Номер провадження: 33/785/1468/17
Номер справи місцевого суду: 496/1678/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гончаров О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2017 року м. Одеса

Суддя Апеляційного суду Одеської області Гончаров О.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 з участю ОСОБА_2 на постанову Біляївського районного суду м. Одеської області від 05 липня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з вказаної постанови,

ОСОБА_2, 17.05.1978 року

народження, зареєстрованого та проживаючого за

адресою: вул. Заньковецька, буд. № 3-а, м. Умань

Черкаської області, не працюючого,

притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 164 ч. 1 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 17000грн. в дохід держави.

Згідно з постановою суду, 16.05.2017 року о 09.40 год. гр-н ОСОБА_2 на 450 км а/д Київ-Одеса біля с. Дачне Біляївського району Одеської області здійснював перевезення пасажирів на автобусі «MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 СDІ» реєстраційний номер НОМЕР_1, без одержання ліцензії на провадження даного виду господарської діяльності.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову Біляївського районного суду м. Одеської області від 05 липня 2017 року, а провадження у справі відносно нього закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП. В обґрунтування своєї апеляційної скарги посилається на те, що згідно з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність обєктивних і субєктивних ознак, тобто обєкта, обєктивної сторони, субєкта та субєктивної сторони.

Однак, суд першої інстанції в порушення вищевказаних норм дійшов хибного висновку щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП. Апелянт вважає, що протокол про адміністративне правопорушення повинен був містити дані про те, що він здійснював регулярну, постійну та суттєву діяльність з надання послуг по перевезенню пасажирів, спрямовану на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах. Проте, в протоколі про адміністративне правопорушення від 16.05.2017 року, в порушення вищевказаних вимог законодавства, не зазначено, що він здійснював господарську діяльність систематично, на постійній основі, з наданням платних послуг за перевезення громадян і, що він при цьому мав на меті та одержував прибуток.

Всі ці обставини, як під час оформлення протоколу інспектором, так і при прийнятті постанови судом, зясовані не були та не дана була правильна юридична оцінка подіям у контексті вимог ч.1 ст.164 КУпАП України.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що пропущений строк на оскарження підлягає поновленню, а скарга задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 268 КУпАП справа обовязково розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Розгляд справи у відсутності цієї особи допустимий лише при наявності відомостей про своєчасне повідомлення особи про час та місце розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів, справа була розглянута за відсутності ОСОБА_2, який не був повідомлений належним чином про час та місце її розгляду, а відомостей про вручення йому копії постанови суду у матеріалах справи немає.

За таких обставин, строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Як вбачається з матеріалів провадження, а саме з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 16.05.2017 року здійснював перевезення пасажирів на транспортному засобі, без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не обґрунтоване відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді даної справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції зазначених вимог закону дотримано не було, що підтверджується наступним.

Так, ч.1 ст.164 КУпАП передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП (в частині здійснення господарської діяльності без ліцензії та дозвільних документів) може бути лише суб'єкт господарювання.

Відповідно до ч.2 ГК України суб'єктами господарювання є: 1) господарські організації юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Натомість, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП від 16.05.2017 ОСОБА_2 є водієм транспортного засобу «Мерседес» держномер. СА 0010 АР, який здійснював перевезення пасажирів. Більше того, жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем матеріалах справи не містять, як і не містять відомостей щодо належності йому на праві власності автомобіля «Мерседес» держномер СА 0010 АР, яким він керував.

Більше того, до загальних ознак господарської діяльність закон відносить в тому числі систематичність, однак в протоколі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 164 КУпАП складеного відносно ОСОБА_2, не встановлено даної систематичності. Доказів цьому факту також немає і в матеріалах справи.

Таким чином, в матеріалах справи не має належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_2 дій зазначених у диспозиції ч. 1 ст. 164 КУпАП

Згідно ст. 38 КУпАП, якщо справа про адміністративне правопорушення підвідомчі суду, то стягнення може бути накладено не пізніше як три місяці з дня вчинення правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Оскільки точкою відліку строку давності притягнення до адміністративної відповідальності є день вчинення правопорушення та встановлено, що пройшло три місяці з дня вчинення правопорушення та, на час розгляду справи в апеляційній інстанції - закінчилися строки, передбачені ст. 38 КУпАП притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Тобто, суд за спливом строку, не вправі зясовувати обставини скоєння правопорушення та визнавати особу винною чи невинуватою у скоєнні адміністративного правопорушення, крім випадків, передбачених КУпАП.

За таких обставин вважаю, що постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження за ст. 38 КУпАП.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 38, 247, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2строк для подачі апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити.

Постанову Біляївського районного суду м. Одеської області від 05 липня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 164 КУпАП щодо нього скасувати, та провадження у справі закрити із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду Одеської області ОСОБА_3