АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 33/790/103/17 Доповідач: Курило О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, при секретареві Авдєєві А.О.., з участю правопорушника ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2016 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою вказаного суду від 25.11.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки та стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 275 грн. 60 коп. (Судова справа а.с. 24).

Як встановив суд, 28.09.2016 року о 02 год. 45хв. ОСОБА_2 керував автомобілем «Форд» д.н. СО 29 ОТ116 по пр. Науки в м. Харкові у стані алкогольного спяніння, огляд на стан спяніння проводився у встановленому порядку, чим порушив п. 2.9 а ПДР України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.11.2016 року та закрити провадження по справі в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 25-28).

Крім того, до апеляційної скарги додано клопотання апелянта про поновлення пропущеного строку з посиланням на те, що він не був присутній при постановленні судового рішення а копію оскаржуваної постанови йому було направлено тільки 13.12.2017 року.

Апеляційний суд, відповідно до положень ст.268 КУпАП, поновляє ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.11.2016 року як пропущений з поважних причин.

Заслухавши доповідь судді, доводи апелянта та його захисника, які просили про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що в момент зупинення його автомобіля поліцейськими він не перебував в стані алкогольного спяніння та обставини, які викладені в протоколі працівниками поліції не в повній мірі відповідають дійсності. Зазначив, що працівники поліції зупинили його автомобіль о 00 год. 00 хв. а не о 03 год. 00 хв., як це вказано в протоколі про адміністративне правопорушення та що сам протокол оформлений не належним чином, оскільки в ньому не вказано, які ознаки алкогольного спяніння мав ОСОБА_2 на момент зупинки його автомобіля поліцейськими та відсутні відомості про те, чи пропонувалося ОСОБА_2 пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки в присутності двох свідків.

Також, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі вказує, що огляд на стан спяніння був проведений з порушенням ст. 266 КУпАП та Інструкції, тому беззаперечних доказів того, що він знаходився на момент зупинки його автомобіля в стані алкогольного спяніння відсутні.

Однак, в матеріалах справи міститься висновок ОНД № 2425 від 28.09.2016 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, з якого вбачається, що ОСОБА_2 на момент зупинення його автомобіля працівниками поліції перебував у стані алкогольного спяніння (а.с. 2).

На аркуші справи 4 містяться пояснення ОСОБА_4, в яких зазначено, що він 28.09.2016 року був залучений працівниками поліції у якості свідка того, що ОСОБА_2 в його присутності відмовився пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного спяніння та прийняв рішення проїхати на огляд до закладу охорони здоровя у лікаря нарколога.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 раніше вже притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 7).

Всі вище перелічені докази дають підстави вважати, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 130 КУпАП і це підтверджується зібраними відділом ДАІ та перевіреними судом матеріалами справи, тому постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.11.2016 року про визнання ОСОБА_2 винним за ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки слід вважати мотивованою та законною і такою, що за обставин, викладених в апеляційній скарзі, скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ :

Поновити апелянту строк на апеляційне оскарження як пропущений з поважних причин.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.11.2016 року про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 винним за ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки залишити без змін.

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В порядку ст. 294 КУпАП оскарження даної постанови не передбачено.

Суддя апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_1