Справа № 349/1170/17
Провадження № 3/349/583/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 жовтня 2017 року м.Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Лошак О.О.

з участю секретаря судового засідання Сірко І.В.

прокурора Когута В.В.

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши справу про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, українця, громадянина України, одруженого, приватного підприємця, депутата Рогатинської районної ради Івано-Франківської області, раніше до адміністративної відповідальності не притягався,

за ч.ч. 1,2 ст.1727 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звинувачується в неповідомленні у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів та участі у прийнятті рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно протоколів №67,68 про вчинення адміністративних правопорушень, повязаних з корупцією, складених 31 липня 2017 року оперуповноваженим УЗЕ в Івано-Франківській області ОСОБА_2, ОСОБА_1, будучи депутатом Рогатинської районної ради Івано-Франківської області, субєктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, достовірно знаючи, що його заява, як фізичної особи-підприємця до сесії районної ради про погодження йому гірничого відводу на розширення меж піщаного кар'єру для промислової розробки Південної ділянки Фразького родовища піску, буде розглядатися на четвертій сесії Рогатинської районної ради сьомого скликання, не повідомив перед проведенням 16 червня 2016 року року четвертої сесії Рогатинської районної ради Івано-Франківської області, під час сесії та перед голосуванням по вищезазначеному питанню, про наявний у нього, передбачений Законом України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів. Брав участь у засіданні сесії та у прийнятті рішення в умовах реального конфлікту інтересів голосував позитивно за погодження надання йому гірничого відводу на розширення меж піщаного кар'єру для промислової розробки Південної ділянки Фразького родовища.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вини не визнав. Пояснив, що 27 травня 2016 року він звернувся із заявою до сесії Рогатинської районної ради про погодження йому гірничого відводу на розширення меж піщаного кар'єру Південної ділянки Фразького родовища піску, яка розташована на території Фразької сільської ради за межами населеного пункту с.Фрага загальною площею 1,4969 га. До заяви ним було долучено документи, які були необхідні для вирішення заяви. Попередньо його заява була предметом розгляду на засіданнях комісій Рогатинської районної ради і вже після цього дане питання було винесено на розгляд 4 сесії Рогатинської районної ради (сьомого скликання) 16 червня 2016 року. За результатами розгляду вказаного питання було прийнято рішення, яким його заяву було задоволено. Усім присутнім депутатам було відомо, що на сесії розглядається його заява. Про необхідність подання, чи оголошення заяви про наявність у нього реального конфлікту інтересів він не знав, крім того, рішення приймав колегіальний орган і його голос не був вирішальним при ухваленні рішення по його заяві. Просив провадження у справі щодо нього закрити за відсутністю у його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст.1727 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Прокурор Когут В.В. у судовому засіданні пояснив, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією складено відповідно до вимог закону. ОСОБА_1, будучи суб'єктом відпоідальності за правопорушення, які пов'язані з корупцією відповідно до підпункту б пункту 1 частини1 статті 3 Закону України "Про запобігання корупції", порушив вимоги ст.28 закону України "Про запобігання корупції" щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, не повідомив сесію Рогатинської районної ради та публічно не оголосив під час засідання ради про наявність у нього реального конфлікту інтрересів, взяв участь у голосуванні. Просив визнати ОСОБА_1 винним за ч.ч. 1,2 ст.1727 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, думку прокурора, судом встановлено такі факти.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був обраний депутатом Рогатинської районної ради Івано-Франківської області, а тому є субєктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією відповідно до підпункту «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП,завданням адміністративного судочинства є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП, орган, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Стаття 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, а ст. 10 КУпАП дає визначення вчинення адміністративного правопорушення умисно.

Суб'єктивна ж сторона правопорушення передбаченого ст. 172 7 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Відповідно до статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 49 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" депутат представляє інтереси всієї територіальної громади, має всю повноту прав, що забезпечують його активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів, несе обов'язки перед виборцями, радою та її органами, виконує їх доручення. Депутат зобов'язаний брати участь у роботі сесій ради, засідань постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано.

Статтею 59 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання. Відповідно до ч. 2 ст. 59 1 цього Закону, здійснення контролю за дотриманням вимог частини першої цієї статті, надання зазначеним у ній особам консультацій та роз'яснень щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, поводження з майном, що може бути неправомірною вигодою та подарунками, покладається на постійну комісію, визначену відповідною радою.

Згідно з ч. 2 ст. 18 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" депутат місцевої ради зобов'язаний: додержуватися Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, регламенту ради та інших нормативно-правових актів, що визначають порядок діяльності ради та її органів; брати участь у роботі ради, постійних комісій та інших її органів, до складу яких він входить, всебічно сприяти виконанню їх рішень; виконувати доручення ради, її органів, сільського, селищного, міського голови чи голови ради; інформувати їх про виконання доручень.

