Справа №582/437/17 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження 33/788/275/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2017 року м. Суми

Суддя Апеляційного суду Сумської області Філонова Ю. О. , з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Недригайлівського районного суду Сумської області від 22 червня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець смт. Терни, вул. Заводська, 33, Недригайлівського району, Сумської області,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 122-4, ч.4 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 320 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Недригайлівського районного суду Сумської області від 22 червня 2017 року ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 02.04.2017 р., близько 19.30 год., в смт. Терни на перехресті вул. Центральна вул. Шкільна, керував автомобілем марки ВАЗ 2102 д.н.з. Д0024СУ, рухаючись заднім ходом здійснив зіткнення з стоячим автомобілем ВАЗ 2106 д.н.з. 57261СА, під керуванням ОСОБА_4, внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження, чим порушив вимоги п.10.9 ПДР України.

Після скоєння ДПТ ОСОБА_2 в порушення п.2.10 ПДР України залишив місце пригоди.

Крім того, 03.04.2017 року, після вчинення ДТП за його участю, ОСОБА_2 вживав алкогольні напої до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.2.10 «є» ПДР України.

У поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати, а справу закрити.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що висновки суду про неодноразове відкладення розгляду справи за його клопотанням та клопотанням захисника, жодним чином не може свідчити про умисне затягування розгляду справи, оскільки клопотання подавалися до суду виключно з поважних причин, а суд в порушення вимог ч.3 ст.35 КАС України призначав засідання зразу ж на наступний день.

Також ОСОБА_2 вказує на порушення його права на захист, оскільки 21.06.2017 року його захисник не зміг зявитися до суду через зайнятість в іншому процесі, але суд не зважаючи на заперечення ОСОБА_2 призначив розгляд справи на 22.06.2017 року, і як наслідок, адвокат знову не зміг зявитися до суду, а судове засідання закінчено без його участі.

Крім того, на думку апелянта, судом було допущено неповноту та однобічність судового розгляду, яка виразилася у тому, що безпідставно відмовлено у виклику свідків за клопотанням захисника і як наслідок, були допитані лише свідки сторони потерпілого, які мають суттєві протиріччя, що свідчить про явну необхідність залучати до справи фахівця-автотехніка, а не обмежуватися показами працівника поліції, який склав протоколи.

Також зазначає, що в діях потерпілого містяться порушення ПДР України, які з вини суду зясовані не були, та порушено вимоги ст.7 КАС України принцип рівності учасників процесу.

Не погоджується ОСОБА_2 і з висновками суду про доведеність його вини за ч.4 ст.130 КУпАП, оскільки після ДТП він вважаючи, що конфлікт уладнано, поїхав додому, а наступного дня зранку пішов на поминки до своїх родичів та вже там випив спиртного, після цього його затримали працівники поліції. Разом з тим, підстав для проведення медичного огляду наступного дня у працівників поліції не було і їхні дії в цій частині є неправомірними, оскільки згідно вимог п.9 Інструкції про проведення огляду на ознаки вживання алкоголю, поліцейський забезпечує доставку до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду.

Крім того, ОСОБА_2 звертає увагу, що він також був позбавлений судом прав, передбачених ст.268 КУпАП, а саме, не міг ознайомитися з матеріалами справи, дати пояснення по суті, надати докази, заявити клопотання.

Суд також згідно ст.278 КУпАП не пересвідчившись, що він та його захисник належним чином сповіщені про дату та час розгляду справи, взагалі не мав права її розглядати

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що вказана вище апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й обєктивно зясувати обставини справи і вирішити її у точній відповідності із законом.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2, суддя суду першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та прийшов до правильного висновку про наявність в його діях порушення п.п.10.9, 2.10, 2.10 «є» Правил дорожнього руху України, та, відповідно, складів адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4, ч.4 ст. 130 КУпАП.

Так, у судовому засіданні ОСОБА_2 визнаючи свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень за ст. 124 та 122-4 КУпАП, пояснив, що 02.04.2017 року знаходився поблизу перехрестя вул. Центральна та вул. Шкільна в смт Терни. Маючи намір переїхати вул. Шкільну він розпочав рух заднім ходом, переїхав вулицю та на узбіччі вул. Центральної здійснив зіткнення з автомобілем ОСОБА_4, який знаходився на вул. Центральна перед перехрестям. Після не досягнення згоди щодо вартості ремонту автомобілів, поїхав з місця події. До поліції про ДТП не повідомляв. Наступного дня до нього приїхали працівники поліції, яким він дав пояснення з приводу ДТП. Також 03.04.2017 його доставили до Недригайлівської ЦРЛ, де встановили, що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння.

