АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду м. Києва Васильєва М.А.,

за участю

особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 25 січня 2017 року, якою

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець Вінницької обл., який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 320 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 23 листопада 2016 року о 05.20 год. керував автомобілем НОМЕР_1 по пр. П. Григоренка, 24-а в м. Києві у стані наркотичного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проведено лікарем КМНКЛ «Соціотерапія». Відповідно до висновку лікаря № 00273 від 23 листопада 2016 року ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилаючись на незаконність постанови і неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, ОСОБА_1 стверджує, що транспортним засобом не керував, а сам протокол був складений з грубим порушенням, оскільки був заповнений працівниками поліції без його присутності. Як зазначає апелянт, вказана обставина підтверджується численними скаргами до поліції з приводу того, що йому не було надано копію протоколу про адміністративне правопорушення від 23 листопада 2016 року та не ознайомлено із його змістом. Окрім того, в самому протоколі зазначена дата складання 28 листопада 2016 року, але подія мала місце 23 листопада 2016 року.

Також, ОСОБА_1 зазначає, що протокол складався без присутності свідків.

Особливу увагу наголошує апелянт на тому, що суд першої інстанції, позбавивши його права керування транспортними засобами, не врахував факт, що керування автомобілем є єдиним джерелом доходу, за допомогою якого він утримує свою сім'ю, що на його утриманні перебуває малолітня донька - ОСОБА_2 (2,5 роки). В даному випадку він лише спробував марихуану, але не керував автомобілем, на обліку в наркодиспансері не перебуває, по місцю проживання характеризується з позитивної сторони. Зазначене свідчить про те, що суду першої інстанції не врахував дані про особу порушника.

При цьому, апелянт звертає увагу на те, що оскільки не керував транспортним засобом, що виключає вину особи, а відсутність вини в діях особи, яка є обов'язковим елементом складу адміністративного правопорушення, свідчить і про відсутність самого складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1, який підтримав вимоги апеляційної скарги, допитавши свідка, дослідивши докази, наявні у справі, та додатково долучені під час апеляційного розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 листопада 2016 року щодо ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого 23 листопада 2016 року о 05.20 год. по пр.. Григоренка, 24а, в м. Києві, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Деу Ланос» державний номерний знак НОМЕР_2 у стані наркотичного сп'яніння (відсутність реакції на світло зіниць ока, нерозбірлива мова) . Згідно акту медичного огляду № 006268 водій керував транспортним засобом в стані наркотичного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 1).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що він знаходився між будинків №№ 22-24а по вул.. Григоренка у м. Києві біля свого автомобіля, який був припаркований та в кий необхідно було завантажити речі. Перед цим йому один пасажир, бачачи, що він (ОСОБА_1) втомлений, запропонував та дав цигарку зі словами, що, якщо захоче, спробує, та дав пігулку, сказавши, що це - антистресовий препарат. Після цього хвилин п'ять пройшло, він запалив цигарку. Здогадувався, що це за цигарки. Він стояв біля автомобіля з відкритим багажником, чекав на свого товариша. Потім закрив багажник, продовжуючи чекати. В цей час до нього під'їхав автомобіль патрульної служби. Працівники поліції спитали, що він робить, на що він відповів, що очікує на товариша. Поліцейські обшукали автомобіль, сказали, що він в нетверезому стані, запропонували їхати до лікаря. Він не заперечував. Вони поїхали до лікарні, де він здав сечу, купив собі енергетик та воду, підписав пустий протокол, наданий поліцейськими. Хвилин через 10-15 його відвезли назад, дали тимчасовий талон. Через деякий час він поспілкувався з друзями з приводу цих обставин та написав скаргу, що йому не видали копію протоколу. 28 листопада 2016 року до нього додому приїхали працівники поліції, які дали йому копію протоколу та інший тимчасовий талон. Оскільки він не керував транспортним засобом, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Разом з тим, вказані пояснення ОСОБА_1 спростовуються наявними у справі доказами.

