Справа № 428/8332/17
Провадження №3/428/1610/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі

головуючого судді Макаренко І.Г.,

при секретарі Волковій О.М.,

розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління ДФС в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, фізична особа підприємець, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 1 від 31 липня 2017 року, складеного завідувачем сектору ПНОПТОУДПІ у м.Сєвєродонецьку ГУДФС у Луганській області майором податкової міліції ОСОБА_2, ОСОБА_1 31.03.2017 року о 09-02 год. в м.Сєвєродонецьку, за адресою вул. Курчатова, 16 здійснював провадження господарської діяльності без одержання ліцензій на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, що підлягає ліцензуванню.

В судове засідання призначене на 29.09.2017 р. ОСОБА_1 не зявився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, до суду надіслав письмові пояснення в яких просив справу закрити у звязку з повною відсутністю подій і складу адміністративного правопорушення та закінчення строку на притягнення до адміністративної відповідальності. У звязку з чим згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП суд вважає можливим розглядати адміністративну справу у його відсутності.

Дослідивши матеріали адміністративного провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

При розгляді справ про притягнення до адміністративної відповідальності встановленню підлягає наявність в діях осіб, які притягуються до відповідальності, наявність складу адміністративного правопорушення, зокрема ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 164 КУпАП, адміністративним правопорушенням є провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Обєктом даного правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності, а господарська діяльність полягає у будь-якій діяльність особи, спрямованої на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах. При цьому лише коли є безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності, яка є регулярною, постійною та суттєвою, а обєктивна сторона даного адміністративного правопорушення полягає лише у наявності прямого умислу.

Обєктивна сторона правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 164 КУпАП полягає у здійсненні діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як суб'єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

У статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року № 222-VІІІ закріплено вичерпний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем та має право займатись господарською діяльністю з роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

В матеріалах, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, не зафіксований у встановленому законом порядку факт продажу алкогольних напоїв (роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами).

Крім того, не зрозуміло який стосунок взагалі має ОСОБА_1 до підприємницької діяльності у магазині «Візит», розташованому м.Сєвєродонецьку, за адресою вул. Курчатова, 16. Так як факт належності ОСОБА_1 нерухомого майна за зазначеною адресою не являє собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Суд зауважує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Склад правопорушення наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обовязок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, оскільки не надано допустимих та належних доказів його вини в скоєнні адміністративного правопорушення, та нема даних що він є субєктом вказаного адміністративного правопорушення, а тому справа про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення відповідно до ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП.

Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що у провадженні слідчого управління фінансових розслідувань ГУДФС у Луганській області знаходилось кримінальне провадження № 000003 від 10.02.2017, за фактом зберігання з метою використання при продажу товарів підроблених марок акцизного податку, та за фактом незаконного збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів у вигляд тютюнових виробів та алкогольних напоїв, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.199, ч.1 ст.204 КК України.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення № 1 від 31.07.2017 року було проведено особистий огляд та огляд речей, передбачений 264 КУпАП у особи ОСОБА_1, які згідно із ст.265 КУпАП виявлені та вилучені для тимчасового зберігання алкогольні напої та тютюнові вироби згідно протоколу обшуку від 31.03.2017 року.

З копії протоколу обшуку від 31.03.2017 року видно, що за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул.Курчатова, 16 у магазині «Візит» були вилучені документи, алкогольні напої та тютюнові вироби (перелік додається).

Постановою старшого слідчого з ОВС ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Луганській області майора податкової міліції ОСОБА_3 від 24.07.2017 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000003 від 10.02.2017 закрито в порядку п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Разом з тим, суд вбачає, що в рамках кримінального провадження № 000003 від 10.02.2017 року при закритті кримінального провадження слідчий не вирішив питання щодо зазначених вилучених речей, зокрема передачі їх суду в якості речових доказів у адміністративній справі чи вирішення цього питання в інший передбачений законом спосіб, а саме за ст.100 КПК України.

Згідно з ч.9 ст.100, ст.374 КПК України у разі закриття кримінального провадження на стадії розслідування питання про долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду за клопотанням слідчого чи прокурора, а на стадії судового розгляду судом, при цьому такі докази і документи повинні зберігатися до набрання кінцевим судовим рішенням законної сили (тобто до спливу строку на апеляційне оскарження або до завершення процедури такого оскарження, якщо воно мало місце).

Враховуючи вищевикладене, суд розглядаючи дану справу про адміністративне правопорушення по суті не уповноважений вирішувати питання про вилучені речі і документи.

У звязку з тим, що суд дійшов висновку про закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 23, 26, 40-1, 164, 268, 247, 278, 280-287 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 на підставі протоколу № 1 від 31 липня 2017 року, закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги до Сєвєродонецького міського суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя І. Г. Макаренко