АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ігнатов Р.М., за участі:

особи, яка притягується до відповідальності − ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в міста Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 06.09.2017, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд поновити пропущений строк звернення до суду, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_2 вказує, що наявні в матеріалах справи докази вказують на відсутність його вини у ДТП. В протоколі про адміністративне правопорушення не вказано свідків події. Про судове засідання в суді першої інстанції апелянта не було повідомлено і розглянуто справу за його відсутності, проігноровано клопотання про передачу справи за підсудністю на розгляд до Тульчинського районного суду Вінницької області. При цьому, як наголошує ОСОБА_2, суд формально вказав на дослідження даних про особу правопорушника, обтяжуючі та пом'якшуючі обставини, в той час як в постанові не наведено міркування суду про причини обрання саме такого заходу та розміру адміністративного стягнення.

Щодо клопотання про поновлення строку на звернення з апеляційною скаргою, ОСОБА_2 зазначає, що строк ним було пропущено з поважних причин, оскільки про прийняте рішення дізнався 19.09.2017 з ЄРСР.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №114323 від 11.07.2017, ОСОБА_2 11.07.2017 о 18:00 год. керуючи транспортним засобом «DAF» д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом «Kogel» д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Кільцева дорога в напрямку метро «Академмістечко» в м.Києві, перед зміною напрямку руху не впевнився в безпечності здійснюваного маневру, внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілем НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.10.1. ПДР України.

Заслухавши доповідь судді, доводи особи, яка притягується до відповідальності - ОСОБА_2, який підтримав подану апеляцію та просив суд її задовольнити, заслухавши його пояснення щодо доводів апеляційної скарги та фактичних обставин справи, дослідивши в присутності учасників матеріали справи щодо обставин ДТП та додатково з'ясувавши питання, які виникли під час дослідження, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Першочергово судом з'ясовано питання вчасності подання існуючої апеляційної скарги. Так, оскаржувану постанову Святошинського районного суду міста Києва від прийнято 06.09.2017. ОСОБА_2 копію даного судового рішення не отримав, а про існування постанови дізнався 19.09.2017 з ЄРСР. Натомість апеляційну скаргу подано 20.09.2017, що підтверджується штамповою відмітку поштового відділення через яке подавалась апеляція. Таким чином, зважаючи, що матеріалами провадження встановлено, що судом першої інстанції розглянуто справу за відсутності особи, яка притягується до відповідальності, виходячи з принципу доступу до правосуддя, який випливає з п.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне прийняти подану ОСОБА_2 апеляційну скаргу до розгляду, поновивши йому строк на апеляційне оскарження.

Що стосується безпосередніх доводів апеляційного скарги, то суд керується слідуючим.

Як слідує з матеріалів справи, в результаті ДТП, що відбулась 11.07.2017 за участю автомобіля НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3, працівниками поліції було складено протокол про порушення ОСОБА_2 п.10.1. ПДР України, за що передбачено відповідальність за ст.124 КУпАП.

Вирішуючи питання про винність водія ОСОБА_2 у порушенні ним п.10.1. ПДР України, суд послався на протокол про адміністративне правопорушення, схему ДТП та на письмові пояснення учасників ДТП як на докази винуватості ОСОБА_2, водночас не дав цим доказам жодної оцінки.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зазначені завдання реалізуються шляхом вчинення низки процесуальних дій органами (посадовими особами), уповноваженими розглядати справи про адміністративні правопорушення. Передусім це з'ясування наявності факту вчинення правопорушення, установлення особи, що вчинила правопорушення, чи винна ця особа і чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, ані органом уповноваженим на складання протоколу про адміністративне правопорушення, ані судом першої інстанції при прийнятті рішення по даній справі, зазначених вимог закону дотримано не було.

Так, перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційних скарг встановлено, висновки суду про порушення ОСОБА_2 п.10.1. ПДР України, за що передбачено відповідальність за ст.124 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин, є необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні від 18.10.2017 ОСОБА_2 пояснив суду, що він керував транспортним засобом «DAF» д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом «Kogel» д.н.з. НОМЕР_2 по Кільцевій дорозі в напрямку метро «Академмістечко» в м.Києві. Рухався прямо в середній смузі руху та мав намір перелаштуватись в крайню праву полосу руху. В цей час з другорядної дороги праворуч виїздив автомобіль «Toyota», який не надав йому, ОСОБА_2 дорогу, і увімкнувши лівий поворот почав обганяти його автомобіль з правої сторони і таким чином прочесав задньою частиною по його правому колесу і дверях кабіни з правої сторони.

Наведені пояснення водія ОСОБА_2 суд вважає такими, що взаємоузгоджуються з іншими наявними по справі доказами, зокрема: схемою місця ДТП, на якій зображено місце розташування транспортних засобів - учасників ДТП та дорожню обстановку із прив'язками до сталих об'єктів, а також зафіксовано отримані видимі (зовнішні) пошкодження транспортних засобів, фотознімками, зробленими одразу після автопригоди та долучених ОСОБА_2, які в сукупності свідчать про те, що дії водія ОСОБА_2 відповідають вимогам ПДР України і не перебувають у причинно-наслідковому зв'язку з пошкодженням транспортних засобів, які вони зазнали 11.07.2017.

Визначальним за даних обставин суд вважає здійснення водієм ОСОБА_2 руху по головній дорозі по відношенню до руху автомобілів, які виїздили з другорядної дороги, яка прилягала праворуч до головної, а тому апеляційний суд переконаний, що вимоги п.10.1. ПДР України водієм ОСОБА_2 було дотримано.

Таким чином, вищеоцінені апеляційним судом докази з точки зору їх належності, допустимості та достатності, на переконання суду є такими, що спростовують висновок щодо існування в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про незазначення в протоколі про адміністративне правопорушення свідків події, а також посилання на необґрунтоване обрання місцевим судом заходу адміністративного стягнення ОСОБА_2, за наведених вище обставин перевірці не підлягають, адже вони жодним чином не спростовують та не підтверджують існування чи відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного проступку, тобто основної апеляційної вимоги.

Не є спроможними також твердження апеляційної скарги з приводу порушення Святошинського районного суду міста Києваправил підсудності розгляду даної справи, оскільки її було розглянуто у відповідності до правил ч.1 ст.276 КУпАП, тобто за місцем вчинення адміністративного правопорушення.

За таких обставин, зважаючи на викладене, а також на критерій доведеності вини поза розумним сумнівом (п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України», п. 282 «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП є хибним, а тому постанова суду першої інстанції в цій частині не може вважатись законною та обґрунтованою, з зв'язку з чим підлягає скасуванню, а провадження по справі відносно ОСОБА_2 - закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Задовольнити клопотання ОСОБА_2 та поновити йому строк на оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 06.09.2017.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 06.09.2017 про визнання ОСОБА_2 винним за ст.124 КУпАП, − скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі відносно ОСОБА_2 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М.Ігнатов

Справа № 33/796/2573/2017

Категорія: ст. 124 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Величко Т.О.

Суддя в апеляційній інстанції - ІгнатовР.М.