Справа № 357/7462/17 Головуючий у І інстанції Санін В. М.
Провадження № 33/780/881/17 Доповідач у 2 інстанції Миколюк
Категорія 147 31.10.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Миколюк О.В., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника-адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2017 року,

Заруцького Ігоря Валерійовича, 05.11.1985 року народження, проживаючого за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, пров. Таращанський 27, кв. 2,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200,00 (десять тисяч двісті гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 320 грн.00 коп.

Згідно з постановою суду, 29.06.2017 року, близько 06 год. 18 хв., по вул. Дачна у м. Біла Церква, ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, у стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився за допомогою приладу «Драгер» 6810, результат якого показав 0,37 ‰, за що передбачена відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 в апеляційні скарзі просить її скасувати та провадження по справі закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтуванні вказує, що рішення суду було прийнято з грубим порушенням вимог чинного законодавства, звертає увагу, що в стані алкогольного спяніння не перебував, напередодні пив лише квас, однак, працівники поліції його пояснення до уваги не взяли та склали щодо нього протокол про адміністративне правопорушення, наказавши в ньому написати, що він пив пиво, попередивши, що за таке правопорушення ніякого суттєвого покарання ОСОБА_1 не потягне.

Також зазначає, що освідування на алкотестері драгер не проходив взагалі, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення свідки були відсутні, після того, як працівники поліції дозволили йому їхати, він направився до Білоцерківського ПНД, в якому пройшов медичне обстеження, відповідно до висновку якого не перебував в стані алкогольного спяніння.

Крім того, звертає увагу, що при винесенні постанови судом не було надано належної оцінки висновку Білоцерківської ПНД, не допито свідків та не викликано до суду працівника поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_1 та його захисника-адвоката ОСОБА_2Л, які просили задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завдання провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи.

Як убачається з матеріалів справи суддя першої інстанції, всебічно розглянув справу, об'єктивно оцінив добуті докази, з'ясував фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення і дав їм вірну оцінку.

Суддею враховано фактичні обставини справи та докази, які свідчать про те, що 29.06.2017 року, близько 06 год. 18 хв., по вул. Дачна у м. Біла Церква, ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, у стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився за допомогою приладу «Драгер» 6810, результат якого показав 0,37 ‰, за що передбачена відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 187133 від 29 червня 2017 року (а.с.1), в якому викладено обставини вчинення адміністративного правопорушення, він підписаний свідками та ОСОБА_1, в якому, крім іншого, останній вказав, що випив пляшку пива Чернігівського світлого обємом 0,5 літрів;

-розпискою ОСОБА_1 про те, що він зобовязується залишатися на місці зупинки його автомобіля до повного витверезіння;

-актом огляду на стан алкогольного спяніння та роздруківкою алкотестеру Драгер, відповідно яких, при огляді ОСОБА_1 за допомогою алкотестеру Драгер, результат виявився позитивним 0,37 ‰, акт огляду підписаний двома свідками(а.с.2,3).

Ставити під сумнів дані докази у суду немає підстав, оскільки вони отримані у відповідності до вимог закону.

Таким чином, на підставі зібраних у справі доказів суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 cкладу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Щодо висновку результатів медичного огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (висновок №190 від 24.06.2017 року) Білоцерківського психонаркологічного територіального медичного обєднання, згідно якого в ОСОБА_1 ознак алкогольного спяніння не виявлено, який наданий ОСОБА_1 на спростування інкримінованого правопорушення, то як вбачається з листа головного лікаря Білоцерківської міської лікарні від 26.09.2017 року №1601 ОСОБА_3, такий висновок лікарем ОСОБА_4 не видавався, що підтвердив і сам ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції.

Крім того, відповідно до графіку роботи кабінету з проведення медичних оглядів на стан алкогольного та наркотичного спяніння на червень 2017 року, наданого під час апеляційного розгляду лікарем ОСОБА_4,-29.06.2017 року лікарі, які вказані у висновку №190 взагалі на чергуванні не перебували, тому вважаю, що даний висновок є недопустимим доказом по даному адміністративному провадженні, і не може бути прийнятий, як доказ, на спростування доведеності вини ОСОБА_1

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не перебував в стані алкогольного спяніння, а протокол і розписку погодився підписати у звязку з сильним душевним хвилюванням та довірою працівникам поліції, вважаю малопереконливими та спрямованими на уникнення від адміністративної відповідальності.

В апеляційній інстанції був допитаний свідок ОСОБА_5, який суду пояснив, що ОСОБА_1 не знає, при його огляді участі не приймав, чи перебував ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння не бачив, протокол про адміністративне правопорушення підписав на пропозицію працівника поліції.

Разом з тим в матеріалах справи є наявні беззаперечні докази (акт огляду на стан алкогольного спяніння, роздруківка алкотестеру Драгер, пояснення самого ОСОБА_1 та інші), які у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, ставити під сумнів які немає підстав, оскільки вони отримані у відповідності до вимог закону.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що постанова судді є законною та обгрунтованою, в зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2017 року щодо ОСОБА_1 Валерійовича- без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Миколюк