н/п 3/490/2194/2017
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/5590/17
П О С Т А Н О В А

21.09.2017р. суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Дірко І.І. за участі секретаря Свєтлікова А.Ю., прокурора Жмура А.О., розглянувши протокол про вчинення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, яка є депутатом Миколаївської міської ради VII скликання, мешкає у АДРЕСА_1, ідентифікаційний код - НОМЕР_1,

адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

26.06.2017р. у відношенні ОСОБА_1 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, згідно якого остання несвоєчасно подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим порушила вимоги п. 1 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції".

У судовому засіданні прокурор пояснив, що згідно рішення Миколаївської міської ради №1 від 24.11.2015р. по теперішній час ОСОБА_1 є депутатом Миколаївської міської ради 7-го скликання. Відповідно до підп. Б п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ "Про запобігання корупції" ОСОБА_1 є суб'єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

Згідно п. 1 ст. 45 ЗУ "Про запобігання корупції" особи, зазначені в п. 1 ст. 3 цього ж Закону (підпункт Б - народні депутати України, депутати Верховної Ради АР Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови), зобов'язані щорічно до 01 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

В подальшому згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб" № 1975-VIII від 23.03.2017 Розділ XIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про запобігання корупції" доповнено пунктом 5-1 такого змісту: "Продовжити до 1 травня 2017 року строк подання щорічної декларації для осіб, які відповідно до цього Закону подають таку декларацію вперше".

За результатами огляду веб-сайту Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, встановлено, що ОСОБА_1 23.05.2017 о 13:36 год. подано декларацію (щорічну) за 2016 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

В подальшому 21.06.2017 о 17:33 год. зроблено скріншот сторінки веб-сайту Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим підтверджено несвоєчасне подання ОСОБА_1 вказаної декларації.

Окрім того прокурор зіслався на письмові пояснення ОСОБА_1 до протоколу, згідно яких остання повідомила про причину несвоєчасного подання нею декларації, а саме її власну недбалість щодо цього питання.

Також пояснив, що в прокуратури не має можливості перевірити пояснення ОСОБА_1 щодо намагання подати декларацію 31.03.2017р., однак той факт, що вона не пересвідчилася в тому що її декларація є в Державному рєєстрі та не виконала точно інтрукції з подання декларації, що були розміщені на сайті Агенції, є доказом вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що 30.03.2017р. прийшла до податкової, однак у зв'язку із великою чергою, не змогла отримати електронного ключа для заповнення декларації. Однак вже 31.03.2017р. знову прийшла до податкової та після подання реєстраційної картки врешті отримала електронний цифровий підпис. Того ж дня, перебуваючи у своєму робочому кабінеті, в присутності юриста ТОВ "ЖЕК "Забота" ОСОБА_2, заповнила електронну декларацію та натиснула на кнопку "відправити". Після цього ОСОБА_1 була повністю впевнена в успішності подання декларації. Однак в травні місяці від співробітників міськвиконкому ОСОБА_1 стало відомо, що її електронна декларація у Єдиному реєстрі електронних декларацій відсутня. На її думку це сталося у зв'язку із технічними несправностями сайту, за такого декларація збереглася лише як "чернетка". Надалі 23.05.2017р. ОСОБА_1 відправила електронну декларацію. Таким чином ОСОБА_1 зіслалась на практику Європейського суду з прав людини (рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 у справі "Щокін проти України"), згідно якого правопорушення. передбачені ч. 1 ст. 172-6 КУпАП вчиняються лише умисно, за такого вважала, що в її діях відсутній склад вищенаведеного адміністративного правопорушення та клопотала про закриття провадження по справі.

Заслухавши наведені пояснення, вивчивши матеріали додані до адміністративного протоколу, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 у справі "Щокін проти України"), визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу "якості закону". В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосовувати найбільш сприятливий для особи підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачає відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. За своєю конструкцією дана диспозиція наводить необережну форму вини. Між тим згідно до Інформаційного листа ВССУ України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вбачається що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід враховувати що суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно із поясненнями ОСОБА_1, наданих у судовому засіданні, вбачається, що остання дійсно доклала усіх зусиль, направлених на пошук відомостей, необхідних для заповнення електронної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Приступила до заповнення декларації вчасно (31.03.2017р.), одразу після отримання електронного цифрового підпису, однак не пересвідчилась у правильності виконуваних дій, та помилково вважала про успішне подання декларації.

Щодо правової позиції прокурора, то останній наполягав на тому що матеріалів доданих до протоколу достатньо для визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та притягнення до відповідальності. Між тим жодних доказів у спростування пояснень ОСОБА_1 не надав. Більше того, прокурором не з'ясовано даних про кількість та характер майна, викладеного ОСОБА_1 у її декларації, що могло б бути підставою для умисного неподання ОСОБА_1 декларації.

У зв'язку із викладеним, оскільки жодним матеріалом справи наявність у діях ОСОБА_1 умислу (прямого чи непрямого) не доведена приходжу до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а провадження щодо неї підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 172-6 ч. 1, 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області протягом 10 днів.

Суддя Дірко І.І.