Єдиний унікальний номер 266/2345/17 Головуюча суддя в суді 1-ої інст.: ОСОБА_1
Номер провадження 33/775/238/2017(м) Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року м. Маріуполь

Суддя судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області (м. Маріуполь) ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_3, діючої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4, на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 липня 2017 року, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави 320 грн. судового збору, -

в с т а н о в и в:

відповідно до постанови суду першої інстанції 21 червня 2017 року о 03.20 год. в м. Маріуполі по пр. Нахімова, 86 ОСОБА_5 керував транспортним засобом «ЗАЗ ТF69YО», реєстраційний номер НОМЕР_1, з наявними ознаками алкогольного спяніння, погодився на проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння у медичному закладі, про що складений висновок, чим порушив п.2.9а Правил Дорожнього руху України.

Постановою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 липня 2017 року ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Не погодившись із судовим рішенням, захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_3 подана апеляційна скарга, в якій вона просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови; визнати недійсним висновок щодо результатів медичного огляду щодо ОСОБА_4 від 21 червня 2017 року №277; постанову місцевого суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі відсутності в діях останнього події та складу адміністративного правопорушення. Зазначила, що справа про адміністративне правопорушення розглянута судом у відсутність ОСОБА_4, який належним чином про місце та час розгляду справи повідомлений не був. Крім того, вважає, що судом не було повно та всебічно зясовано всіх обставин по справі, через що суд передчасно прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Учасникам судового провадження було вчасно повідомлено про день та час розгляду справи, проте в судове засідання вони не з'явилися, до суду надали заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Перевіривши матеріали справи та ознайомившись із доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_3 в її межах, вважаю, що строк апеляційного оскарження постанови підлягає поновленню, апеляційна скарга частковому задоволенню, а постанова скасуванню з огляду на наступне.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що предявляється особі.

Практика Суду стосовно гарантій, закріплених статтею 6 Конвенції знайшла своє відображення у справах, які стосуються права доступу до суду та справедливого судового розгляду.

Зокрема, у справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Так, в матеріалах справи не міститься жодних відомостей про належне повідомлення ОСОБА_4 про те, що розгляд справи відбудеться 07 липня 2017 року в приміщенні Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області. Копію постанови судді захисник в інтересах ОСОБА_4 отримала лише 30 серпня 2017 року.

З огляду на вказане вище, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 липня 2017 року апелянт пропустив з поважних причин, та відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП цей строк підлягає поновленню.

З урахуванням цього слід визнати, що ОСОБА_4 був позбавлений можливості реалізувати в суді свої права, передбачені ст.268 КУпАП, якими наділена особа, що притягається до адміністративної відповідальності, й зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо, тобто фактично був позбавлений права на захист.

За таких обставин постанова судді є незаконною та підлягає скасуванню.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що в діях ОСОБА_4 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Це підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 073242 від 21 червня 2017 року, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння від 21 червня 2017 року № 277 щодо ОСОБА_4

Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Оскільки адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема, настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також ті особи, які відмовились від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, то в діях ОСОБА_4 є склад даного адміністративного правопорушення.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 21 червня 2017 року, подія з участю ОСОБА_4 відбулась саме 21 червня 2017 року, тобто строк накладення адміністративного стягнення на теперішній час сплинув. Таким чином, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

поновити захиснику адвокату ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 липня 2017 року.

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_3, діючої в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4, задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 липня 2017 року щодо ОСОБА_4 скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 закрити на підставі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Донецької області ОСОБА_2