Справа № 161/8312/17 Провадження №33/773/564/17 Суддя в 1 інстанції: Ковальчук В.О.
Категорія: ч.1 ст.172-6 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2017 року місто Луцьк

Суддя Апеляційного суду Волинської області Подолюк В.А.,

з участю прокурора відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Волинської області - Артиш Н.В.;

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2,

захисника - ОСОБА_3,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Шклінь, Горохівського району, Волинської області, з вищою освітою, працюючого на посаді заступника голови Волинської обласної ради, одруженого, маючого на утриманні повнолітню дитину, яка продовжує навчання, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 червня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою судді Карпюк Р.П. визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподаткованих мінімумів громадян, що в грошовому розмірі становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок.

ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що його згідно рішення № 1/7 від 26 листопада 2015 року Волинської обласної ради, на підставі статей 43, 55 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та статті 5.1.2 Регламенту Волинської обласної ради шостого скликання, обрано на посаду заступника голови Волинської обласної ради та згідно рішення № 2/45 від 10 лютого 2016 року Волинської обласної ради ОСОБА_2 присвоєно 5 ранг посадової особи місцевого самоврядування.

ОСОБА_2, являючись службовою особою, займаючи відповідальне становище, посаду заступника голови Волинської обласної ради, що згідно ч.1 ст.14 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" віднесена до 2 категорії, згідно ст.13 зазначеного Закону, п.п. "в", п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" зобов'язаний подавати декларацію в порядку, встановленому Законом України "Про запобігання корупції".

Однак, ОСОБА_2, будучи особою, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування, всупереч зазначеним вимогам Закону, оголошеному відповідно до пункту 5 частини першої статті 12, пункту 2 Розділу XIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про запобігання корупції" Національним агентством з питань запобігання корупції Рішенням №2 від 10 червня 2016 року, "Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", порядком подання та оприлюднення декларацій з 00 годин 00 хвилин 1 вересня 2016 року для суб'єктів декларування, які в силу ст.50 Закону, займають відповідальне та особливо відповідальне становище упродовж 60 днів, зареєструвавшись в Єдиному державному реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування 25 жовтня 2016 року, несвоєчасно, без поважних причин, подав декларацію про доходи за 2015 рік, а саме 14 березня 2017 року.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що він 25 жовтня 2016 року зареєструвався в реєстрі для подачі декларацій, з 25 жовтня по 01 листопада 2016 року багато разів намагався подати декларацію про доходи, однак не зміг внести декларацію через системний збій в роботі НАЗК. Вважає, що пропустив строк подачі декларації за 2015 рік через наявність поважних причин.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу та просили скасувати постанову судді, як незаконну, прокурора Артиш Н.В., яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як вбачається з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді вказаної адміністративної справи суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався.

Частиною 1 ст.172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі.

Доводи апелянта стосовно того, що постановляючи рішення, суд не з'ясував усіх обставин справи, а саме не врахував наявність поважних причин несвоєчасного подання електронної декларації за 2015 рік, апеляційний суд визнає безпідставними.

За змістом ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність. Корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей.

Аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що суб'єктивна сторона корупційного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

З повідомлення заступника Голови НАЗК від 19 квітня 2017 року встановлено, що ОСОБА_2 25 жовтня 2016 року зареєструвався в реєстрі для подачі декларації, однак декларацію за 2015 рік до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування подав лише 14 березня 2017 року (а.с.15).

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи ОСОБА_2 визнав те, що йому було відомо про необхідність подання електронної декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік шляхом внесення її до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, починаючи з 00 годин 00 хвилин 01 вересня 2016 року по 30 жовтня 2016 року (а.с.18-74).

В засіданні апеляційного суду він також підтвердив зазначені обставини та пояснив, що усвідомлював те, що несвоєчасне подання ним електронної декларації за 2015 рік суперечить вимогам чинного законодавства, однак, усвідомлюючи, що порушує вимоги щодо фінансової звітності, не зміг вчинити дії щодо подачі декларації через систематичні збої в системі, а в подальшому до 14.03.2017 року таких дій не вчиняв.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в суді першої інстанції підтвердили те, що заступник голови Волинської обласної ради ОСОБА_2 намагався заповнити електронну декларацію і те, що у нього виникали труднощі через неможливість ввести дані в систему. Зі слів ОСОБА_5 такі труднощі виникали у всіх працівників обласної ради.

Такі пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 свідчать лише про труднощі в поданні ОСОБА_2 декларації та не доводять поважності причин, з яких ОСОБА_2 декларацію було подано не своєчасно.

Крім того, під час апеляційного розгляду встановлено, що електронний цифровий підпис (ЕЦП) ОСОБА_2 він отримав ще у вересні 2016 року, отже на думку апеляційного суду саме з вересня ніщо не перешкоджало йому подати електронну декларацію до Єдиного державного реєстру.

Будь-яких інших поважних причин які унеможливлювали подати вказану декларацію до 14.03.2017 року (хвороба, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), судом не встановлено, що об'єктивно підтверджується довідкою (а.с.75).

Тому, не подання ОСОБА_2 декларації у встановлений законом строк - до 01 листопада 2016 року, а подання її лише через тривалий проміжок часу - 14.03.2017 року, ставить під сумнів його доводи про те, що він не зміг подати декларацію у встановлений законом строк лише по причині незадовільної роботи системи.

Не впливають на правильність висновків суду 1 інстанції твердження апелянта про те, що судом в порушення вимог ст.72 КАС України та ст.280 КУпАП відхилено клопотання його захисника про визнання фактів технічних збоїв в роботі-сайту НАЗК загальновідомими.

Як вбачається з положень ст.1 КУпАП встановлення юридичних фактів не являється завданням кодексу, статтею 280 КУпАП не зобов'язано суд, або іншу посадову особу встановлювати загальновідомі факти.

Вирішення даного питання, як вірно зазначено в постанові судді, відноситься до іншого виду судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не наведено інші, не досліджені судом докази, якими б спростовувались висновки суду першої інстанції. Не надано таких доказів і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а обставини, якими правопорушник обґрунтовує неможливість подання в установлені строки декларації вказують лише на наявність збоїв в роботі системи подачі е-декларацій з 25.10.2016 року - дати реєстрації суб'єкта декларування в реєстрі по 01.11.2016 року, але не підтверджують обставини неможливості вчинення дій на внесення декларації по 14.03.2017 року (а.с.103-143).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що судом при розгляді адміністративної справи були порушені вимоги закону, які б призвели до неправильного її вирішення.

При накладенні адміністративного стягнення суд першої інстанції в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано застосував стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Постанова судді є законною, обґрунтованою, норми матеріального та процесуального права судом були застосовані правильно, а тому підстав для зміни чи скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 червня 2017 року щодо нього - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області В.А.Подолюк