Роздільнянський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 511/1352/17

Номер провадження: 3/511/595/17

"18" липня 2017 р. суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Іванова О . В , розглянувши матеріали, які надійшли з ВПС "Кучурган" Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного регіонального управління ДПС України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючу, проживаючу за адресою: Крим, АДРЕСА_1,

за ст. 204-1 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

11.07.2017 року о 08 год. 50 хв. в міжнародному пункті пропуску "Кучурган -Первомайськ", що знаходиться на території Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Кучурган», громадянка України ОСОБА_1 здійснила спробу незаконного перетину державного кордону України в ОСОБА_2 без відповідних документів, що не дають право на перетин державного контролю, а саме: на паспортний контроль предявила закордонний паспорт громадянки РФ серії 75 №2157211 виданий 21.08.2015(термін дії до 21.08.2025 року) ФМС23103, тим самим порушила вимоги ст.12 Закону України "Про Державний кордон України».

В судове засідання правопорушник не прибула, про час та місце розгляду адміністративних матеріалів була сповіщена належним чином, про що в справі про адміністративне правопорушення є відповідні докази, а саме: її особистий підпис. Будь-яких пояснень, заперечень та жодних доказів на спростування вищевикладеного до суду не надала, але надала заяву згідно якої свою провину визнає в повному обсязі та просить справу розглянути у її відсутність.

Оскільки відповідно до ст. 268 ч. 2КУпАП, її участь у судовому засіданні не є обовязковою за даною категорією справ, суддя вважає за можливе справу розглянути на підставі її заяви у її відсутність.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є громадянкою України, і вона має діючий паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії ЕК 957598, виданий 1998 року, копія якого міститься в матеріалах справи.

Згідно ст.12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в'їзду на територію України або виїзду з України після предявлення одного з документів, зазначених у ст.2 цього Закону, а саме: паспорта громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичного паспорта, службового паспорта, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на вїзд в Україну).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про громадянство» в Україні діє принцип єдиного громадянства згідно якого, якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Виходячи з вищевказаних норм, з огляду на принцип єдиного громадянства (п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про громадянство») ОСОБА_1, будучи громадянкою України, вступивши у правові відносини з Україною, а саме при виїзді з території України у пункті пропуску на паспортний контроль мала би предявити один з документів, який передбачений ст.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадянами України», який відповідно дає право громадянину України на виїзд з України і вїзд в Україну.

Проте, при спробі перетину кордону ОСОБА_1 не предявила відповідний документ який надає право на перетин державного кордону України, громадянам України. При цьому вона при виїзді з України в пункті пропуску пред'явила власний закордонний паспорт громадянки РФ 75 №2157211, виданий 21.08.2015 року ФМС23103, який в даному випадку, їй як громадянці України, не дає право на перетин державного кордону України.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом, поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України, без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, а суб'єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

З огляду на викладені обставини, в судовому засіданні достовірно встановлено, що громадянка України ОСОБА_1., здійснила спробу перетину державного кордону України без відповідних документів, які надають право на перетин кордону громадянами України, які передбачені ст.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадянами України».

Таким чином, дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст.204-1 КУпАП як: перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів, оскільки, в судовому засідання достовірно встановлено, що вона здійснила спробу перетину державного кордону України, без відповідних документів.

Слід значити, що незважаючи на принцип єдиного громадянства (п.1 ч.1 Закону України «Про громадянство»), законодавством України не передбачено відповідальність за отримання громадянином України громадянства іншої держави та правових наслідків в такому випадку для громадянина України чинним законодавством не передбачено.

І в даному випадку, ОСОБА_1, як громадянка України притягується до відповідальності не за наявність у неї громадянства іншої держави, а саме за спробу перетину державного кордону України, без відповідних документів.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення суд відповідно до вимог ст. 33 КУпАП враховує всі обставини справи, особу яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, характер вчиненого адміністративного правопорушення, вважаю, за можливим призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в мінімальному розмірі, встановленому санкцією ч.1 ст.204 -1 КУпАП .

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Судовий збір по справі згідно з Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року становить 320,00 грн., який слід стягнути з ОСОБА_1 на користь держави.

На основі викладеного та керуючись т.. 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 (тисяча сімсот) гривень 00 копійок в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючу, проживаючу за адресою: Крим, АДРЕСА_1, судовий збір у розмірі 320,00 грн на користь держави.

Стягувач: Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ).

Реквізити для зарахування до державного бюджету:

отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106,

,

банк отримувача :Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві,

код банку отримувача: 820019,

рахунок отримувача: 0001,

код класифікації доходів бюджету: 22030106

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області, через Роздільнянський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: О. В. Іванова

Постанова набрала законної сили "______" ____________20___р.

Срок предґявлення до виконання постанови 3 місяці.