Так, під час апеляційного розгляду ОСОБА_3 - працівник поліції пояснив, що 23 листопада 2016 року приблизно о 3 год., здійснюючи патрулювання, побачили автомобіль під керуванням ОСОБА_1. Автомобіль рухався заднім ходом без ввімкнених світлових покажчиків біля сміттєвих баків. Вони своїм автомобілем перегородили можливий рух вперед автомобіля під керуванням ОСОБА_1, підійшли до водія, і при спілкуванні з останнім виникла підозра щодо стану водія. Спитали у водія з приводу стану, він сказав, що вживав заспокійливе. Під час огляду автомобіля виявили сірникову коробку, в якій були якісь пігулки, про які водій повідомив, що це заспокійливі. У зв'язку з підозрою щодо перебування водія в стані наркотичного сп'яніння, запропонували поїхати до лікаря. Водій погодився. Після проходження огляду водія лікарем та вчинення всіх необхідних дій, вони відвезли водія на те місце, звідки й поїхали до лікаря, та видали водію тимчасовий талон, та складений протокол, але не до кінця. 28 листопада 2016 року, отримавши висновок лікаря, було складено протокол щодо ОСОБА_1 в повному обсязі та 30 листопада 2016 року здійснено виїзд за місцем проживання ОСОБА_1, де йому було видано копію протоколу про адміністративне правопорушення та тимчасовий талон на право керування транспортними засобами замінено на інший. Про те, що тимчасовий талон не потрібно було міняти, він (ОСОБА_3) не знав. Після цього, через деякий час, він дізнався, що ОСОБА_1 написав скаргу, по якій проводилося службове розслідування, та вони давали пояснення. Наполягає, що ОСОБА_1 саме керував транспортним засобом в стані наркотичного сп'яніння.

Згідно акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за № 006273 від 23 листопада 2016 року, ОСОБА_1 23 листопада 2016 року о 6 год. був оглянутий лікарем, під час огляду встановлено, що поведінка його неадекватна, настрій нестійкий, млявий, тривожний, інструкції виконує нечітко і неточно, свідомість ясна, мовна здатність порушена; змазана, шкіра та видимі слизові оболонки гіпермовані, сухість слизової порожнини рота, зіниці розширені, реакція млява, міміка млява, в позі Ромберга похитуванням, пальце-носова проба без промахів корекцією, тремтіння повік, рук присутнє. Інформацію про вживання наркотичних речовин не повідомляє. Висновок: стан сп'яніння внаслідок вживання наркотичних речовин (амфетамін,марихуана). Результат лабораторних тестів № 1444 від 23 листопада 2016 року - амфетамін, марихуана - позитивна, метадон, морфін, метамфетамін - негативний. Заключний діагноз - стан сп'яніння внаслідок вживання наркотичних речовин (ас. 40-41).

Таким чином, під час розгляду справи беззаперечно встановлено, що 23 листопада 2016 року о 05.20 год. по пр.. Григоренка, 24а, в м. Києві, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Деу Ланос» державний номерний знак НОМЕР_2 у стані наркотичного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР.

Доводи апелянта про те, що протокол був складений 23 листопада 2016 року, хоча в протоколі стоїть дата складання 28 листопада 2016 року, та йому не була вручена копія протоколу, є необґрунтованими, оскільки, як вбачається з протоколу, в ньому наявні посилання на акт медичного огляду ОСОБА_1, за наслідком якого встановлено, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп'яніння, та який отриманий працівниками поліції 28 листопада 2016 року, і саме за результатами медичного огляду ОСОБА_1 складений вказаний протокол, який і вручений 30 листопада 2016 року ОСОБА_1.

Крім того, з наявних матеріалів вбачається, що дійсно за скаргою ОСОБА_1 про невидачу йому 23 листопада 2016 року копії протоколу та видачу йому двох тимчасових талонів, проводилась службова перевірка. Під час проведення перевірки встановлені обставини зупинення автомобіля під керуванням ОСОБА_1, проведення огляду на стан сп'яніння останнього, видачі ОСОБА_1 копії протоколу про адміністративне правопорушення та 2 тимчасових талонів, та прийняте рішення про порушення з боку працівників поліції службової дисципліни, що виразилося у видачі двох тимчасових дозволів на право керуванням транспортними засобами ОСОБА_1 (ас. 44-49).

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в межах апеляції, апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у порушенні ним п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України є обґрунтованим та підтверджуються наявними у справі та дослідженими судом доказами.

З огляду на викладене, доводи апелянта про суворість накладеного на нього адміністративного стягнення, є безпідставними, оскільки санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, а тому адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 відповідно до вимог діючого законодавства.

З урахуванням вищезазначеного, апеляційний суд доходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, і підстави для скасування постанови або зміни постанови в частині адміністративного стягнення відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 25 січня 2016 року , якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 320 грн. залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва М.А. Васильєва