П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.10.2017 Справа №607/12181/17

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк Василь Михайлович розглянувши матеріали, які надійшли з Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку Збройних сил України про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Розгадів Зборівського району, Тернопільської області,, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , солдата, номера обслуги 1 гаубичного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 ,
за ч. 4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
28 серпня 2017 року командиром 1 гарматного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 під час шикування підлеглого особового складу було виявлено відсутність на службі номера обслуги 1 гарматного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 . Організовані даним командиром розшукові заходи (розшук на території частини та за місцем проживання, телефонні дзвінки і т.д.) результату не дали. Близько 08 год. 00 хв. солдат ОСОБА_1 самостійно прибув до місця несення служби та доповів про даний факт своєму начальнику. Документів, що підтверджують законність своєї відсутності на службі вказаний військовослужбовець не надав. До лікувальних закладів зі скаргами на погіршення стану свого здоров`я не звертався, на стаціонарному лікуванні солдат ОСОБА_1 не перебував та правоохоронними органами не затримувався. Таким чином, солдат ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 12, 13, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України в умовах особливого періоду 28 серпня 2017 року самовільно не вийшов на службу та був незаконно відсутнім на службі в період із 28 по 29 серпня 2017 року впродовж 1 (однієї) доби.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Приймаючи до уваги вимоги ст. 268 КУпАП, суд вважає за можливе розгляд справи у його відсутності.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доведена матеріалами справи, дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні, а саме: даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЛВТ № 34 від 22 вересня 2017 року; копією контракту про проходження ОСОБА_1 військової служби у ЗСУ; витягом з наказу т.в.о. командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 ОСОБА_2 № 106 від 16 травня 2017 року; витягами з наказів т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 № 64 від 29 серпня 2017 року та № 63 від 28 серпня 2017 року; рапортом ТВО командира 1 дивізіону Баланчук В.С. від 28 серпня 2017 року; наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 № 487 від 28 серпня 2017 року; актом підсумків службового розслідування відносно ОСОБА_1 , затвердженого т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 17 вересня 2017 року; копією книги обліку тимчасово відсутнього та тимчасово прибулого до частини особового складу військової частини НОМЕР_1 ; письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 26 вересня 2017; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 22 вересня 2017 року; повідомленням т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 30 серпня 2017 року про факт повернення до військової частини військовослужбовця ОСОБА_1 ; наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 № 603 від 11 вересня 2017 року «Про результати службового розслідування по факту відсутності на військовій службі солдата ОСОБА_1 »

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, тобто самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової військової служби), тривалістю до десяти діб, вчинене в умовах особливого періоду.

При цьому, кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, а саме з кваліфікуючою ознакою вчинення дій в умовах особливого періоду, суд вважає правильною, виходячи з наступного.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до абз. 8 ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Президент України приймає рішення про введення воєнного чи надзвичайного стану в Україні або в окремих її місцевостях, про загальну або часткову мобілізацію та про демобілізацію із внесенням їх на затвердження Верховною Радою України.

17 березня 2014 року в.о. Президента України видано Указ «Про часткову мобілізацію» № 303/2014, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 1126-VII.

Згідно п. 8 вказаного Указу, він набирає чинності після його затвердження Верховною Радою України. Закон № 1126-VII набрав чинності з дня його опублікування, а саме 18 березня 2014 року.

Таким чином, з 18 березня 2014 року у відповідності до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в Україні настав особливий період.

Разом з тим, Президентом України у відповідності до абз. 8 ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не приймалося та не подавалося на затвердження Верховної Ради України Указу про демобілізацію. А виходячи з системного аналізу норм Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» лише з набранням чинності відповідним Законом почнеться демобілізація, з початком якої і пов`язано закінчення особливого періоду.

Указом Президента України №411/2016 від 26 вересня 2016 року «Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15» хоча і закінчилося звільнення в запас військовослужбовців за призовом під час мобілізації на особливий період (останньої черги мобілізованих), однак вказаний Указ не подавався на затвердження Верховної Ради України, тому не може вважатися Указом про демобілізацію.

При накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу порушника, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за вчинене правопорушення, вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави.

Також, враховуючи вимоги ст. 40-1 КУпАП, вважаю за необхідне стягнути із ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 172-11, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.
Копію постанови направити ОСОБА_1 .
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці з дня її винесення.

СуддяВ. М. Позняк