Даючи пояснення за ч. 4 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2 свою вину не визнав, пояснивши, що вживав алкоголь на наступний день після ДТП 03.04.2017 на поминальному обіді. Про те, що після вчинення ДТП до проведення медичного огляду вживати алкоголь заборонено, не знав.

Таким чином, в ході судового розгляду ОСОБА_2 повністю визнав свою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4 КУпАП, однак фактично заперечив наявність у його діях складу правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, його вина у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень повністю доведена дослідженими суддею доказами, які викладені у постанові, зокрема:

- поясненнями потерпілого ОСОБА_4, згідно яких він їхав з роботи по вул. Центральна в смт. Терни та йому потрібно було повернути на вул. Шкільну. Він під'їхав до перехрестя, ввімкнув покажчик повороту, але не повернув, бо в'їхати на вул. Шкільну йому перешкоджав автомобіль, який стояв поперек вулиці та не рухався, а тому він зупинився. В цей час даний автомобіль різко почав рух заднім ходом в напрямку автомобіля потерпілого, намагаючись проїхати по узбіччю між ним бетонним стовпом, який стояв на узбіччі та зачепив автомобіль потерпілого, вдарив у праве крило і пошкодив його та задній бампер і зупинився. Коли потерпілий вийшов з своєї машини та підійшов до автомобіля, який пошкодив його автомобіль, то побачив в ньому водія ОСОБА_2, який на думку потерпілого, перебував у стані сильного алкогольного сп'яніння. Потерпілий запропонував ОСОБА_2 відшкодувати заподіяну ним шкоду добровільно, щоб не викликати поліцію. Якийсь час вони намагалися вести перемовини, потім ОСОБА_2 заявив, що нічого нікому платити не буде, і поїхав з місця події;

- поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які пояснили, що доходячи до перехрестя вул. Шкільної з вул. Центральної, побачили, що на проїжджій частині вул. Шкільна впоперек дороги стоїть автомобіль ВАЗ. По вул. Центральній до перехрестя під'їхав інший автомобіль ВАЗ, ввімкнув покажчик повороту для повороту на вул. Шкільну, але зупинився, оскільки проїжджа частина дороги була зайнята автомобілем. В цей час автомобіль під керуванням ОСОБА_2 різко почав рух заднім ходом в напрямку автомобіля ВАЗ, який стояв на вул. Центральна, зачепив автомобіль потерпілого, вдаривши його в праве заднє крило, пошкодив його та задній бампер і зупинився. Потерпілий запропонував ОСОБА_2 відшкодувати заподіяну ним шкоду добровільно, щоб не викликати поліцію, на що ОСОБА_2 сказав, що нікому він нічого платити не буде, та поїхав геть з місця події. Після цього ОСОБА_4 викликав поліцію;

- поясненнями свідка ОСОБА_7, який пояснив, що ввечері 02.04.2017 року йому зателефонував знайомий ОСОБА_4 та повідомив, що він знаходиться в с. Терни і попав в ДТП,Свідок приїхав на перехрестя вул. Шкільна та вул. Центральна. На місці події свідок побачив пошкоджені автомобілі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 З пояснень ОСОБА_4 свідок зрозумів, що винуватцем ДТП є ОСОБА_2, який рухався заднім ходом та вдарив автомобіль. ОСОБА_4 пропонував ОСОБА_2, щоб той відшкодував завдану шкоду, приблизно 3000 грн., однак той повідомив, що це дуже дорого, він нікому нічого платити не буде та поїхав місця ДТП;

- поясненнями свідка ОСОБА_8, що 02.04.2017 він з ОСОБА_2 були разом у його машині, з ними було ще двоє їх друзів. ОСОБА_2 рухаючись заднім ходом переїжджав вул. Шкільну поблизу перехрестя з вул. Центральною та коли переїхав вулицю та в'їхав на узбіччя вул. Центральної, свідок відчув удар. Після цього свідок побачив, що машина ОСОБА_2 зіткнулась з машиною ОСОБА_4 ОСОБА_2 вийшов з машини, розмовляв з ОСОБА_4, вони обидва кудись дзвонили. Потім ОСОБА_2 сів в машину та вони поїхали, з чого свідок зробив висновок, що водії про все домовились. При свідку поліцію ніхто не викликав;

- поясненнями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які пояснили, що 02.04.2017 року знаходились у своїх справах на перехресті вул. Центральна та Шкільна в смт Терни, та бачили, як до перехрестя по вул. Центральна під'їхав ОСОБА_4, та зупинився. Також свідок ОСОБА_9 побачила, що якась червона машина, рухаючись заднім ходом через вул. Шкільну вдарила машину ОСОБА_4 справа. Свідок ОСОБА_10, виходячи з розташування автомобілів, зробив висновок, що водій червоного автомобіля здавав назад.

