Справа № 297/1722/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Феєра І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 на постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 12.09.2017.

Цією постановою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, мешканець АДРЕСА_1, зареєстрований за адресою АДРЕСА_2, непрацюючий, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 ( триста сорок ) грн..

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) грн..

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №025275 від 30.07.2017 та постанови судді від 12.09.2017 вбачається, що ОСОБА_3, 30.07.2017, о 15 год. 30 хв. в м. Берегові по вул. Б. Хмельницького, керуючи транспортним засобом марки «Mercedes Benz», державний номерний знак НОМЕР_1, не дотримавшись безпечної дистанції, допустив зіткнення з транспортним засобом марки «ВАЗ - 2109», під керуванням ОСОБА_1, та автомобілем маркги «Шкода Октавія», під керуванням ОСОБА_4, яка рухалась перед автомобілем марки «ВАЗ - 2109», чим порушив вимоги п. п. 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_1 просить постанову суду від 12.09.2017 - скасувати, прийняти нову, а також вжити заходів для початку перевірки факту незаконного заволодіння правопорушником ОСОБА_3 транспортним засобом марки «Mercedes Benz», державний номерний знак НОМЕР_1, за що передбачена кримінальна відповідальність за ст. 289 КК України, з урахуванням наявності ознак кримінального правопорушення ( відсутність довіреності від володільця на право керування автомобілем та відсутність його особистих документів). Уважає, що постанова судді є незаконною і підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд в суд першої інстанції внаслідок суттєвого порушення норм КУпАП. Посилається на те, що в даній справі не ідентифікована особа, яка скоїла наїзд на його автомобіль та автомобіль, яким керувала ОСОБА_4, а також було допущено грубе порушення його права як потерпілого від ДТП. При цьому, вказує на те, що судом

-2-

не було вчинено процесуальних дій на встановлення чи перевірку даних про особу правопорушника ОСОБА_2, при цьому не врахувавши того, що жодного документа, який би посвідчував особу правопорушника в матеріалах справи немає і суду надано не було. Зазначення в постанові про те, що ОСОБА_2 є мешканцем АДРЕСА_1, не відповідає дійсності, оскільки направлене судом ОСОБА_3 повідомлення про час та місце розгляду справи повернулось до суду з відміткою про те, що останній за вказаною адресою не проживає, а за адресою АДРЕСА_2, зареєстрована інша особа, а не ОСОБА_2. Крім того, апелянт посилається на те, що судом було порушено його право на захист майнових прав як потерпілого саме в порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки, в порушення вимог ст. ст. 269, 279 КУпАП, його та представника не було допущено в зал судового засідання під час розгляду справи, внаслідок чого, не була надана можливість взяти участь в розгляді справи. Оскільки, ОСОБА_3 на місці ДТП з невідомих причин не пред'явив інспектору поліції посвідчення водія, а останній протокол за ст. 126 КУпАП не склав, то вказана обставина повинна була бути врахована судом як обставина, що обтяжує відповідальність правопорушника, чого зроблено не було. Крім того, вказує на те, що судом не було перевірено чи мав місце факт незаконного заволодіння ОСОБА_2 транспортним засобом, або факт добровільного передання керування транспортним засобом особі, яка не має права керування транспортними засобами. Також вважає, що призначене ОСОБА_3 стягнення є занадто м'яким, оскільки обставин, які б пом'якшували відповідальність останнього, зокрема щирого каяття та добровільного відшкодування збитків, не встановлено.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП, апеляційний суд розглядає справу про адміністративне правопорушення у відсутності правопорушника ОСОБА_2 та потерпілого ОСОБА_1, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, але до суду не з'явилися, причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріалі справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП при розгляді справи суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_3, 30.07.2017, о 15 год. 30 хв. в м. Берегові по вул. Б. Хмельницького, керуючи транспортним засобом марки «Mercedes Benz», державний номерний знак НОМЕР_1, не дотримавшись безпечної дистанції, допустив зіткнення з транспортним засобом марки «ВАЗ - 2109», під керуванням ОСОБА_1, та автомобілем маркги «Шкода Октавія», під керуванням ОСОБА_4, який рухався перед автомобілем марки «ВАЗ - 2109».

Своїми діяннями, ОСОБА_2 порушив п. п. 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП.

-3-

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Так, зокрема, вина ОСОБА_2 доведена: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №025275 від 30.07.2017; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.07.2017 (а. с. 1-2); письмовими поясненнями ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_4, якими повністю підтверджуються зазначені в протоколі обставини (а. с. 6-8).

