ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду міста Києва Дячук С.І., у присутності особи, яка притягається до відповідальності, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, матеріали якої надійшли з Управління патрульної поліції у м. Києві, стосовно

ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Хуст Закарпатської обл., українець, гр. України, одружений, працює, проживає: АДРЕСА_1

звинуваченого у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 130, ст. ст. 124 та 122-4 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 07 жовтня 2017 року близько 14 год. 15 хв., керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_1 на 36 км + 938 м автомобільної дороги «М-06» Київ-Чоп у напрямку міста Житомира, в порушення вимог п.п. «б», «є» п. 2.3 Правил дорожнього руху (далі - Правила) не врахував дорожню обстановку, не відреагував на її зміну та не впоравшись із керуванням здійснив наїзд на колесовідбійник та шумозахисний бар'єр, внаслідок чого транспортний засіб та складові автомобільної дороги отримали механічні пошкодження. Крім того, ОСОБА_1 після дорожньо-транспортної пригоди за його участю вжив алкоголь (горілку) до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.п. «є» п. 2.10 Правил.

У своїх поясненнях ОСОБА_1 свою вину визнав, щиро розкаявся у вчинених порушеннях і показав, що дійсно 07 жовтня 2017 року за наведених вище обставин керував автомобілем НОМЕР_2. На 36 км + 938 м а/д «М-06» Київ-Чоп у напрямку Житомира його «підрізав» автомобіль «БМВ Х5», ідентифікуючі дані про який йому не відомо, з цих причин він різко почав гальмувати із зміною напрямку руху, втратив керування, після чого вдарився в колесо відбійник. Після ДТП автомобіль залишив на місці пригоди, на деякий час вийшов до лісу, щоб прийти до тями, повертаючись до свого транспортного засобу він вжив 0,25 л горілки, автомобілем керував у тверезому стані. Також помітив наряд патрульної поліції, який викликав карету швидкої допомоги, сприяв оформленню ДТП.

Винуватість ОСОБА_1 у вчинених правопорушеннях за наведених вище обставин підтверджується сукупністю інших доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, зокрема даними, які містять протоколи про адмінпорушення, схема місця ДТП від 07 жовтня 2017 року, результати тестування на алкоголь, акт огляду на стан сп'яніння, а також письмові пояснення свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які ОСОБА_1 не оспорював і за якими саме він, керуючи автомобілем НОМЕР_2, вчинив зіткнення, а після ДТП до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння вжив спиртні напої.

Згідно з даними тестування ОСОБА_1 на алкоголь (алкотестер «Драгер» 6820, тест № 117), проведеного 07 жовтня 2017 року о 17 год. 10 хв., показник сп'яніння становив - 2,55 ‰, з чим той був ознайомлений, скарг на дії працівників поліції не заявляв.

Відповідно до п.п. «б», «є» п. 2.3 Правил водій повинен бути уважним і не вчиняти дій, внаслідок яких може бути пошкоджено автомобільні дороги та їх складові, а згідно вимог п.п. «є» п. 2.10 Правил, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій повинен не вживати алкоголю до проведення медичного огляду. За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 порушив вказані пункти Правил, чим вчинив правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 130 та ст. 124 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 обвинувачувався за ст. 122-4 КУпАП й у тому, що будучи причетним до ДТП, в порушення п.п. «а», «б», «е» п. 2.10 Правил залишив місце пригоди, не увімкнувши аварійну сигналізацію, не встановивши знаку аварійної зупинки і не організувавши об'їзд місця пригоди.

Натомість, ст. 122-4 КУпАП передбачено відповідальність виключно за залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених Правил місця ДТП, до якої вони причетні. Вимоги п.п. «б», «е» п. 2.10 Правил, на які є посилання у протоколі, регулюють інші дії водія у разі причетності до ДТП, а саме щодо обов'язку убезпечити інших учасників руху, тому їх недотримання не становить складу правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Що стосується вимог п.п. «а» п. 2.10 Правил, які дійсно зобов'язують після ДТП водія зупинитися і залишатись на місці пригоди, то матеріалами справи безспірно задокументовано таке: а) автомобіль причетного до ДТП водія зупинився і залишався на місці ДТП - 36 км + 938 м автомобільної дороги «М-06» Київ-Чоп; б) водій вийшов з автомобіля не з метою залишити місце пригоди, оскільки відійшовши на невелику відстань і через незначний час повернувся, був присутнім під час складання схеми ДТП; в) ДТП сталося о 14 год 15 хв. 07 жовтня 2017 року, тоді, як документи за фактом пригоди вже були оформлені поліцією станом на 16 год. 09 хв.

Отже, суд вважає не доведеним те, що ОСОБА_1 залишив на порушення вимог п.п. «а» п. 2.10 Правил місце ДТП, а тому в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, справа в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу адмінпорушення.

При накладенні на ОСОБА_1 стягнення в частині доведеного звинувачення, суд згідно з вимогами ст. 33 КУпАП враховує характер вчинених правопорушень, дані про його особу, який до адміністративної відповідальності притягається вперше. Обставиною, що пом'якшує відповідальність, є щире каяття. Обставин, що її обтяжують, не встановлено. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним і достатнім призначити йому в порядку ч. 2 ст. 36 КУпАП стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Клопотання ОСОБА_1 про не призначення йому стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами не може бути задоволеним через вимоги закону.

Санкцією ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачено стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п'ятнадцять діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. Граматичне (філологічне) тлумачення вказаної санкції за рахунок з'ясування значення і змісту термінів, понять та знаків пунктуації дає підстави для висновку, що за допомогою розділового сполучника «або» та знаку пунктуації «кома» перераховуються рівноправні види стягнень, з яких суд має обрати лише одне залежно від тяжкості вчиненого: або штраф з позбавленням права керування транспортними засобами, або адміністративний арешт з позбавленням права керування транспортними засобами. Альтернативи цьому немає.

На підставі викладеного і, керуючись ч. 2 ст. 36, ст. ст. 221, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 130 та ст. 124 КУпАП, за якими накласти на нього стягнення в межах санкції, встановленої за більш тяжке правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу в розмірі 1 200 (тисяча двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за ухвалення постанови про накладення адмінстягнення в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 320 грн.

Строк пред'явлення постанови до виконання - три місяці.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СУДДЯ С.І. ДЯЧУК