Провадження № 3/638/3853/17/
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2017 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Подус Г.С., розглянувши адміністративний матеріал відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, головного спеціаліста сектору адміністрування інформаційних систем та захисту інформації відділу адміністрування, супроводження інформаційних систем, електронних реєстрів та захисту інформації, яка зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

27.09.2017 року до Дзержинського районного суду м. Харкова з Управління захисту економіки в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України надійшов протокол відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Згідно протоколу №269 від 26.09.2017 року, ОСОБА_2 на підставі наказу управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова від 31.03.2017 року №3-ОС ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста сектору адміністрування інформаційних систем та захисту інформації відділу адміністрування, супроводження інформаційних систем, електронних реєстрів та захисту інформації Шевченківського обєднаного управління пенсійного фонду м. Харкова. Таким чином ОСОБА_1 набула статусу службової особи, а саме державний службовець категорії «В» відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну службу». Згідно п. «в» п.1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», посада ОСОБА_1 віднесена до субєктів на яких поширюється дія цього закону, як на державного службовця.

Згідно із набранням чинності 30.03.2017 року Закону №1975-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб». Відповідно до цього закону продовжено до 01.05.2017 року строк подання щорічної декларації для осіб, які відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» подають таку декларацію вперше. Таким чином ОСОБА_1 повинна була подати Е-декларацію за 2016 рік у строк з 01 січня 2017 року по 01 травня 2017 року включно.

ОСОБА_1 29.05.2017 року о 14 год. 08 хв. подала електронну декларацію за 2016 рік, шляхом заповнення відповідної форми на веб-ресурсі https:public.nazk.gov.ua (гіперпосилання на Декларацію в Єдиному державному реєстрі осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування - https:public.nazk.gov.ua/declaration/bca3a849-d374-4b39-b92d-dd62421b1f99). Фактичною датою подання декларації за минулий рік (2016 рік) є 29.05.2017 року о 14 годині 08 хвилин.

Отже, ОСОБА_1 будучи особою на яку відповідно до п. «в», п. 1 ч.1 ст. 3 Закону поширюється дія цього закону, не своєчасно подала без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік (2016 рік), оскільки граничний термін подачі був 01.05.2017 року, а декларація нею фактично подана 29.05.2017 року, що є вчиненням правопорушення повязаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Під час судового засідання ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.172-6 КУпАП не визнала, вказала про те, що вона до останнього не знала, що декларація збереглася у стані чернетки, що вона вважала її поданою, а тому умислу у її діях не було, і підстави приховувати свою декларацію також відсутні.

Прокурор в судовому засіданні просила притягнути до відповідальності ОСОБА_1, викладені обставини по справі про адміністративне правопорушення підтримала.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та наявні докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції», Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Суть корупційного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП полягає в порушенні вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Тобто відповідне діяння має бути вчинено субєктом декларування з прямим умислом. При цьому для притягнення до відповідальності за вчинення корупційних правопорушень необхідно довести наявність такого умислу, а саме те, що субєкт декларування усвідомлював необхідність виконати Закон. Для наявності в діяннях особи корупційного правопорушення, згідно вимог Закону України «Про запобігання корупції», необхідні всі його складові елементи: умисел; використання службового становища та мета отримання неправомірної вигоди. Статтею 10 КУпАП визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Суд зазначає, що згідно ч.1 ст.172-6 КУпАП відповідальність настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно до розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у звязку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідності.

З врахуванням положень ст.1 Закону №1700-VII, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобовязана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання такої декларації.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності суд приходить до висновку, щодо відсутності складу адміністративного правопорушення, а саме відсутності у діях ОСОБА_1 умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В матеріалах адміністративної справи відсутні докази, які б підтверджували наявність в діях особи умислу на порушення вимог фінансового контролю, відсутні відомості про наявність в діях особи корупційного інтересу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Провадження по справі підлягає обов'язковому закриттю, у зв'язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.245, 247, 251, 252, 268, 283, 284, 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі у відношенні ОСОБА_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП - закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова до Апеляційного суду Харківської області протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя