Справа № 732/383/17 Головуючий у 1 інстанції Березовський О. Д.
Провадження № 33/795/228/2017
Категорія - ст. 130 ч.1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого - судді Демченка О.В.,

Захисника адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Городнянського районного суду Чернігівської області від 05 травня 2017 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсіонер, проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_2,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн. 00 коп.

Судом ОСОБА_2 було визнано винним в тому, що він 09 березня 2017 року о 16 год. 40 хв. в м. Городня по вулиці Чернігівська керував скутером «САІКА», без номерного знаку, номер рами 108972, в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.2.9 а) Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2 повністю заперечуючи свою вину у вчиненні вказаного правопорушення, вказуючи про незаконність оскаржуваної ним постанови, просить її скасувати, а справу направити на новий розгляд.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує про відсутність порушень правил дорожнього руху з його боку, а навпаки наполягає на неправомірності дій поліцейських що полягали в складанні адміністративного протоколу та фактичній відсутності медичного огляду на якому наполягав сам водій. Крім того, зауважує, про ряд порушень допущених місцевим судом при розгляді його справи, а саме те, що в назначений час справа не була розглянута, хоча ОСОБА_2 та його адвокат прибули до приміщення суду, а в подальшому про розгляд справи був попереджений в телефонному режимі і лише за добу, в звязку з чим самостійно повідомляв захисника, який не мав можливості з обєктивних причин прибути в судове засідання. Враховуючи, що самостійно не міг належним чином представляти свої інтереси за відсутності захисника, вважає що тим самим суд допустив порушення права на захист та позбавив можливості надати докази невинуватості.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не з'явився, хоча про час та місце розгляду його апеляційної скарги був повідомлений завчасно та в передбаченому законом порядку. Будь-яких заяв та клопотань на адресу суду про відкладення розгляду справи також не направляв.

Присутній в судовому засіданні адвокат ОСОБА_1 повідомив, що ОСОБА_2 знає про час та місце розгляду справи в апеляційному суді, проте на даний час перебуває у так званому відрядженні за кордоном, вказавши про його повернення на території України не раніше ніж через місяць, а то й більше.

Враховуючи, що ст. 268 КУпАП визначений вичерпний перелік категорій справ про адміністративні правопорушення, участь у розгляді яких передбачає обовязкову участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проте ст. 130 КУпАП до цього переліку не входить, а тому суд апеляційної інстанції за всіх вказаних обставин, вважає за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_2, інтереси якого представляє його адвокат.

Дослідивши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення адвоката, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що у її задоволенні необхідно відмовити з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про допущені порушення судом першої інстанції, як про це йдеться в апеляційній скарзі є безпідставними й такими, що спростовуються матеріалами справи.

Так, в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи у звязку з зайнятістю його адвоката, яка зареєстрована в місцевому суді 21 квітня 2017 року, а тому для забезпечення прав особи та представлення його інтересів в суді судове засідання було відкладено на 5 травня 2017 року про що повідомлено адвоката та особу, яка притягується до адміністративної відповідальності. Як свідчить рекомендоване повідомлення, що повернулося на адресу суду, судова повістка на ім'я ОСОБА_2 отримана 27 квітня 2017 року, а тому посилання в апеляційній скарзі про порушення строків вручення повістки є безпідставними. З будь-якими клопотаннями про відкладення розгляду справи ОСОБА_2 до суду не звертався. Тим самим він фактично погодився з можливістю розгляду справи в суді першої інстанції в його відсутність.

Враховуючі досліджені докази апеляційним судом не встановлені порушення, про які вказує в своїй апеляційній скарзі громадянин ОСОБА_2

Крім того, право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невідємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Віршуючи питання щодо винуватості ОСОБА_2 у відповідності до постанови, місцевий суд вірно послався на докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення Серії БР №277084 від 09.03.2017 року (а.с.2), висновок № 14 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння від 09.03.2017 року (а.с.4), письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 5,6), а також актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 09.03.2017 року (а.с.7), з якого слідує, що однією з причин тимчасового затримання транспортного засобу є керування в стані алкогольного спяніння.

Що стосується посилання ОСОБА_2 у його скарзі про те, що фактичного медичного огляду проведено не було, то дані обставини спростовуються медичним висновком, з результатами огляду якого особа була ознайомлена під підпис.

Будь-яких доказів, що спростовують вину особи в скоєнні вказаного правопорушення не було надано ні місцевому суду, ні суду апеляційної інстанції. Оскільки в суді діє принцип змагальності, що полягає в можливості учасників процесу користуватися рівними правами та відстоювати свої інтереси, суд вирішує справу виходячи з наявності реальних доказів, тим самим забезпечуючи всебічність, повноту та обєктивність дослідження обставин справи, як того вимагає закон.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов безсумнівного висновку, що місцевий суд розглянув справу із дотриманням вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, зясував усі фактичні обставини вчиненого правопорушення, обґрунтував свої висновки наявними по справі доказами, які були перевірені на їх належність і допустимість та оцінив їх із дотриманням вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, дійшовши правильного та обґрунтованого висновку щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вирішуючи питання щодо накладення стягнення, суд також врахував межі санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, правильно обрав та призначив адміністративне стягнення.

Жодних інших підстав, які були б безумовною підставою для скасування постанови суду під час перегляду встановлено не було.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Городнянського районного суду Чернігівської області від 05 травня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_5