АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 657/1209/17
Провадження № : 33/791/330/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року місто Херсон

Суддя судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області Калініченко І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки РФ, громадянки України, проживаючої: АДРЕСА_1, за ст. 204-2 КУпАП -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1, визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 204-2 КУпАП.

Притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 204-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в сумі 1700 грн.

Притягається до відповідальності за те, що 03.06.2017 року о 02 год. 15 хв. в контрольному пункті в'їзду-виїзду «Чаплинка», що в 2 км. від с. Каїрка Каланчацького району Херсонської області, прикордонним нарядом «Перевірка документів» було виявлено, що 23.05.2017 року о 09:30 год., ОСОБА_1 здійснила виїзд, а 30.05.2017 року о 09:00 год. в'їзд на тимчасово окуповану територію України, поза контрольним пунктом в'їзду - виїзду, через аеропорт «Сімферополь», чим порушила вимоги п. 3 Порядку в'їзду на тимчасово окуповану територію Автономної Республіки Крим, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 367 від 04 червня 2015 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, вважає постанову суду постанову необґрунтованою та такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування своїх доводів вказує, що про існування особливого порядку переміщення ОСОБА_1, яка не має юридичної освіти, навіть не здогадувалася, оскільки при подорожі з України до РФ на перевірках документів чесно повідомляла мету подорожі, однак будь-яких зауважень чи попереджень з боку представників органів влади з цього приводу не було. При цьому в пропускних пунктах громадян України не повідомляють про особливості їх переміщення, а тому про своє «порушення» особа дізнається вже постфактум, вже після притягнення до відповідальності.

Таким чином, ОСОБА_1, дійсно вимушено та неумисно порушено порядок виїзду в'їзду на територію України, яка тимчасово окупована Російською Федерацією, а тому в її діях формально є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204-2 КУпАП.

Однак за висновком суду першої інстанції, ОСОБА_1, вчинила правопорушення, яке є суспільно небезпечним.

На переконання апелянта, такий висновок суду першої інстанції не відповідає дійсності.

Так, апелянт була пасажиром маршрутного транспортного засобу, яке рухалося з м. Сімферополя до м. Одеси, де проживає ОСОБА_1 Посеред ночі (у проколі вказаний час 02:15 годині) прикордонний наряд «Перевірка документів» в контрольному пункті «Чаплинка» почав перевірку документів. Апелянт добросовісно повідомила, що 21.05.2017 (а не 23.05.2017, як зазначив суд першої інстанції) здійснила виліт з м. Сімферополь до м. Краснодар, РФ з метою відвідування свого рідного батька, ІНФОРМАЦІЯ_1 В подальшому, 03.06.2017 (а не 30.05.2017, як вказано судом першої інстанції) апелянт повернулася до м. Одеси (з м. Краснодара до м. Сімферополь - авіа перельотом; з м. Сімферополь до м. Одеси - маршрутним т/з), де проживає з 1995 року. Про заборону такого переміщення апелянт була необізнана, адже вважала, що офіційне її пересування із наданням всіх необхідних документів на вимоги будь-яких представників влади на всіх етапах шляху є цілком правомірним і відбувається у повній відповідності до чинного законодавства. Більш того, іншого шляху потрапити з м. Одеси до м. Краснодару (спочатку автошляхом до м. Сімферополь, а потім авіа перельотом до м. Краснодару, РФ) просто не існує. Отже посеред ночі відносно апелянта були складені матеріали, про зміст яких їй поверхово було роз'яснено в усній формі, що вона є правопорушником та питання притягнення до відповідальності буде вирішуватися судом в червні. Апелянт навіть не змогла запам'ятати назву населеного пункту, де судовий розгляд мав відбутися, адже вперше в житті чула ці назви і, будучи мешканкою Одеси, зовсім не орієнтується в місцевому адміністративно-територіальному устрої.

Зазначені в оскаржуваній постанові дати 23.05.2017 (як виїзд) та 30.05.2017 (як в'їзд) це дати авіа перельотів з м. Краснодару, РФ до Анталії, Туреччина (і, відповідно, зворотно), про що свідчать відповідні відмітки у паспорті для виїзду за кордон. Вірогідно, такої помилки припустився співробітник прикордонного загону, який складав протокол про адміністративне правопорушення, та що було залишено поза увагою суду першої інстанції. Тим не менш, зазначені обставини свідчать неповне з'ясування обставин у справі, що само по собі не спричинило неправомірності рішення, проте наочно ілюструє формальний підхід та неповне з'ясування обставин у справі.

