Справа № 357/4469/17 Головуючий у І інстанції Санін В. М.
Провадження № 33/780/589/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 138 19.06.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 червня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Гайдай Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканку АДРЕСА_1,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді одного року позбавлення прав керування транспортними засобами.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 320 грн.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 притягнута до адміністративної відповідальності за те, що 10 квітня 2017 року близько 13 години 50 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м. Біла Церква по бул. Олександрійському не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою та її зміною і не переконавшись в безпечності свого руху, допустила зіткнення з автомобілем НОМЕР_2. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки.

Своїми діями ОСОБА_2 порушила п. 2.3б, 10.1 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2017 року в частині накладення стягнення змінити, замінивши його на менш суворе, а саме штраф.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 268 КУпАП, розглянув справу у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не переконавшись в тому, що є дані про її своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи. Суд порушивши її право на участь в розгляді справи, не надав можливості подати до суду докази в підтвердження тих обставин, які зазначені в ч. 2 ст. 33 КУпАП та могли вплинути на призначення судом стягнення.

Апелянт вказала, що її робота повязана з виконанням геодезичних робіт, що вимагає від неї виїзд на місцевість, тобто постійне керування транспортним засобом. Крім цього, щоденно їй потрібен транспортний засіб щоб відвести сина до навчального закладу та доїхати до місця роботи.

У звязку з цим, зазначила, що позбавлення права керування транспортним засобом є не чим іншим як втрата роботи та як наслідок скрутне фінансове положення всієї сімї.

Заслухавши захисника адвоката ОСОБА_3Е, котрий підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_2 і просить її задоволити, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновків, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Вина ОСОБА_2, котра 10 квітня 2017 року близько 13 години 50 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1 не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою та її зміною і не переконавшись в безпечності свого руху, допустила зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, нею не оспорюється, як не оспорюється і кваліфікація її дій за ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, міськрайонним судом, в достатній мірі, не було дотримано вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що помякшують і обтяжують відповідальність.

Санкцією ст. 124 КУпАП, крім такого виду адміністративного стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами, передбачено і такий вид стягнення як штраф, який в силу ст. 24 КУпАП є менш тяжким видом стягнення ніж позбавлення спеціального права.

Обрання ОСОБА_2 найсуворішого виду адміністративного стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами у постанові не мотивовано.

З матеріалів справи та постанови суду першої інстанції вбачається, що суддя, при накладенні адміністративного стягнення та мотивування свого рішення обмежився загальними фразами і не врахував, що ОСОБА_2 вперше притягується до адміністративної відповідальності, повністю визнала свою провину та щиро розкаюється у вчиненому правопорушенні, що на думку апеляційного суду свідчить про наявність обставини, яка пом'якшує відповідальність.

Обставини, що обтяжують її відповідальність у постанові не наведені, отже, вони відсутні.

При цьому, апеляційний суд приймає до уваги, що спричинена в результаті ДТП шкода не є значною, а інший учасник пригоди до ОСОБА_2 будь-яких претензій не має.

За наявності таких даних, позбавлення ОСОБА_2 права керувати транспортними засобами, не можна визнати справедливим, законним і обґрунтованим, а тому їй необхідно обрати більш м'який вид адміністративного стягнення штраф.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді одного року позбавлення прав керування транспортними засобами, в частині накладення адміністративного стягнення змінити на штраф в розмірі 340 грн.

В решті постанову суду залишити без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Київської області ОСОБА_1