АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/598/17 Справа № 188/625/17Головуючий у 1 й інстанції ОСОБА_1 Доповідач - Калініч Н.І.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2017 року м. Дніпро

Суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Калініч Н. І.,за участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Петропавлівського районного Дніпропетровської області від 01 червня 2017 року, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого,

- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік; стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 320 гривень.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно викладених у постанові судді першої інстанції обставин, 22.04.2017 року об 11 годині 50 хвилин водій ОСОБА_2 керував саморобним трактором, без державного номерного знаку по вул.Гагаріна у с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова) і в присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння .

В своїй апеляційній скарзі особа яка притягується до адміністративної відповідальності, просить постанову судді першої інстанції скасувати та винести нову постанову.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності щодо ОСОБА_2 закрити у звязку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права,оскільки судом неповно зясуванні обставин по справі , тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Апелянт зазначає, що фактично протокол складено без присутності свідків, які в ньому зазначені. Судом не було допитано жодного свідка та не перевірено дійсність обставин, які викладені в протоколі із зазначенням хибних свідків.

Вислухавши ОСОБА_2 який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив скасувати постанову судді першої інстанції та закрити провадження по справі, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 182868 від 22 квітня 2017 року; рапортом працівника поліції, де викладені обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 130 КУпАП

Крім того, з власних пояснень ОСОБА_2 вбачається,що він керував саморобним трактором, випив пива та до лікарні їхати відмовляється. Також відмовився від застосування алкотестеру Драгер

В матеріалах наявні письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3С та ОСОБА_4, які були надані при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, де зазначено, що в їх присутності водій ОСОБА_2 на вимогу працівника поліції пройти медичний огляд або застосувати алкотестер Драгер, відмовився.

Вищезазначені свідки, засвідчили відмову ОСОБА_2., від проходження медичного огляду, що є підтвердженням обєктивної сторони скоєного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, що керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Обєктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в поясненнях свідків, по справі не вбачається.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що фактично протокол складено без присутності свідків не знайшли свого підтвердження ,оскільки дані свідки дали свої пояснення , які не викликають сумніви у їх достовірності.

Посилання ОСОБА_2, на той факт, що він надавав пояснення у протоколі про адміністративне правопорушення в стані сильного хвилювання та страху, є таким, що не підтверджено жодними доказами чи даними, які б свідчили про достовірність даних стверджень і вважаю їх способом ухилення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

З огляду на викладене , не має підстав вважати доводи ОСОБА_2 слушними.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, знайшла своє підтвердження, тому суд першої інстанції стосовно вказаною особи постановив обґрунтоване рішення.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП. Докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, тому не має підстав для скасування постанови суду та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2

Однак, постанова судді першої інстанції підлягає зміні в частині накладення адміністративного стягнення, оскільки суд першої інстанції припустився помилки при застосуванні стягнення передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік.

Суд правильно визначив розмір штрафу, однак визначаючи розмір штрафу суд не врахував, що відповідно ст. 27 КУпАП покарання у виді штрафу призначається не у твердій сумі, а у ставках неоподаткованого мінімуму доходів громадян, установленого законодавством України на момент постановлення рішення.

Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень.

Таким чином, на підставі викладених обставин, приходжу до висновку, що постанова судді першої інстанції підлягає зміні в частині накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И ЛА :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2017 року, щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП змінити.

Вважати ОСОБА_2 притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із стягненням штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

В решті постанову судді першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_5