Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/250/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Загреба І. В.
Категорія - 122-2 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Осєтров В. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2017 Суддя Апеляційного суду Кіровоградської області Осєтров В.І., за участі особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу останнього на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.07.2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.07.2017 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення, згідно з правилами ч. 2 ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови суду ОСОБА_3 визнаний винним в тому, що 08.04.2017 р. о 21 год. 35 хв., керуючи в стані алкогольного сп'яніння транспортним засобом «Mercedes-Benz», д/н НОМЕР_1, по вул. Вокзальна у м. Кропивницький, у порушення п.п. 2.4, 2.9.а ПДР України, не виконував законних вимог поліцейських про зупинку транспортного засобу за допомогою спеціального сигналу та проблискових маячків синього і червоного кольору та продовжував рухатися по вул. Тельнова, Бєляєва, Яновського у м. Кропивницький, у зв'язку з чим був заблокований та примусово зупинений поліцейськими.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову суду стосовно нього скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 8 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Своє прохання апелянт мотивує тим, що працівниками поліції під час проведення огляду на встановлення стану алкогольного сп'яніння було допущено ряд порушень, через які не можна визнати результати огляду законними. Окрім цього, апелянт зазначає, що йому не було роз'яснено право на проведення огляду в закладі охорони здоров'я у тому разі, якщо особа не згодна із результатами такого огляду за допомогою спеціальних технічних засобів. Також, ОСОБА_3 зазначає, що свідки, які були присутні під час проходження огляду за допомогою алкотесту є працівниками поліції, а тому вони є зацікавленими особами і їх свідчення не можуть бути взяті до уваги. Крім цього, апелянт вказує, що судом були порушені його права, так як він не повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи.

Вислухавши ОСОБА_3, який підтримав свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, зваживши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП районний суд всебічно, повно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, та правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-2, 130 ч. 1 КУпАП.

Так, диспозицією частини першої статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп'яніння , чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_3 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 220587 (а.с. 1); результатами продуття алкотестеру «Драгер» та актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно яких у ОСОБА_3 виявлено алкоголь в кількості 2.20 проміле (а.с. 3, 4); показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили факт проходження ОСОБА_3 тесту на визначення стану алкогольного сп'яніння, за результатами якого у правопорушника виявлено алкоголь у кількості 2.20 проміле (а.с. 6, 7).

Винуватість ОСОБА_3 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, об'єктивно підтверджується наданим диском із відеозаписом, на якому зафіксовано факт недотримання правопорушником вимог п. 2.4 ПДР України, а саме не виконання законних вимог поліцейських про зупинку транспортного засобу за допомогою спеціального сигналу та проблискових маячків синього і червоного кольору.

Ніяких порушень законодавства про адміністративні правопорушення, які б вплинули на правильність прийнятого місцевим судом рішення, та були б підставою для його скасування, під час складання протоколу про адміністративні правопорушення, та під час розгляду справи в суді першої інстанції, допущено не було.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо допущення порушень з боку працівників поліції під час проведення огляду на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, на переконання суду є надуманими, так як вони, окрім пояснення правопорушника, жодним належним та об'єктивним доказом не підтверджені, а навпаки спростовуються сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, а саме: поясненнями двох свідків, результатами продуття алкотестеру «Драгер» та актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, із якими погодився сам правопорушник, про що маються його підписи, а також поясненнями інспектора, який складав протокол про адміністративне правопорушення та будучи допитаний судом апеляційної інстанції вказав, що огляд водія на стан сп'яніння проводився із дотриманням чинних нормативно-правових актів.

Надуманими є ствердження ОСОБА_3 з приводу того, що свідки події, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є працівниками поліції, адже як пояснив суду інспектор поліції Ляшенко О.І., один зі свідків був очевидцем порушення ОСОБА_3 ПДР України та переслідував останнього, до його блокування працівниками поліції, а інший свідок підійшов до місця де автомобіль ОСОБА_3 було заблоковано. При цьому інспектор зазначив, що вказані свідки не мають жодного відношення до роботи в правоохоронних органах.

Що стосується доводів ОСОБА_3 щодо не роз'яснення працівниками поліції права на проходження обстеження на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я, у разі незгоди водія із результатами алкотестеру, то вони спростовуються показаннями свідків, які зазначили, що від проходження освідування в медичному закладі, ОСОБА_3, відмовився.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції ОСОБА_3 був завчасно повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить надане останні клопотання щодо перенесення розгляду справи, яке судом було задоволено (а.с. 32-33). Однак, всі подальші виклики в судове засідання ОСОБА_3 свідомо не отримував, що вказує на небажання останнього бути присутнім під час розгляду справи в суді першої інстанції. Також слід зазначити, що відповідно до частини 2 статті 268 КУпАП, участь особи, яка притягається до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при розгляді справи не є обов'язковою.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 був повідомлений про час і місце розгляду справи, його участь в судовому засіданні під час розгляду справи не є обов'язковою, а тому суд першої інстанції, враховуючи положення статті 38 КУпАП, яка визначає строки накладення адміністративного стягнення, на думку апеляційного суду, правильно прийшов до висновку щодо можливості розгляду справи та постановлення рішення суду без участі ОСОБА_3

При призначенні адміністративного стягнення, судом першої інстанції було в повній мірі дотримано вимоги ст. 33 КУпАП та остаточно призначено справедливе стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, яке за своєю суттю та розміром в повному обсязі буде сприяти вихованню ОСОБА_3 та запобігати в подальшому вчинення останнім нових правопорушень. Підстав, які б давали можливість пом'якшити призначене адміністративне стягнення, матеріали справи не містять.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 липня 2017 року про визнання його винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-2, 130 ч. 1 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області В.І. Осєтров