винесена з грубим порушенням норм процесуального права, зокрема, без дотримання вимог ст.ст. 245, 251, 269, 280 КУпАП та без забезпечення прав потерпілих, гарантованих ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Зазначає, що суд надав можливість особі уникнути адміністративної відповідальності і не забезпечив потерпілим право на ефективний засіб юридичного захисту та справедливий судовий розгляд. Так, постанова судді від 13.12.2016р. про повернення справи з підстав недоставки правопорушника у судове засідання була винесена безпідставно, оскільки, КУпАП прийняття такої постанови не передбачено. У подальшому розгляд справи відкладався за клопотанням правопорушника та його неявкою у судове засідання, у звязку із чим виносилась постанова про його привід, а судове засідання було відкладено на дату, коли вже пройшли строки притягнення до адміністративної відповідальності. Розгляд справи відбувся за відсутності потерпілих, яких не повідомили про час та місце розгляду справи, що свідчить про неналежне зясування та врахування всіх обставин справи. Окрім цього, звертає увагу, що постанова винесена лише щодо вчинення правопорушення відносно ОСОБА_5, хоча потерпілій у даній справі є також ОСОБА_2

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та в її інтересах адвоката ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу та просили таку задоволити, пояснення ОСОБА_1, який заперечив апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що адвокату ОСОБА_3 слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, з урахуванням поважності причин пропуску такого, що підтверджується матеріалами справи, а подану нею апеляційну скаргу в інтересах потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_5 слід задоволити, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням.

Апеляційний суд вважає, що даної вимоги закону суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 не дотримався.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться у межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, 27.11.2016р. близько 21 год. у м. Львові по вул. Пулюя, 15/1, ОСОБА_1 умисно вчинив дію психологічного характеру, внаслідок чого могла бути шкода психологічному здоровю потерпілої ОСОБА_4, нецензурно висловлювався в її адресу, чим вчинив насильство у сімї.

Разом з тим, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 249958 від 29.11.2016р. ОСОБА_1 27.11.2016р. близько 21 год. у м. Львові по вул. Пулюя, 15/1, умисно вчинив дію психологічного характеру, внаслідок чого могла бути шкода психологічному здоровю потерпілих, нецензурно висловлювався в сторону своєї дружини та доньки, чим вчинив насильство в сімї, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2КУпАП.

Отже, з наведеного вбачається, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, за відсутності потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_5, неповно зясував обставини справи, оскільки, як вбачається з оскаржуваної постанови, зазначив про те, що 27.11.2016р. ОСОБА_1 умисно вчинив дію психологічного характеру, внаслідок чого могла бути шкода психологічному здоровю потерпілої ОСОБА_4 (доньки), нецензурно висловлювався в її адресу, чим вчинив насильство у сімї, проте, не дослідив обставини вчинення ОСОБА_1 аналогічних дій і відносно потерпілої ОСОБА_2 (дружини), як про це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що постанова судді Франківського районного суду м. Львова від 01.03.2017р. щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 27.11.2016р. близько 21 год. у м. Львові по вул. Пулюя, 15/1, умисно вчинив дію психологічного характеру, внаслідок чого могла бути шкода психологічному здоровю потерпілих, нецензурно висловлювався в сторону своєї дружини (ОСОБА_2В.) та доньки (ОСОБА_4Я.), чим вчинив насильство в сімї, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АА № 249958 від 29.11.2016р., у якому ОСОБА_1 особисто зазначив про свою винуватість у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення (а.с.1); заявою потерпілої ОСОБА_5 (а.с.2); заявою потерпілої ОСОБА_2 (а.с.3). Окрім цього, апеляційний суд бере до уваги показання потерпілої ОСОБА_2, яка у суді апеляційної інстанції повністю підтвердила факти викладені в її заяві та протоколі про адміністративне правопорушення.

Показання ОСОБА_1 про заперечення ним вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки такі спростовуються вищенаведеними доказами.

Оскільки, на час розгляду судом апеляційної інстанції справи щодо ОСОБА_1 закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП, то провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Поновити адвокату ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Франківського районного суду м. Львова від 01.03.2017р.

Постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 01.03.2017р. щодо ОСОБА_1 скасувати.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, та закрити провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у звязку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточною та не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

Суддя апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_6