Відповідно п. 2.10 ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний :

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;

г) вжити можливих заходів для надання до медичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоровя;

ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред'явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських;

е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об'їзд місця пригоди;

є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

За вказаних обставин вважаю, що суддя суду першої інстанції належним чином дослідив зібрані докази і обґрунтовано дійшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4, ч.4 ст. 130 КУпАП, оскільки він керуючи автомобілем, порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_4, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження; після скоєння ДТП залишив місце пригоди; а також вживав алкоголь до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного спяніння.

Твердження апеляційної скарги ОСОБА_2 з приводу того, що висновки суду про неодноразове відкладення розгляду справи за його клопотанням та клопотанням захисника, не можуть свідчити про умисне затягування розгляду справи, оскільки клопотання подавалися до суду виключно з поважних причин, а також про допущене судом порушення його права на захист, оскільки 21.06.2017 року захисник не зміг зявитися до суду через зайнятість в іншому процесі, але суд не зважаючи на заперечення ОСОБА_2 призначив розгляд справи на 22.06.2017 року, і як наслідок, адвокат знову не зміг зявитися до суду, а судове засідання закінчено без його участі, не заслуговують на увагу.

Так, з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, але 27 квітня 2017 року за клопотанням останнього розгляд справи був відкладений у звязку з неможливістю присутності захисника (а.с.43). Після цього, 10 травня 2017 року розгляд справи відкладався у звязку з наданням часу адвокату ОСОБА_3 для ознайомлення з матеріалами справи (а.с.46). 18 травня 2017 року розгляд справи знову не відбувся та був відкладений на 08 червня 2017 року. 07 червня 2017 року розгляд справи відкладався за клопотанням ОСОБА_2 у звязку з відсутністю правозахисника (а.с.60). 13 червня 2017 року розгляд справи відкладався за клопотанням адвоката ОСОБА_3 про виклик до суду свідків (а.с.63).

21 червня 2017 року розгляд справи знову був відкладений за клопотання адвоката ОСОБА_3 у звязку з зайнятістю в іншому процесі, а справа була призначена до розгляду на 22 червня 2017 року, проте адвокат знову не зявився до суду без поважних причин, а тому розгляд справи, за згодою ОСОБА_2, було проведено буз участі адвоката ОСОБА_3

Аналізуючи вказані обставини, вважаю, що така поведінка ОСОБА_2 та його захисника-адвоката ОСОБА_3, всупереч тверджень апелянта, свідчить про обраний ними спосіб захисту щодо уникнення ОСОБА_2 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, саме шляхом затягування розгляду справи з метою досягти сплину строку, в період якого може бути застосовано адміністративне стягнення, оскільки адміністративне правопорушення було вчинене правопорушником 02-03 квітня 2017 року, а 3 - х місячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, закінчувався відповідно 03 липня 2017 року.

Дані висновки підтверджується неодноразовими клопотаннями ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи по тим чи іншим причинам, які суддею до того ж були задоволені.

Разом з тим, як вбачається з постанови судді, в судовому засіданні 22.06.2017 року ОСОБА_2 не заперечував про продовження розгляду справи без участі захисника ОСОБА_11, та, крім того, будучи повідомленим 21.06.2017 року про дату та час розгляду справи (а.с.72), не був позбавлений можливості повідомити останнього про відкладення розгляду на 22.06.2017 року.

Таким чином, враховуючи, що адвокат ОСОБА_3 не повідомив причин поважності неприбуття до суду 22.06.2017 року та за наявності згоди ОСОБА_2 на продовження слухання справи у відсутність його захисника, суддя обґрунтовано закінчив розгляд справи у відсутність останнього.

За таких обставин, не вбачаю порушень права на захист ОСОБА_2, а сама поведінка правопорушника та його захисника свідчить лише про намагання уникнути судового розгляду з метою досягти сплину строку в період якого може бути застосовано адміністративне стягнення.

Що стосується допущених судом порушень вимог ч.3 ст.35 КАС України, то такі доводи апелянта є безпідставними, оскільки розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.124, ст.122-4, ст.130 КУпАП, проводиться судом за правилами чинного Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, як зазначалося вище, судом у повному обсязі виконано вимоги закону в частині належного сповіщення як адвоката так і самого ОСОБА_2 щодо дат судових засідань, що підтверджено матеріалами справи.

Щодо допущеної судом неповноти та однобічності судового розгляду, яка, на думку апелянта, виразилася у тому, що безпідставно відмовлено у виклику свідків за клопотанням захисника і як наслідок, були допитані лише свідки сторони потерпілого, то вони є явно надуманими, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, захисником ОСОБА_2 адвокатом ОСОБА_3 подано до суду клопотання про виклик свідків: ОСОБА_12, ОСОБА_8, Кравченко, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (а.с.63).