У постанові також вказано, що особа, відносно якої складено адміністративний протокол, в судове засідання не з'явилася, про дату та час місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

З цього приводу слід зазначити, що ОСОБА_1 жодного повідомлення-виклику до суду не отримувала. Слід вказати, що співробітник прикордонного наряду «Перевірка документів», ПІБ якого апелянт не знає, але, ймовірно, який оформлював матеріали про адміністративне правопорушення, 03.06.2017 дійсно зазначив, що суд відбудеться в червні, про що попросив ОСОБА_1 розписатися, зазначивши при цьому, що судом буде окремо повідомлено про судовий розгляд справи. Однак такий спосіб повідомлення не можна вважати «належним», оскільки ОСОБА_1 не було вручено жодного документу, який би підтверджував, що її викликають до суду. Такий документ, в свою чергу, є належним доказом законної відсутності працівника на робочому місці та покликаний запобігти звільненню за прогул. Зважаючи на те, що Каланчацький районний суд знаходиться в Херсонській області, на відстані 300 км від м. Одеси, прибуття до суду потребувало б значних часових витрат, що з огляду на відсутність врученого виклику до суду, унеможливлювало б законність відсутності ОСОБА_1 на робочому місці. Більш того, ці події відбувалися посеред ночі і апелянт через складний шлях (спочатку авіаперельот, після чого триваюча авто подорож) перебувала у стомленому стані, через що не змогла запам'ятати конкретного числа місяця червня, на яке співробітник прикордонного наряду «Перевірка документів» призначив судовий розгляд справи.

У відповідності до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Слід зазначити, що «справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». При цьому в питаннях оцінки «пропорційності», як і в питаннях наявності «суспільного», «публічного» інтересу, суд визнає достатньо широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах.

Будь-яких тяжких наслідків внаслідок подорожі ОСОБА_1, до свого рідного батька в м. Краснодар, РФ не настало, у зв'язку із чим важко погодитись з тим, що дії ОСОБА_1 є суспільно небезпечними.

При прийнятті оскаржуваної постанови судом першої інстанції не враховано усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не дотримано необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, порушено процесуальні норми.

В оскаржуваному рішенні суду першої інстанції відсутній будь-який аналіз обставин справи, а обраний розмір відповідальності у вигляді штрафу в сумі 1700 грн. жодним чином не мотивований. Фактично судом в автоматичному режимі обрано санкцію без урахування будь-яких обставин скоєння стверджуваного правопорушення, що на переконання апелянта є безумовним порушенням принципу пропорційності.

Стаття 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення дає право органу (посадовій особі), уповноваженому вирішувати справу про адмінправопорушення, звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Вказана стаття не містить визначення та переліку малозначних правопорушень, це питання має вирішуватися в кожному конкретному випадку індивідуально виходячи з того, що малозначне правопорушення - це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

На підставі викладеного, просить апеляційний суд врахувати, що обставини, які стали причиною скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, є за своїм умислом та наслідками малозначними, тому обмежитись усним зауваженням згідно ст.22 КУпАП, зі звільненням її від адміністративної відповідальності.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Каланчацького районного суду Херсонської області від 08.06.2017 по справі 657/1209/17. Постанову Каланчацького районного суду Херсонської області від 08.06.2017 по справі 657/1209/17 скасувати. Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст.204-2 КУпАП. Розглянути апеляційну скаргу без її участі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов до такого висновку.

Строк на апеляційне оскарження постанови Каланчацького районного суду Херсонської області від 08.06.2017 року, ОСОБА_1, підлягає поновленню оскільки апеляційна скарга подана в строк передбачений вимогами КУпАП, після отримання 24.06.2017 року нею копії постанови суду, при прийнятті якої вона участь не приймала.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Наявним у справі доказам суддя дав належну оцінку та обґрунтовано дійшов висновку, про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.204-2 КУпАП, оскільки сам правопорушник підтвердила виїзд з тимчасової окупованої території України по ксерокопії паспорту.

Докази наведені в апеляційній скарзі не спростовують наведене судом.

Відповідно до ст. 68 розділу 2 Конституції України незнання ОСОБА_1 про існування особливого порядку переміщення не звільняє від юридичної відповідальності.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, врахувавши характер вчиненого правопорушення, яке є суспільно небезпечним, особу порушника, яка до адміністративної відповідальності притягується вперше, ступінь її вини, майновий стан, відсутність пом'якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин, та наклав адміністративне стягнення в межах санкції статті у виді штрафу, що є достатнім для попередження вчинення нових адміністративних правопорушень.

Суд повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Отже, посилання апелянта на незаконність постанови судді є непереконливими.

Зважаючи на викладене, постанова суду - є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Каланчацького районного суду Херсонської області від 08 червня 2017 року по справі про адміністративне правопорушення за ст. 204-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Херсонської області (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя: І.С. Калініченко