Справа № 740/3651/17 Головуючий у 1 інстанції Пантелієнко В. Г.
Провадження № 33/795/486/2017
Категорія - ч.1 ст.173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року місто Чернігів

Суддя судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області Короїд Ю.М., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, адвоката Салій О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 жовтня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 жовтня 2017 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено до нього стягнення у вигляді тридцяти годин громадських робіт.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

Судом першої інстанції ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 03.09.2017 року о 16-й годині ОСОБА_1 за місцем спільного проживання в АДРЕСА_1 вчинив сварку з колишньою дружиною ОСОБА_3 в ході якої ображав її нецензурними словами та погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди фізичному і психічному здоров'ю останньої та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та провадження в даній справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що із змісту його письмових пояснень, які маються в матеріалах справи та протоколу про адміністративне правопорушення і заяви потерпілої, яка є його колишньою дружиною, ОСОБА_3 вбачається, що вони постійно проживають у належному їм на праві спільної часткової власності житловому будинку по АДРЕСА_1, але вони не є членами однієї сім'ї і єдине, що їх об'єднує це спільний будинок, а не спільне проживання. З моменту розірвання шлюбу, тобто з 10.12.2014 року вони змушені проживати у спільному будинку, але при цьому кожен з них живе своїм життям. Господарство вони ведуть окремо, харчуються та купують продукти харчування також окремо. Таким чином, вони не мають спільного бюджету, не мають взаємних прав та обов'язків, тобто не дбають один про одного і не пов'язані спільним побутом, що свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав подану апеляційну скаргу, просив скасувати постанову місцевого суду за відсутністю складу адміністративного правопорушення та пояснив, що шлюб з ОСОБА_3 розірвано 10.12.2014 року. З того часу він та ОСОБА_3 спільним побутом, взаємними правами та обов'язками не пов'язані, хоча і проживають за однією адресою. Його колишня дружина постійно з ним свариться, створює умови для неможливості проживання у спільному будинку.

Адвокат Салій О.О. також підтримала подану апеляційну скаргу та пояснила, що ОСОБА_1 та його колишня дружина проживають в одному будинку, але не підтримують шлюбні відносини. Крім того, суд першої інстанції при прийнятті рішення взяв до уваги тільки заяву колишньої дружини і притягнув до відповідальності ОСОБА_1 без будь-яких доказів.

Заслухавши апелянта, його адвоката, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог, викладених у статтях 245, 280, 283 КУпАП, у справі обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно й об'єктивно в їх сукупності.

Суд першої інстанції, розглядаючи адміністративну справу, вказаних вимог закону не виконав.

Диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає вчинення насильства в сім'ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім'ї.

Згідно ст. 1 Закону України "Про попередження насильства в сім'ї" від 15 листопада 2001 року, під насильством в сім'ї слід вважати будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім'ї по відношенню до іншого члена сім'ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім'ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров'ю. Психологічне насильство в сім'ї - це насильство, пов'язане з дією одного члена сім'ї на психіку іншого члена сім'ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими спеціально спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдатися або завдається шкода психічному здоров'ю.

Насильство в сім'ї може бути вчинено тільки членом сім'ї. За статтею 1 Закону України "Про попередження насильства в сім'ї", члени сім'ї - особи, які перебувають у шлюбі; проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою; їхні діти; особи, які перебувають під опікою чи піклуванням; є родичами прямої або непрямої лінії споріднення за умови спільного проживання.

Частиною 2 статті 3 СК України передбачено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, тобто не вважаються членами однієї сім'ї колишнє подружжя, якщо вони розлучені, але продовжують проживати в одному помешканні.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанцій свою вину за обставин, вказаних у протоколі не визнав, зазначивши, що вони з ОСОБА_3 спільно не проживають, спільного господарства не ведуть та не мають взаємних прав та обов'язків.

Крім того, до матеріалів провадження долучена справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, під час розгляду якої остання також пояснила суду, що з колишнім чоловіко вони не проживають однією сім'єю.

Таким чином, досліджені апеляційним судом докази вказують на те, що ОСОБА_1 не є членом сім'ї ОСОБА_4, оскільки останні хоч і мешкають в одному будинку, але спільним побутом не пов'язані.

Крім того, відповідно до ст..252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення та матеріалів справи суд притягнув до відповідальності ОСОБА_1 лише на підставі заяви його колишньої дружини. Будь-які інші докази в матеріалах справи відсутні. При цьому, 03.09.2017 року із заявою про вчинення насильства в сім'ї зверталась не тільки ОСОБА_3, але і ОСОБА_1, однак судом першої інстанції заява останнього не була прийнята до уваги і провадження відносно ОСОБА_3 було закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд першої інстанції, при наявності лише двох заяв від кожного із учасників, без дослідження інших доказів, з невідомих причин визнав за достовірну лише заяву ОСОБА_3.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 вчинив насильство в сім'ї.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, тому постанова про притягнення останнього до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 294, 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 жовтня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, - скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. М. Короїд