Справа № 163/2579/17
Провадження №3/163/1656/17

ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2017 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Чишій С.С.

при секретарі Носку А.В.

з участю представника Волинської митниці ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

розглянувши направлені Волинською митницею ДФСУ матеріали справи за протоколом №3202/20500/17 про притягнення до відповідальності за ст.ст.471, 472 МК України

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючу, РНОКПП НОМЕР_1,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3, слідуючи 06.09.2017 року з ОСОБА_4 в Україну через митний пост «Устилуг» Волинської митниці ДФС пасажиром автомобіля «Пежо», номерний знак RPR21700, порушила порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, переміщуючи понад неоподатковувану норму шину до легкового автомобіля вагою 13 кг та вартістю 1524,15 гривень, чим вчинила правопорушення, передбачене ст.471 МК України.

На розгляд справи порушниця не зявилась, хоча при складанні протоколу про порушення митних правил належним чином була повідомлена про дату та місце розгляду. Її захисник не заперечила про розгляду справи за відсутності підзахисної, надала письмові пояснення ОСОБА_3, підтримала клопотання останньої про закриття провадження за ст.472 МК України та звільнення від відповідальності за ст.471 МК України за малозначністю.

Представник Волинської митниці під час розгляду протоколу заявив, що вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні обох порушень митних правил, просив накласти стягнення в межах санкції ст.472 МК України, стягнути витрати митниці і судовий збір.

Винність ОСОБА_3 у вчиненні передбаченого ст.471 МК України правопорушення повністю стверджена матеріалами справи: протоколом про порушення митних правил, контрольним талоном, актом огляду транспортного засобу, письмовими поясненнями порушниці, польською фактурою і фіскальним чеком, службовою запискою.

В той же час дії ОСОБА_3 за ст. 472 МК України кваліфіковані зайво.

З досліджених доказів встановлено, що під час митного контролю порушниця заявила про переміщувані товари, подала польську фактуру і фіскальний чек, предявила їх до митного контролю, що дає підстави для висновку про усне декларування. Письмова митна декларація порушниці для заповнення не надавалась.

Згідно з рекомендованим правилом 9 розділу 1 спеціального додатку J Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, який на-брав чинності для України з 15.09.2011 року, потрібно, щоб пасажирам було дозволено усно декларувати товари, які вони перевозять. Однак митна служба може вимагати письмову або оформлену в електронному вигляді декларацію на товари, які перевозяться пасажирами та є об'єктом ввозу або вивозу комерційного характеру, або вартість чи кількість яких перевищують обмеження, встановлені національним законодавством.

Таким чином, з огляду на такі положення міжнародного договору та вимоги ч.6 ст.366 МК України у випадку усного декларування товарів на смузі спрощеного митного контролю працівник митниці мав право вимагати письмову декларацію, що в даній справі не було зроблено.

Відтак системний аналіз ст.ст.257, 366, 472 МК України приводить до висновку, що за умови усного декларування переміщуваних товарів при проходженні митного контролю на «зеленому коридорі» і ненаданні можливості чи відсутності вимоги зі сторони працівника митного органу заповнити письмову декларацію немає підстав для кваліфікації дій особи додатково за ст.472 МК України, оскільки відсутні підстави для висновку як щодо факту недекларування товарів, так і щодо заявлення неточних чи недостовірних відомостей про них.

Отже, з огляду на доведеність перевищення порушницею норми ввезення товарів її дії слід кваліфікувати за ст.471 МК України, а провадження за ст.472 МК України підлягає закриттю.

Враховуючи доведеність вини порушниці та відсутність обмежень чи заборон щодо переміщуваного товару, стягнення на неї слід накласти у вигляді штрафу, вилучені товари повернути володільцю.

Підстав для висновку про малозначність вчиненого з огляду на асортимент переміщуваних товарів не встановлено, а санкція ст.471 МК України не передбачає нижньої та верхньої межі штрафу.

З порушниці згідно із п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню такий збір у відповідному розмірі. Оскільки товари були вилучені з огляду на їх можливу конфіскацію за ст.472 МК України, а провадження в цій частині закривається, відсутні законні підстави для стягнення витрат митниці на їх зберігання.

Керуючись ст.ст.522, 527, 528 МК України,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, за цим законом накласти на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700(одна тисяча сімсот) гривень.

Штраф в розмірі 1700(одна тисяча сімсот) гривень підлягає стягненню на рахунок 5262 в ГУДКСУ у Волинській області(МФО 803014, , одержувач УДКСУ в Любомльському районі, код класифікації доходів бюджету 21081100, призначення платежу «адміністративні штрафи у справі про порушення митних правил»).

Провадження в даній справі за ознаками ст.472 МК України щодо ОСОБА_3 закрити за відсутністю в її діях складу порушення митних правил.

Вилучену за даним протоколом шину до легкового автомобіля повернути ОСОБА_3 для проведення митного оформлення згідно з чинним законодавством.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави 320(триста двадцять) гривень судового збору на рахунок 0262 в ГУДКСУ у Волинській області(МФО 803014, , отримувач УДКСУ в Любомльському районі, код класифікації доходів бюджету 22030001).

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області ОСОБА_5