Статтею 19 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" визначено, що депутат місцевої ради користується правом ухвального голосу з усіх питань, що розглядаються на засіданнях ради та її органів, до складу яких він входить. Депутат місцевої ради набуває права ухвального голосу з моменту визнання його повноважень.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 20 вказаного Закону на сесіях місцевої ради депутати місцевої ради на основі колективного і вільного обговорення розглядають і вирішують питання, віднесені до відання відповідної ради. Депутат місцевої ради зобов'язаний бути присутнім на пленарних засіданнях ради, засіданнях постійної комісії та інших органів ради, до складу яких він входить.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про запобігання корупції" особи, зазначені у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, представляючи державу чи територіальну громаду, діють виключно в їх інтересах.

Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а також особи, які прирівнюються до таких осіб зобов'язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Врегулювання конфлікту інтересів має здійснюватись із дотриманням вимог ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно вимог ч.2 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції» у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу.

У разі якщо неучасть особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу, у прийнятті рішень цим органом призведе до втрати правомочності цього органу, участь такої особи у прийнятті рішень має здійснюватися під зовнішнім контролем. Рішення про здійснення зовнішнього контролю приймається відповідним колегіальним органом.

За ч.2, ч.3 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов'язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід'ємною частиною протоколу сесії ради.

Беручи до уваги диспозиції ст. 1727 КУпАП та п. 2 примітки до цієї статті, порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів можуть полягати:- у неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів - наявної суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень (ч. 1 ст. 172-7 КУпАП); - у вчиненні дій чи прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів, тобто за наявності суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що вплинуло на об'єктивність або неупередженість вчинення таких дій, або прийняття таких рішень (ч. 2 ст. 172-7 КУпАП).

Аналіз термінів "потенційний інтерес" та "реальний інтерес", які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону, з урахуванням висновку науково-правової експертизи ОСОБА_3 науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В. М. Корецького НАН України від 29 квітня 2016 року N 126/50-е, виконаного на замовлення адвоката ОСОБА_3, щодо законодавства про боротьбу з корупцією, дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об'єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об'єктивний вираз, а також часовий взаємозв'язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об'єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов'язкової сукупності таких юридичних фактів, як:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований та визначений;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення.

3) наявність повноважень на прийняття рішення.

4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об'єктивність або неупередженість рішення.

Беручи до уваги визначення поняття "реальний конфлікт інтересів", згідно з яким він можливий при прийнятті рішення, а також роль окремої особи при прийнятті рішення колегіальним органом, голосування окремою особою само по собі не може створювати безпосередній причинно-наслідковий зв'язок між її діями та юридичними наслідками у формі прийнятого рішення колегіальним органом. Те саме випливає з положень ст. 43 Закону України "Про місцеве самоврядування", які регламентують питання, що вирішуються районними і обласними радами виключно на їх пленарних засіданнях, тобто колегіальним органом. Іншими словами, у разі якщо, депутат місцевої ради, який виконує свої повноваження у складі такого колегіального органу, голосує за вирішення питання, яке стосується його особисто, він одноособово не приймає такого рішення, таке рішення приймається колегіальним органом більшістю голосів. А тому відсутній прямий і безпосередній причинно-наслідковий зв'язок між голосуванням та прийняттям рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає.

За таких обставин, в матеріалах справи відсутні належні, достатні та допустимі докази, які б свідчили про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративнихо правопорушень, передбачених ч.1, ч. 2 ст. 172 7 КУпАП. Матеріали справи не містять даних про наявність корупційного інтересу та умислу щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого вказаною статтею.

Рішення щодо ОСОБА_1 ухвалено не одноособово. При голосуванні ним було лише реалізоване право депутата районної ради на голосування ним особисто, рішення було прийняте колегіальним органом у спосіб, передбачений чинним законодавством, а під реальним конфліктом інтересів розуміється суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

У судовому засіданні не встановлено наявності суперечностей між приватним інтересом ОСОБА_1 та його повноваженнями, як депутата районної ради, а також та обставина, що участь ОСОБА_1 в голосуванні, як депутата Рогатинської районної ради, вплинула на об'єктивність та неупередженість прийняття рішення.

На підставі викладеного та виходячи з положень ст. 62 Конституції України про тлумачення усіх сумнівів щодо доведеності вини особи на її користь, провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст. 172 7 КУпАП.

За ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах та в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Повно та всебічно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, приходжу до висновку, що провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 283-284,294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1, ч.2 ст. 1727 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністюу зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: О.О.Лошак