П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Балацька Г.О., за участі:

особи, відносно якої складено протоколи про адміністративні правопорушення,

- ОСОБА_1,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 13 грудня 2016 року відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено стягнення, з урахуванням положень ст. 36 КУпАП, у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 10.200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 24.10.2016 о 18 год. 05 хв., керуючи в стані алкогольного сп'яніння автомобілем "Форд", номерний знак НОМЕР_1, по пр-ту Маяковського в м. Києві, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, скоїв зіткнення з автомобілем "Ніссан", номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.9 (а), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, не оспорюючи фактичні обставини вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та прийняте рішення в цій частині щодо нього, просить постанову місцевого суду скасувати в частині притягнення до адміністративної відповідності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження в справі закрити за відсутності події та складу цього адміністративного правопорушення.

При цьому він, обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, вказує, що постанова місцевого суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні усіх фактичних обстави справи та їх дослідження, без надання належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, що потягло, в сукупності, до винесення незаконної, необґрунтованої постанови.

Так, ОСОБА_1 вказує, що працівниками поліції огляд на стан сп'яніння було проведено з грубим порушенням норм чинного законодавства, оскільки згоди на таке проведення він не давав, а, навпаки, наполягав на проведенні медичної експертизи, що зроблено не було.

Також, зазначає, що всупереч вимогам ст.ст. 266, 265-2 КУпАП та Наказу МВС № 1395 від 07.11.2015, він-ОСОБА_1 не був відсторонений від керування автотранспортним засобом, що, в свою чергу, є доказом того, що він-ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного сп'яніння.

Вислухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 на підтримку апеляційних вимог в повному обсязі, дослідивши матеріали провадження за протоколами про адміністративні правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, слід прийти до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов'язаний, зокрема, з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом першої інстанції дотримано вказаних вимог закону під час розгляду матеріалів за протоколами про адміністративні правопорушення, складених відносно ОСОБА_1, винність якого у порушенні ним п.п. 2.9 (а), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України за обставин, викладених в постанові, підтверджується дослідженими і оціненими у сукупності доказами в справі, за які настає відповідальність за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції пояснив про те, що дійсно 24.10.2016, о 18.05 год., він рухався по пр-ту В.Маяковського в м. Києві, керуючи автомобілем "Форд", номерний знак НОМЕР_1, та не дотримався безпечної дистанції, оскільки можливо відволікся, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем "Ніссан", номерний знак НОМЕР_2, що зупинився перед пішохідним переходом.

А тому він не заперечує свою винуватість у порушенні ним п.п. 12.1, 13.1 ПДР, та правильність притягнення його до відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Що стосується його-ОСОБА_1 перебування, начебто, в стані алкогольного сп'яніння, то вважає, що покажчики приладу "Драгер" були недостовірними і йому при тестуванні не роз'яснили його права, що, на його переконання, були порушені.

Так, дійсно при оформленні ДТП, йому запропонували пройти тестування на прилад "Драгер", якого у поліцейських не було. Через 1 годину привезли прилад, але документів на нього йому не показували.

Прилад був запакований, і він проходив тестування в присутності свідків.

Він бажав пройти медичне освідування, але йому було відмовлено.

Не дивлячись на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його винуватість в порушенні п. 2.9 (а) ПДР підтверджується сукупності доказів в справі.

А саме, даними протоколу про адміністративне правопорушення від 24 жовтня 2016 року, серії АП2 № 046544, згідно яких, у зв'язку з неадекватною поведінкою ОСОБА_1 йому було запропоновано в присутності понятих ОСОБА_3, ОСОБА_4 пройти тестування за допомогою газоаналізатора "Алкотест 6810" № ARBH-0023, який показав результат - 2,38 ‰ (а.с. 2), що підтверджується і роздруківкою даного приладу (а.с. 3), та погодження з даним показником самого ОСОБА_1 в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 7).

Будь-яких об'єктивних даних, які б вказували на непогодження ОСОБА_1 з результатами тестування чи його бажання пройти огляд в закладі охорони здоров'я - матеріали провадження не містять, а тому не вбачається підстав вважати, що працівниками поліції були порушені вимоги ст. 266 КУпАП щодо дотримання процедури огляду ОСОБА_1 на стан сп'яніння

Транспортний засіб було передано ОСОБА_5 (а.с. 8), у зв'язку з чим є безпідставними доводи ОСОБА_1 щодо порушення працівниками поліції приписів ст. 265-2 КУпАП.

Дії працівників поліції при складанні протоколів про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 не оскаржував, у тому числі і не вказав, що при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП йому не було роз'яснено його прав, що передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, під чим стоять його підписи, у тому числі в протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, дослідивши вказані та інші докази в справі, в їх сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п.п. 2.9 (а), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, з дотриманням положень ч. 2 ст. 36 КУпАП - відповідає меті адміністративного стягнення та загальним засадам його накладення, як те регламентують положення ст.ст. 23, 33 КУпАП, з дотриманням строків його накладення.

З огляду на викладене, слід прийти до висновку, що підстави для скасування постанови суду і закриття провадження, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 - відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 13 грудня 2016 року щодо ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Г.О. Балацька