АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №33/774/316/17 Головуючий у 1-й інстанції - Овчаренко Н.Г.
Справа № 203/265/17 Суддя-доповідач - Джерелейко О.Є.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 квітня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Джерелейко О.Є., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, потерпілої ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає в АДРЕСА_1,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2017 року ОСОБА_2, визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 гривень, а також стягнуто судовий збір у розмірі 320 гривень.

Як вбачається з постанови, ОСОБА_2, 20 грудня 2016 року о 18 годині 15 хвилин на пішохідному переході біля будинку № 1 на вул. Привокзальна в м. Дніпро, керуючи транспортним засобом «Ніссан», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, у порушення п. 18.1 Правил дорожнього руху України, не надав переваги в русі пішоходу ОСОБА_3, змусивши останню змінювати напрямок руху для забезпечення особистої безпеки, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді першої інстанції та провадження відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що дана постанова судді не відповідає закону, матеріалам та обставинам справи.

Вказує на те, що до протоколу про адміністративне правопорушення не додані свідчення потерпілого, свідка, лише матеріали з районного відділу поліції, які були складені вже після події, а не в момент скоєння правопорушення.

Крім того, судом було порушено норми ст. 33 КУпАП, оскільки в матеріалах справи не міститься ніяких документів, які підтверджують його місце роботи, професію, характеристику особи, сімейний стан, оскільки даних про обставини, які мають враховуватися судом, у справі відсутні.

Також вказує на те, що суддя не надав належну оцінку доказам по справі та необґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Вважає, що судом проігнорований той факт, що він не керував вказаним автомобілем в той день, наполягав на виклику осіб, які отримали авто у ремонт та свідка який підтвердив той факт, що авто було передано в ремонт, тому як останній весь день возив його на своєму автомобілі.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази застосування технічних засобів та технічних приладів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису на підтвердження його вини.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суддя апеляційного суду дійшла такого висновку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 заслуговують на увагу, оскільки висновки суду ґрунтуються на доказах, щодо яких не усунуто протиріччя.

Так, судом не зазначено, на підставі яких доказів зроблено висновок щодо вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, а лише перелічено осіб, яких вислухав суд, в тому числі і ОСОБА_2, який не визнавав вини у вчиненні адміністративного правопорушення, та працівника поліції, який не був очевидцем події, та в показаннях якого не міститься відомостей, на підставі яких доказів ним встановлено склад правопорушення у діях ОСОБА_2, та міститься посилання на досліджені докази без аналізу їх змісту та надання оцінки всім доказам у їх сукупності.

Відхилення доводів ОСОБА_2 щодо перебування його автомобіля в ремонті зроблено судом на припущеннях без встановлення часу, коли саме транспортний засіб було передано в ремонт.

Показання потерпілої ОСОБА_3 та її чоловіка ОСОБА_4 щодо ненадання ОСОБА_2 переваги у русі пішоходу ОСОБА_3, не узгоджуються із наявним у матеріалах адміністративної справи актом прийняття-передачі транспортного засобу в ремонт, інших доказів, які б усунули зазначейі протиріччя, суду не надано.

Таким чином, під час перегляду справи апеляційний суд, встановивши суперечливість висновків, викладених у постанові суду, а також відсутність достатніх та безсумнівних доказів вини ОСОБА_2 - дійшов висновку, що суд першої інстанції розглянув справу з порушенням вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, без належного дослідження усіх наявних по справі доказів, що свідчить про формальний та поверхневих розгляд справи судом, а тому постанова місцевого суду підлягає скасуванню через недоведеність вини особи.

Приймаючи таке рішення, апеляційний суд керується також вимогами ст. 62 Конституції України, яка закріплює презумпцію невинуватості та передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись саме на користь цієї особи.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 02 березня 2017 року - задовольнити.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.Є.Джерелейко