У порядку задоволення зазначеного клопотання (що спростовує доводи ОСОБА_2 з приводу відмови у допиті свідків), суддею викликалися в судове засідання, крім інших, і вказані захисником свідки (а.с.65-68), однак до суду зявився тільки свідок ОСОБА_8, покази якого детально викладені в оскаржуваній постанові.

При цьому, ОСОБА_2 залучив до розгляду справи у якості свого захисника адвоката ОСОБА_3, який є фахівцем у галузі права, однак ані ОСОБА_2, ані його захисник-адвокат ОСОБА_3, будучи заінтересованими особами, у свою чергу, не вжили жодних заходів для забезпечення явки вказаних у клопотанні свідків до суду.

З огляду на викладене, порушень законних прав ОСОБА_2 в цій частині також не вбачаю.

Посилання на протиріччя у показах допитаних у ході судового розгляду свідків, також не приймаються до уваги, оскільки вони будучи допитаними кожен окремо надали пояснення суду з приводу обставин події у тому обємі, в якому їм було відомо, а можлива неточність у показах цих осіб, пояснюється субєктивним сприйняттям кожного з них обставин події, свідками якої вони стали.

Щодо необхідності залучення до провадження експерта-автотехніка, то таких клопотань зі сторони захисту, матеріали справи не містять, а за умови повного визнання вини ОСОБА_2 в частині вчинення ним правопорушень, передбачених ст.124 та ст.122-4 КУпАП, суддя з власної ініціативи не мав достатніх підстав для призначення відповідних експертиз.

Доводи ОСОБА_2, що в діях потерпілого також містяться порушення ПДР України, які з вини суду зясовані не були, то вони також не заслуговують на увагу, оскільки як зазначалося вище, ОСОБА_2 в ході судового розгляду повністю визнавав свою у вчиненні ДТП, внаслідок якої транспортні засоби під керуванням самого ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зазнали механічні ушкодження, після чого не досягнувши з потерпілим згоди по ремонту автомобіля останнього, він покинув місце пригоди, а тому вважаю таку позицію ОСОБА_2 в апеляційній скарзі лише способом уникнути відповідальності за скоєне.

Крім того, посилання апелянта про не зясування судом необхідності у водіїв вмикати освітлювальні прибори, оскільки потерпілий ОСОБА_4 навіть повороту не вмикав, спростовані показаннями самого потерпілого ОСОБА_4, свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які пояснили, що підїхавши по вул. Центральній до перехрестя, ОСОБА_4 одразу ж ввімкнув показчик повороту для здійснення повороту на вул. Шкільну. Оскільки автомобіль (під керуванням ОСОБА_2А.) стояв поперек вулиці та не рухався, зупинився та став чекати щоб цей автомобіль звільнив проїжджу частину.

Щодо порушення судом принципу рівності учасників процесу, то вони не забезпечені переконливими доказами та констатуються порушником з формальних підстав.

Що стосується посилань ОСОБА_2 на те, що спиртні напої він вживав вже після скоєння ДТП, а саме 03.04.2017 року, тому він не повинен притягатись до відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП, то дані його посилання спростовуються вимогами чинного КУпАП, а саме, відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП настає за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю.

До того ж, як вказав у судовому засіданні ОСОБА_2, він не знав, що після вчинення ДТП до проведення медичного огляду, вживати алкоголь заборонено, однак з врахуванням конституційного принципу прав та обовязків громадян: незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Твердження ОСОБА_2 про позбавлення його можливості реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП, а саме те, що він не міг ознайомитися з матеріалами справи, дати пояснення по суті, надати докази, заявити клопотання, є явно надуманими та не відповідають дійсності, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів, які б ненадання йому можливості ознайомитися з матеріалами справи, з огляду на ще і на те, що захисник ОСОБА_3 знайомився з матеріалами справи у повному обсязі, зауважень з цього приводу не мав (а.с.46). ОСОБА_2 надав свої пояснення в суді, і його покази детально викладені у постанові, він не був обмеженим у поданні доказів на свій захист та заявляв клопотання як сам, так і через свого захисника.

Не вбачаю також і жодних порушень суддею вимог ст.278 КУпАП при розгляді справи щодо ОСОБА_2 в суді.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 було накладено суддею в межах, встановлених санкціями ст.ст.124, 122-4, ч.4 ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене вважаю, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2, суддею в повному обсязі були дотримані положення ст.ст.268, 279 і 280 КУпАП, постанова судді є законною і належним чином вмотивованою, тому апеляційна скарга ОСОБА_2 є необґрунтованою і підлягає залишенню без задоволення, а постанова судді без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Недригайлівського районного суду Сумської області від 22 червня 2017 року стосовно ОСОБА_2, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіОСОБА_1.