Справа № 615/1513/17
Провадження № 3/615/465/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року м. Валки

Суддя Валківського районного суду Харківської області Токмакова А.П., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянку України, одружену, приватного підприємця, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей: Антона, ІНФОРМАЦІЯ_3 та Романа, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.41 КУпАП,

в с т а н о в и в:

За період з серпня 2017 року ОСОБА_1, будучи приватним підприємцем, місцезнаходження відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію: вул. Кузнечна, 4, м. Валки Харківської області, допустила порушення законодавства про працю в частині використання праці неповнолітнього працівника, а саме:

1)в порушення вимог ст.116, ч.1 ст.47, ч.2 ст.75, ст.83 КЗпП при звільненні ОСОБА_2 в день звільнення не провела виплату всіх сум, що належать їй, не провела з нею розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпП. Згідно наказу від 31.08.2017 № 22 ОСОБА_2 звільнена з займаної посади 31.08.2017 року за ознаками п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін, при цьому компенсація за дні невикористаної щорічної відпустки виплачена згідно з платіжною відомістю № 18 від 04.09.2017 в сумі 223,25 грн.;

2)в порушення вимог ч.1 ст.117 КЗпП - у разі невиплати в день звільнення всіх коштів ОСОБА_2 не виплачений середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

В судовому засіданні ОСОБА_1 частково. Вказала, що дійсно допустила порушення КЗпП, але не з її вини. Пояснила, що неповнолітня ОСОБА_2 була оформлена на роботу через біржу, тому всі документи складені у відповідності до чинного законодавства та неодноразово перевірялися відповідними органами. При її звільненні 31.08.2017 року всі виплати їй були здійснені вчасно, але компенсація за дні невикористаної щорічної відпустки виплачена із затримкою, тобто 04.09.2017 року, так як остання поїхала на навчання до іншого регіону. Коли приїхала на вихідні додому, отримала всі нараховані кошти.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення № 20-13-4400/0008 від 19.10.2017 року, який базується на даних Акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 20-13-4400/2085. Від надання пояснень по суті порушень, викладених в протоколі ОСОБА_1 відмовилася.

Відповідно до ст.116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Ч.1 ст.47 КЗпП встановлює, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.75 КЗпП особам віком до вісімнадцяти років надається щорічна основна відпустка тривалістю 31 календарний день.

Відповідно до ст.83 КЗпП у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи. У разі звільнення керівних, педагогічних, наукових, науково-педагогічних працівників, спеціалістів навчальних закладів, які до звільнення пропрацювали не менш як 10 місяців, грошова компенсація виплачується за не використані ними дні щорічних відпусток з розрахунку повної їх тривалості. У разі переведення працівника на роботу на інше підприємство, в установу, організацію грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток за його бажанням повинна бути перерахована на рахунок підприємства, установи, організації, куди перейшов працівник. За бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. При цьому тривалість наданої працівникові щорічної та додаткових відпусток не повинна бути менше ніж 24 календарних дні. Особам віком до вісімнадцяти років заміна всіх видів відпусток грошовою компенсацією не допускається.

Ст.117 КЗпП передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

На підтвердження обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення надано Наказ № 21 від 31.07.2017 року про прийняття на роботу ОСОБА_2, Трудовий договір, укладений 01.08.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 На підставі Наказу № 22 від 31.08.2017 року останню звільнено із займаної посади згідно п.1 ст.36 КЗпП на підставі заяви від 29.08.2017 року.

Згідно Платіжних відомостей №16 від 31.07.2017 року, №18 від 04.09.2017 року ОСОБА_2 здійснено виплати в розмірі 1288 грн. та 223,25 грн.

Аналізуючи докази, що знаходяться в матеріалах справи, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1, які виразилися в порушенні встановленого терміну виплати заробітної плати, виплата її не в повному обсязі, вчинена щодо неповнолітнього, міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.41 КУпАП, але провадження в справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, адміністративне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1, вчинено в серпні 2017 року, а матеріал з протоколом про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.41 КУпАП надійшов до суду тільки 23.11.2017 року.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

П.7 ч.1 ст.247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Тобто, вказана правова норма передбачає безумовне закриття справи одразу після встановлення обставин, що на час розгляду справи закінчилися строки, передбачені ст.38 КУпАП.

Таким чином, на момент розгляду справи закінчилися визначені ст.38 КУпАП строки, що є безумовною підставою для закриття провадження у справі. За таких обставин суддя позбавлений процесуальної можливості досліджувати нові докази та вирішувати питання про винуватість або невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.41 КУпАП, тому провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.41 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити в звязку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області впродовж десяти днів з дня її винесення.

Суддя А.П. Токмакова