Справа № 750/7432/17 Головуючий у 1 інстанції Самусь Л. В.
Провадження № 33/795/453/2017
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області - суддя Антипець В. М.,

Розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова віл 07 вересня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель АДРЕСА_1,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави суму судового збору в розмірі 320 грн.

Як установив суд, 28 липня 2017 року о 01 год. 20 хв. по вул. 77 Гвардійської дивізії, 20 м. Чернігова, був зупинений водій ОСОБА_2, який на порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується висновком № 696 від 28.07.2017 року, та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, мотивуючи тим, що висновок №696, яким встановлено стан алкогольного сп'яніння, суперечить вимогам Інструкції.

Вказує на те, що огляд на місці зупинки транспортного засобу йому не проводився, не зважаючи на те, що він наполягав на його проведенні, у медичному закладі він був оглянутий фельдшером, а не лікарем, та без застосування приладів, дозволених до використання МОЗ, висновок у закладі охорони здоров'я не складався, його копія йому вручена не була. Присутні під час проведення огляду працівники поліції не можуть бути свідками. На думку апелянта, медичний висновок з урахуванням його недоліків, в силу ст. 22 Інструкції, повинен був визнаний недійсним.

Розглядаючи справу без його участі, суд першої інстанції грубо порушив його права на повноцінний судовий захист, тим самим порушивши норми матеріального і процесуального права, що в сукупності з вищевикладеним є підставою для скасування судового рішення.

На апеляційний розгляд справи ОСОБА_2 двічі не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомив.

Допитаний в апеляційному суді працівник поліції ОСОБА_3, який складав протокол про адміністративне правопорушення, пояснив, що водій ОСОБА_2 перебував у стані явного алкогольного сп'яніння, погодився пройти обстеження в медичному закладі, а тому проходити огляд в місці зупинки транспортного засобу, водію не пропонували. В присутності його напарника лейтенанта поліції ОСОБА_4 водія оглядав лікар, а не фельдшер, спочатку був складений акт медичного обстеження, на підставі якого виданий висновок про стан алкогольного сп'яніння водія ОСОБА_2

Заслухавши працівника поліції ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Положення ч. 2 ст. 268 КУпАП дозволяють судовий розгляд у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, якщо є данні про її своєчасне сповіщення про день і час, а також місце проведення розгляду справи, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що судовий розгляд був призначений на 09 год. 30 хв. 21 серпня 2017 року, про що ОСОБА_2 за місцем проживання, рекомендованою поштою, був відправлений лист, який одержала його дружина та розписалася у зворотному повідомленні (а.с.13).

Після отримання судового виклику ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, скористався своїм правом на захист та звернувся за юридичною допомогою. Захисник подав клопотання про відкладення розгляду у зв'язку з перебуванням ОСОБА_2 у відрядженні.

Суд задовольнив клопотання, відклав розгляд справи на 07 вересня 2017 року на 10 год. 15 хв. та повторно направив виклик, який ОСОБА_2 одержав, про що свідчить розписка про вручення рекомендованого листа (а. с. 25)

Захисник-адвокат ОСОБА_5 був повідомлений під розписку про дату і час відкладення справи прямо в суді ( а. с. 22), проте на виклик не прибув, заяви про відкладення розгляду не подавав.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про порушення його права на повноцінний судовий захист, не відповідають дійсності. Належним чином про день і час судового засідання були повідомлені як ОСОБА_2, так і його захисник, які не прибули на судове засідання і заяв про відкладення розгляду через неможливість прибуття з поважних причин не подавали.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року, у справі «Смірнов проти України» зазначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

ОСОБА_2 своїм особистим та виробничим питанням надає пріоритет, вважаючи, що суд почекає, коли він знайде час щоб прибути на судове засідання, недобросовісно користується наданими йому правами та нехтує процесуальними обов"язками.

Пункт 2.9 «а» Правил дорожнього руху забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, невиконання заборони утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розглядаючи справу за наявними доказами, суд першої інстанції прийняв до уваги дані протоколу про адміністративне правопорушення, висновку результатів медичного огляду, згідно якого ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп'яніння, письмові пояснення свідків ОСОБА_1 (а.с.6) та ОСОБА_6 (а.с.7), які підтвердили, що в їх присутності водій ОСОБА_2 відмовився від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення та надання пояснень, та правильно оцінив їх.

Поліцейський наділений правом запропонувати водію прослідувати для проходження огляду до найближчого закладу охорони здоров`я у випадку підозри на стан алкогольного сп`яніння, якщо поліцейський не оснащений спеціальними засобами вимірювання, або такі засоби не мають сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку засобу вимірювальної техніки, або нема можливості забезпечити присутність свідків при проведенні огляду.

Проведення огляду водія ОСОБА_2 у медичному закладі, ніяким чином не порушило його прав та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Медичний висновок № 696 від 28 липня 2017 року, складений за результатами медичного огляду водія ОСОБА_2 лікарем Чернігівського обласного наркологічного диспансеру, скріплений особистою печаткою лікаря та відповідає вимогам Інструкції та фактичним обставинам правопорушення.

Критикуючи названий медичний висновок, апелянт не звернув уваги, що він наданий на підставі акту медичного огляду особи, в якому зазначаються усі ознаки алкогольного сп'яніння, в тому числі і проведені дослідження за допомогою алкотестера та його показники.

Положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, не вимагають присутності двох свідків під час огляду водія в медичному закладі на стан сп'яніння. Лише огляд на місці зупинки транспортного засобу потребує обов'язкової участі двох свідків.

Твердження апелянта, що працівники поліції не можуть бути свідками, прямо суперечать змісту ст. 272 КУпАП. Свідком у справі може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Таким чином, висновки суду, що ОСОБА_2, під час керування автомобілем перебував у стані алкогольного сп'яніння, ґрунтуються на зібраних та перевірених судом доказах, є правильними і підстав для скасування чи зміни судового рішення, апеляційний суд не вбачає.

Штраф в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів є безальтернативним видом стягненням, передбаченим санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому при доведеності винуватості у вчиненні правопорушення, суд позбавлений можливості призначити будь-який інший вид стягнення ніж призначив суд першої інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 23, 33, 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 вересня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Антипець