Номер провадження: 33/785/1430/17
Номер справи місцевого суду: 496/2296/17
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л. О.
Доповідач Котелевський Р. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Котелевського Р.І.,

за участю:

секретаря - Стоянової Л.І.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2

захисника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 08.08.2017 року, -

встановив:

оскаржуваною постановою судді Біляївського районного суду Одеської області від 08.08.2017 року,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, не працюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 320 (триста двадцять) грн.

Згідно з оскаржуваною постановою ОСОБА_2 визнано винуватим за те, що він 05.07.2017 року, о 1850 год., на 437 км автодороги «Н-08» керував автомобілем «Рено», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці очей не реагують на світло, тремтіння рук, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді районного суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову та закрити провадження в справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 вказує, що справа була розглянута у його відсутність, в результаті чого суддя районного суду неповно з'ясував обставини справи. Посилається на те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, всупереч вимогам ст.256 КУпАП, йому не роз'яснювалися права і обов'язки передбачені ст.268 КУпАП, працівники поліції не залучили у якості свідків другу особу, яка в той момент знаходилася в його автомобілі та водія іншого вантажного автомобіля, які були свідками події.

Вивчивши матеріали адміністративної справи; заслухавши ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, допитавши ОСОБА_4, апеляційний суд приходить до висновку, що зазначені вимоги закону при розгляді справи в районному суді були виконані, а рішення судді є законим та обґрунтованим.

Доводи сторони захисту про незаконність рішення судді районного суду з посиланням на те, що справа була розглянути за відсутністю ОСОБА_2, є безпідставними, оскільки останній про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки на 08.08.2017 року (а.с.10). Копія постанови ОСОБА_2 була направлена 10.08.2017 року, після чого останній ознайомився з матеріалами справи 11.08.2017 року (а.с. 10, 14).

За таких умов апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги на обмеження ОСОБА_2 в доступі до суду.

Зокрема, приймаючи до уваги те, що будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в районному суді, ОСОБА_2 не з'явився в судове засідання, апеляційний суд оцінює таку поведінку апелянта, як небажання останнього особисто прийняти участь в розгляді його справи в суді.

При цьому, апеляційний суд вважає, що процедура судового розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 в районному суді в повній мірі узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема з рішенням у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної постанови судді районного суду, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та поясненнями свідків, ОСОБА_2, 05.07.2017 року, о 1850 год., на 437 км автодороги «Н-08» керував автомобілем «Рено», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці очей не реагують на світло, тремтіння рук, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків. Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини фактично були підтверджені ОСОБА_2, про що свідчить його особистий підпис в протоколі, а будь-яких зауважень до змісту протоколу останній не зазначив (а.с. 3, 4, 5-6).

Щодо доводів ОСОБА_2 про порушення працівниками поліції порядку проведення медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, то вони є безпідставними, оскільки спростовуються даними протоколу про адміністративне правопорушення та доказами долученими до нього.

Як свідчить зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №181033 від 05.07.2017 року, дії працівників поліції повністю відповідали вимогам порядку проходження огляду на стан сп'яніння, який регламентований положеннями ст.266 КУпАП та «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння, оскільки такі данні зазначені в протоколі зі змістом якого останній погодився, власноручно зазначивши про це в протоколі та своїх поясненнях. Факт відмови ОСОБА_2 від проведення медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я, підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які були залучені працівниками поліції, відповідно до яких ОСОБА_2 в їх присутності відмовився від медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння (а.с. 5-6).

Допитаний апеляційним судом ОСОБА_2 переконливих та раціональних доводів про свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення не надав. При цьому доводи захисника про необізнаність ОСОБА_2 в його правах спростовуються тим, що останній підписав протокол про адміністративне правопорушення, в тому числі і щодо роз'яснення йому прав, не зазначивши при цьому про свою незгоду з протоколом, а також його особистими поясненнями, долученими до протоколу (а.с. 3, 4).

Доводи захисника про те, що у разі існування реальних ознак наркотичного сп'яніння у ОСОБА_2, працівники поліції повинні були його відсторонити від керування автомобілем, але ОСОБА_2 після складання протоколу продовжив керування транспортним засобом, є непереконливими, оскільки сторона захисту на підтвердження цих обставин будь-яких доказів апеляційному суду не надала.

Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки судді районного суду в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_2 та були підставою для її скасування або зміни під час апеляційного розгляду не встановлено.

За таких обставин доводи ОСОБА_2 про порушення порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення, під час судового розгляду його справи та незаконність судового рішення є безпідставними, а тому апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення в зв'язку з процесуальними порушеннями та погоджується з висновком судді районного суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 08.08.2017 року, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін.

Копію постанови вручити ОСОБА_2

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області Р.І. Котелевський