Провадження № 33/779/479/2017
Категорія ст.130 ч.2 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Кишакевич Л. Ю.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Гандзюк В.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського міського суду від 11 жовтня 2017 року, -

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою ОСОБА_2, 19.03.1985 року

народження, житель ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, -

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. Постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 320 грн. 00 коп.

За постановою суду, ОСОБА_2 19.08.2017 року о 07 год. 00 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Ленкавського, в стані алкогольного спяніння керував транспортним засобом марки Geely CK, д.н.з. НОМЕР_1, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

На постанову суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вважає постанову суду необґрунтованою, незаконною, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, а тому завчасно подав суду клопотання про визначення підсудності даної справи на розгляд за місцем його проживання. Розгляд справи відбувся у його відсутність чим було порушено його право на захист. Крім того, вказує на грубі порушення допущені працівниками поліції при складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього, оскільки свідки, які зазначені в ньому, не були очевидцями керування ним транспортним засобом, а їх пояснення не перевірені судом в судовому засіданні. Вважає, що суд формально підійшов до розгляду його справи, не проаналізувавши матеріали справи та необгрунтувавши свій висновок, а тому постанова суду є незаконною.

Просить скасувати постанову суду, прийняти нову постанову, якою закрити провадження у звязку з відсутністю у його діях складу правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляції, вважаю, що строк на оскарження слід поновити, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 219274 (а.с.1) ОСОБА_2 на момент його складання власноручно зазначив, що «переганяв автомобіль 500 м». Жодних претензій щодо дій працівників поліції та зауважень щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього, апелянтом не було зазначено.

Огляд водія ОСОБА_2 на стан алкогольного спяніння проводився в установленому законом порядку за допомогою приладу Драгер Алкотест 6820, зі згоди водія, про що свідчить особистий підпис апелянта на роздруківці проходження результату приладу, який показав 1.47 % проміле (а.с.2). Під час проходження огляду на стан алкогольного спяніння у апелянта також були відсутні будь які зауваження щодо його проходження.

Крім того, до матеріалів адміністративного провадження долучено акт огляду на стан алкогольного спяніння (а.с.3), з якого вбачається, що огляд проведений у звязку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота. Даний акт підписаний власноручно ОСОБА_2 та свідками огляду, пояснення яких додатково долучені до матеріалів провадження (а.с.4-5).

Таким чином, огляд на на стан алкогольного спяніння ОСОБА_2 проведений працівниками поліції у відповідності до порядку та правил відповідного огляду та відповідно до вимог ст.256 КУпАП.

Жодних обєктивних даних, які би спростовували правильність таких висновків, суду апелянтом не представлено. Його доводи, наведені в апеляційній скарзі щодо неправомірних дій працівників поліції та поверхнево розгляду справи у суді першої інстанції, були перевірені при апеляційному перегляді постанови суду.

Отже, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, відповідає матеріалам справи, ґрунтується на наявних у ній доказах.

Крім цього, не є обґрунтованими і доводи апелянта щодо неправильної кваліфікації протиправних діянь через відсутність такої кваліфікуючої ознаки правопорушення як повторність.

З матеріалів справи слідує те, ОСОБА_2 вчинив правопорушення через два місяці після того, як його було визнано винним за правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП та притягнуто постановою Івано-Франківського міського суду від 23 червня 2017 року до адміністративної відповідальності. Зазначена постанова залишена без змін. З врахуванням наведеного вчинення аналогічного правопорушення впродовж року вказує на ознаку повторності і кваліфікується за ч.2 ст.130 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд не вбачає законних та обґрунтованих підстав для задоволення апеляційної скарги, та скасування постанови суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2. залишити без задоволення, постанову Івано-Франківського міського суду від 11 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_2 - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1

Згідно з оригіналом

Суддя В.П. Гандзюк