П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.07.2017 Справа №607/8541/17

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Н.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у місті Тернополі про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, вул. Зоряна, 31, не працює, розлучена, на утриманні 1 малолітня дитина, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

за ч. 1 ст. 173-2, ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В С Т А Н О В И В :

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 652143 від 23 червня 2017 року, громадянка ОСОБА_1 23 червня 2017 року близько 05 години 20 хвилин перебуваючи за місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_4, вчинила насильство в сімї відносно свого сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, а саме виражалася нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, вчиняла істерику, била посуд, та, перебуваючи з ознаками алкогольного спяніння, не давала відпочивати сину.

Крім того, як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 652144 від 23 червня 2017 року, громадянка ОСОБА_1 23 червня 2017 року близько 05 години 20 хвилин перебуваючи за місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_4, при затриманні її для складання адміністративних матеріалів виражалася нецензурною лайкою в сторону патрульних, називала наркоманами, шарпала їх за формений одяг, намагалась вкусити інспектора, погрожувала фізичною розправою, копала ногами службове авто, кидала взуття у патрульних.

У судовому засіданні ОСОБА_1, пояснивши, що повністю розуміє зміст розяснених їй прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, винною себе у вказаних адміністративних правопорушеннях не визнала. Пояснила, що 22 червня 2017 року, ввечері, упродовж близько 20 години 30 хвилин 23 години, відпочивала вдома за місцем свого проживання ІНФОРМАЦІЯ_4 разом зі своєю подругою. Вони вживали спиртні напої в невеликій кількості. Вночі, близько 3 години, додому прийшов її старший син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, напідпитку. Почав до неї висловлювати претензії, ображати, кричати, поводитись зухвало, як і часто це робить. У відповідь вона теж сварилась із ним. У ході конфлікту він двічі вдарив її в область голови. Не стерпівши такого відношення, вона викликала поліцію за телефоном «102». Однак, приїхавши, працівники поліції не стали розбиратись у ситуації. Син відразу наговорив на неї, що вона скандалить, патрульні взяли в нього заяву, заламали їй руки, затягнули до свого автомобіля та повезли в міський відділ поліції. Звісно, під час такого відношення до неї з боку патрульних вона обурювалась їх діями, намагалась вирватись, пручалась, кричала, але ніякої злісної непокори не вчиняла, її затримання було незаконним, оскільки її не було за що затримувати.

Для вирішення питання про те, чи було вчинено дані правопорушення, та чи винна ОСОБА_1 у їх вчиненні, судом досліджено зібрані у справі докази та встановлено такі обставини:

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення насильства в сім'ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім'ї.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, в матеріалах справи містяться:

Заява ОСОБА_2 від 23 червня 2017 року, відповідно до якої він просить вжити заходів до його матері ОСОБА_1, яка вчиняє сімейні скандали за їхнім місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_4, а саме нецензурно виражалася при ньому та його малолітньому братові, вчиняла істерики, погрожувала фізичною розправою.

Зазначена заява не містить даних про те, коли саме мав місце такий конфлікт, а також відомостей про те, що діями ОСОБА_1 могла бути чи була завдана шкода його (ОСОБА_1Я.) фізичному або психічному здоров'ю.

Також у матеріалах справи наявні пояснення, відібрані 23 червня 2017 року інспектором поліції ОСОБА_3 у громадянина ОСОБА_2 Однак, ці пояснення не містять підписів ОСОБА_2 ні під текстом пояснень, ні про ознайомлення з правами, які передбачені законом для особи, яка дає пояснення. У відповідних графах, де мають бути підписи особи, в якої відібрані пояснення, такі підписи відсутні. З урахуванням зазначеного, вказані пояснення є недопустимим і неналежним доказом у справі.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні докази, які в їх сукупності та взаємозвязку доводили б вину ОСОБА_1 у вчиненні нею 23 червня 2017 року насильства в сім'ї відносно її сина ОСОБА_2, зокрема, що нею було умисно вчинені будь-які дії фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю ОСОБА_2

Відповідно до ст. 61 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у вчиненні нею насильства в сім'ї, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, судом не встановлено жодного прямого доказу, на підставі якого суд міг би беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З цих підстав суд приходить до переконання про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Перевіряючи наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, суд враховує наступне.

Статтею 185 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 652144 від 23 червня 2017 року вбачається, що ОСОБА_1 при затриманні її для складання адміністративних матеріалів виражалася нецензурною лайкою в сторону патрульних, називала наркоманами, шарпала їх за формений одяг, намагалась вкусити інспектора, погрожувала фізичною розправою, копала ногами службове авто, кидала взуття у патрульних. Однак, у протоколі не вказано ні про те, що ОСОБА_1 вчинила злісну непокору, ні про те, якому саме законному розпорядженню чи вимозі поліцейського.

Жодних доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, окрім протоколу, складеного із вказаними порушеннями, до матеріалів справи не долучено.

Як зазначалося, відповідно до ст. 61 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Докази вини ОСОБА_1 у вчиненні нею злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, судом не встановлено жодного прямого доказу, на підставі якого суд міг би беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З цих підстав суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 280, 283, 284, 290, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2, ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяОСОБА_4