Справа № 466/2657/17 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 33/783/1400/17 Доповідач: Гуцал І. П.
П О С Т А Н О В А

14 листопада 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу представника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 7 червня 2017 року про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 7 червня 2017 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням його права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 320 гривень.

Не погоджуючись з зазначеною постановою судді місцевого суду представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 30 жовтня 2017 року подав до суду першої інстанції апеляційну скаргу на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 7 червня 2017 року, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги про поновлення строку на апеляційне оскарження, приходжу до переконання, що адвокату ОСОБА_3 слід відмовити у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Львова від 7 червня 2017 року.

З доводів апеляційної скарги про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді вбачається, що адвокат ОСОБА_3 зазначає причини пропуску строку подання апеляційної скарги отримання ним лише 25 жовтня 2017 року копії постанови судді суду першої інстанції, тому з цього часу починається відлік строку на апеляційне оскарження постанови судді. Крім того, вказує на те, що ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений про дань та час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 повідомлявся про день, час та місце розгляду справи на 7 червня 2017 року, що стверджується письмовою розпискою, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 11). На розгляд справи ОСОБА_2 не зявився, про причини неявки не повідомив, заява про відкладення розгляду справи в суд першої інстанції не надходила.

Крім того, за змістом ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертаються апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Таким чином, обчислення строку на апеляційне оскарження закон пов'язує не з днем одержання копії судового рішення, а з днем винесення постанови.

Крім того, в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_3 вказує причину пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді те, що про прийняте судове рішення він дізнався лише 25 жовтня 2017 року після отримання копії постанови судді місцевого суду, проте зазначена підстава, на думку судді апеляційного суду, не є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, адже ОСОБА_2 достеменно знав про час, дату та місце розгляду справи і в апеляційній скарзі апелянт не навів жодного переконливого доказу на те, що заважало ОСОБА_2 в період з 7 червня 2017 року до 19 червня 2017 року (у межах строку на апеляційне оскарження) дізнатися про прийняте щодо нього судове рішення та подати апеляційну скаргу.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

За таких обставин, отримання адвокатом ОСОБА_3 копії оскаржуваної постанови 25 жовтня 2017 року, що підтверджується письмовою розпискою (а.с. 17), не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що в матеріалах справи відсутні дані, які б переконливо свідчили про поважність причини пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Львова від 7 червня 2017 року, а тому в поновленні такого слід відмовити, а матеріали апеляційної скарги повернути адвокату ОСОБА_3

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

відмовити представнику особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Львова від 7 червня 2017 року щодо ОСОБА_2.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 7 червня 2017 року про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, повернути адвокату ОСОБА_3.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_1