БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1044/17
Провадження № 3/497/337/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2017 року суддя Болградського районного суду Одеської області Кравцова Алла Валентинівна, розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли до суду 19.07.2017 року відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Болград Одеської області, громадянина України, інспектора прикордонної служби ВПС " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", місце проживання якого зареєстроване за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 03.11.1995 року Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ,

- про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:
26.06.2017 року о 21:33 годині в пункті пропуску "Виноградівка" ВПС "Болград", - в/ч НОМЕР_3 , ст.прапорщик ОСОБА_1 , що здійснював службу в прикордонному наряді "Перевірка документів", допустив пропуск на виїзд з України громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно якого діяло доручення уповноважених Державних органів індекс "Н" - заборона виїзду з України строком до 01.01.2099 року.

За даним фактом та в результаті службового розслідування, 18.07.2017 року командиром в/ч НОМЕР_3 полковником ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.172-18 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою причетність до скоєння вказаного правопорушення визнав частково, пояснивши, що він 26.06.2017 року виконував наказ на охорону державного кордону в пункті пропуску "Виноградівка". Приблизно о 21.30, на виїзд з України прибув туристичний автобус за маршрутом Одеса (Україна) - Варна (Болгарія), під час оформлення пасажирів якого відбулося спрацювання бази даних "Гарт-/П" щодо громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за індексом "Н", проте в паспортному документі обоба була вказана як Golofastov Pavlo, ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто мало місце не співпадіння першої літери прізвища латиницею: в базі - "Н", в паспортному документі - "G". Також в паспортному документі особи, яка прибула на паспортний контроль пункту пропуску було відсутнє по-батькові. Під час з`ясування обставин та подальшого спілкування працівника прикордонної служби ОСОБА_1 з вказаним громадянином, той надав посвідчення водія, в якому було вказано: ОСОБА_5 , але ж в базі було вказано ОСОБА_6 . Враховуючі різні написання по-батькові, та неспівпадання першої літери прізвища громадянина латиницею, ОСОБА_1 вирішив, що це є помилковим спрацюванням, з чого прийняв рішення, що доповідати старшому зміни прикордонних нарядів капітану ОСОБА_7 здійснювати немає потреби враховуючи велику кількість пасажирів двох туристичних автобусів, що скопичилися на пункті пропусу і які проявляли нетерплячість, тому оформив вказаного громадянина встановленим порядком на виїзд з України.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що в його діях вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-18 КУпАП, оскільки це підтверджується, крім його пояснень суду, також протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 199810, витягом з бази даних "Гарт-1/П" ППр "Виноградівка", іншими, наданими суду доказами.

Враховуючи пояснення ОСОБА_1 про причини скоєного ним правопорушення, відсутність відомостей щодо настання тяжких наслідків від вчинених ним дій, суд дійшов висновку, що вчинені ОСОБА_1 дії не представляють великої суспільної небезпеки, оскільки його діями не заподіяно, і суду не надано доказів тому, що він здатен був заподіяти будь-якої значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам громадян або іншим охоронюваним законом цінностям.

Так, з матеріалів справи та пояснень суду ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_1 працює на пункті пропуску понад 10 років (останнім часом у зв`язку з реорганізацією був звільнений на оформлений на ту ж посаду, проте яка почала називатися по-новому). Суду не надано відомостей, що ОСОБА_1 притягувався до відповідальності за скоєння подібного праволпорушення - пов`язаного з виконанням його службових обов`язків.

З висновку від 12.07.2017 року службового розслідування вбачається, що факт отримання ОСОБА_1 неправомірної винагороди під час виконання службових повноважень - не підтверджено.

В цьому ж висновку зазначено, що факт пропуску гр. ОСОБА_2 , якому заборонено виїзд з України - підтверджений, проте висновок не містить інформації, яку представив ОСОБА_1 суду, пояснивши, що громадянин ОСОБА_2 після того, як в результаті дій його, ОСОБА_1 щодо здійснення перевірки та встановлення особи було випущено з України, - він, ОСОБА_2 повернувся до України, оскільки працює екскурсоводом у туристичній фірмі. І лише під час наступної спроби перетинання кордону в напрямку Україна - Молдова цім громадянином, було з`ясовано, що він і громадянин ОСОБА_5 - є однією й тією ж особою - тобто, що при внесенні відомостей до бази даних особою, що вносила ці дані до бази, було допущено вищевказані помилки. Проте з матеріалів справи не вбачається: чи було встановлено службовим розслідуванням особу, яка допустила ці помилки, з якою метою, і чи була вона притягнута до відповідальності за це.

Таким чином, встановивши ряд чинників, що мали вплив на причетність працівника прикордонної служби України ОСОБА_1 до перетинання державного кордону України в напрямку з України, особою, якій виїзд за межі України було заборонено, суд не встановив достатніх доказів, якіб неоднозначно підтверджували вину ОСОБА_1 щодо скоєння такого правопорушення.

Статтею 62 Конституції України регламентовано, що обвинувачення особи не може грунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо винуватості особи у скоєнні правопорушення мають тлумачитись на користь особи.

Оскільки з матеріалів справи вбачаютья явні сумніви щодо наявності намірів в ОСОБА_1 на скоєння правопорушення навмисно з будь-яких причин, відсутні докази щодо спричинення тяжких наслідків від цих дій, тому суд дійшов висновку, що, щоча в діях ОСОБА_1 і вбачаються ознаки скоєння ним правопорушення, проте воно має бути визнаним малозначним з урахуванням всіх обставин справи, особи ОСОБА_1 , а ткож, - враховуючи той факт, що він у скоєному розкаявся, визнав вину, раніше не притягувався до відповідальності, - тому є підстави для звільнення його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, тобто застосувати відносно нього дію ст. 22 КУпАП.

Згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення підлягає сплаті судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожитокового мінімуму для працездатних осіб, що становить 320.00 гривен.

Однак, згідно ст. 24 КУпАП усне зауваження не є видом адміністративного стягнення, а відтак судовий збір не стягується.

Керуючись ст. ст. 9-11, 22, 33, 40-1, 172-18, 221, 268, 283-285 КУпАП, суд
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на підставі ст.22 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - звільнити його від адміністративної відповідальності, оголосивши йому усне зауваження у судовому засіданні.

Провадження у справі закрити на підставі ст.284 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена зацікавленою особою, або її законним представником шляхом подання скарги до Апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження, а в разі оскарження - в день розгляду скарги судом апеляційної інстанції.

Суддя А. В. Кравцова