АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/1330/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року м. Харків

Суддя апеляційного суду Харківської області Чопенко Я.В., за участю захисника особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, представника митниці Тиндика М.В. розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Харківської митниці ДФС на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2017 року, -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2017 року закрите провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4, у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МКУ.

В апеляційній скарзі Харківська митниця ДФС просить постанову Київського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2017 року скасувати, та ухвалити нову, якою ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст.. 472 МК України та накласти на неї адміністративне стягнення відповідно до санкції цієї статті.

Посилається на те, що декларантом ОСОБА_4 порушено установлений порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України і, що саме його протиправна бездіяльність призвела до порушення ст. ст. 257, 266 МКУ та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

Заслухавши пояснення представника митниці Тиндика М.В. в підтримку апеляційної скарги та захисника особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який заперечував проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, 486,489 МК України, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Виносячи постанову суд першої інстанції дотримався вищенаведених норм.

Відповідно до ч.1 ст. 458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 472 Митного кодексу України передбачена відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

За змістом цього Закону такі дії вчиняються винною особою умисно чи з необережності.

Згідно зі ст. 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При цьому підпункти « а, б, г, д» п.5 ст. 257 Митного Кодексу вказують на те, що декларант зобов*язаний вносити до митної декларації точні відомості про товари, їх найменування, код товару з УКТЗЕД, кількість, торгівельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар.

Як визначено ст. 266 МК України декларант забов'язаний здійснювати декларування товарів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом, а саме на вимогу митного органу пред'явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей.

Згідно ч. 1 ст. 69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД. Контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно УКТЗЕД здійснюють органи доходів і зборів.

Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо (ч.5 ст.69 МК України).

Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у звязку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення (ч.6 ст.69 МК України).

Згідно ст.268 МК України допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та нетарифного регулювання не тягне за собою застосування санкцій. Водночас ст.460 МК України встановлено, що допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

В поясненнях ОСОБА_4 (а.с. 43) зазначено, що вона внесла всі відомості про товари, які їй були відомі. Обовязки, встановлені ч. 1 ст. 266 МК України були нею виконані в повному обсязі. Порушення митних правил не вчиняла, ні умислу, ні завданої кому-небудь шкоди не заподіяла.

При цьому згідно ставка мита на товар за кодом, який був задекларований ОСОБА_4, становила 10%, а на товар за кодом, визначеним митним органом склала 6,5%, тобто дії ОСОБА_4 в частині визначення коду товару не містять ознак щодо неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру.

Відповідно до ч.1 ст.487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається скоєним умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст.11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається скоєним з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати.

Диспозицією ст. 472 МК України передбачено, що відповідальність настає через недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто не заявлення за встановленою формою точних та достовірних даних про товар. Таким чином, відповідальність за ст.472 МК України настає у випадку, коли особі відомі всі необхідні реквізити товару, що підтверджуються відповідними документами, однак особа їх не декларує за встановленою формою.

Враховуючи викладене, підстав для скасування постанови суду першої інстанції за доводами апеляційної скарги Харківської митниці ДФС не вбачається.

Керуючись ст .ст. 527-529 МК України, ст. 294 КУпАП

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Харківської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2017 року щодо закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 472 МК України у відношенні ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області Я.В. Чопенко