Справа про адміністративне правопорушення розглядається судом щодо особи у межах складеного щодо неї протоколу.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

З указаного протоколу вбачається, що зазначеним вимогам законодавства такий відповідає, оскільки містить всі необхідні дані про особу порушника, час і місце правопорушення, діяння, що становить об'єктивну сторону адміністративного правопорушення, наявність свідків правопорушення та їх анкетні дані, а тому його визнано таким, що відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що судом не було вчинено процесуальних дій на встановлення чи перевірку даних про особу правопорушника ОСОБА_2, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. При цьому, апеляційний суд враховує й те, що вказані доводи, у тому числі й про те, що жодного документа, який би посвідчував особу правопорушника в матеріалах справи немає і суду надано не було, і, що зазначення в постанові про те, що ОСОБА_2 є мешканцем АДРЕСА_1, не відповідає дійсності, оскільки направлене судом ОСОБА_3 повідомлення про час та місце розгляду справи повернулось до суду з відміткою про те, що останній за вказаною адресою не проживає, а за адресою АДРЕСА_2, зареєстрована інша особа, а не ОСОБА_2, - жодним чином не впливають на висновок судді про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного провопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскільки ОСОБА_3 на місці ДТП з невідомих причин не пред'явив інспектору поліції посвідчення водія, а останній протокол за ст. 126 КУпАП не склав, то вказана обставина повинна була бути врахована судом як обставина, що обтяжує відповідальність правопорушника, чого зроблено не було, апеляційний суд відхиляє з огляду на те, що наведена апелянтом обставина, не входить до переліку обтяжуючих відповідальність обставин, які визначені ст. 35 КУпАП.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які би давали підстави вважати, що інспектор ГРПП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 був упереджений при складанні протоколу та схеми дорожньо-транспортної пригоди, і що в нього були підстави фальсифікувати такий, - на такі дані не вказується як в апеляційній скарзі, так і під час розгляду справи апеляційним судом.

-4-

Тому, апеляційний суд приходить до висновку про те, що інспектор при виконанні своїх функціональних обов'язків діяв у межах наданих йому повноважень.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не було перевірено, чи мав місце факт незаконного заволодіння ОСОБА_2 транспортним засобом, або факт добровільного передання керування транспортним засобом особі, яка не має права керування транспортними засобами, апеляційний суд відхиляє з урахуванням того, що суд розглядає справу про адміністративне правопорушення в межах складеного щодо особи протоколу, що в свою чергу свідчить про те, що в даному випадку, суд відповідно до ст. 280 КУпАП, не має повноважень на з'ясування наведених апелянтом фактів. У зв'язку з чим, апеляційний суд відхиляє й зазначене в апеляційній скарзі прохання про вжиття апеляційним судом заходів для початку перевірки факту незаконного заволодіння правопорушником ОСОБА_3 транспортним засобом марки «Mercedes Benz», державний номерний знак НОМЕР_1, за що передбачена кримінальна відповідальність за ст. 289 КК України, з урахуванням наявності ознак кримінального правопорушення ( відсутність довіреності від володільця на право керування автомобілем та відсутність його особистих документів)

Як такі, що не спростовують висновку судді про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення й не підтверджені жодними доказами, апеляційний суд відхиляє й доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_1 про те, що судом було порушено його право на захист майнових прав як потерпілого саме в порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки, в порушення вимог ст. ст. 269 та 279 КУпАП, його та представника не було допущено в зал судового засідання під час розгляду справи, внаслідок чого, не була надана можливість взяти участь в розгляді справи.

Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, суддя врахував те, що ОСОБА_2 вперше притягується до адміністративної відповідальності й призначив останньому адміністративне стягнення у виді штрафу. Апеляційний суд уважає, щоадміністративне стягнення накладено на нього в межах санкції вищевказаної статті, є справедливим і таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення, а тому, доводи апеляційної скарги про те, що призначене ОСОБА_3 стягнення є занадто м'яким, оскільки обставин, які б пом'якшували відповідальність останнього, зокрема щирого каяття та добровільного відшкодування збитків, не встановлено, - відхиляє.Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує й те, що протоколом та письмовими поясненнями ОСОБА_2 підтверджено, що останній свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнає, а також те, що ч. 9 ст. 294 КУпАП передбачено, що у разі зміни апеляційним судом постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

Твердження апелянта про необхідність направлення справи на новий судовий розгляд є безпідставним, оскільки ч. 8 ст. 294 КУпАП не передбачено повноваження апеляційного суду за наслідками розгляду апеляційної скарги направляти справу на новий розгляд.

При оцінці зібраних по справі доказів, з урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд уважає, що вимоги КУпАП та інші нормативно-правові акти, при збиранні та фіксуванні таких, порушені не були.

-5-

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції вимоги КУпАП при розгляді справи про скоєне ОСОБА_2 адміністративне правопорушення порушені не були, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, і тому скасуванню не підлягає.

При прийнятті рішення також, ураховуються положення нормативно-правових актів про те, що сторони провадження в справах про адміністративні правопорушення є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що потерпілим жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги надано не було.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 12.09.2017 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: