Справа №463/2120/17
Провадження №3/463/897/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2017 року Суддя Личаківського районного суду м. Львова - Леньо С.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління держпраці у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, 01.08.1978р.н., уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ІПН НОМЕР_1, працюючого: Винниківська міська рада, міський голова, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2

за ст. 41 ч. 1 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Працівниками Головного управління держпраці у Львівській області складено адміністративний протокол про те, ОСОБА_1, будучи міським головою Винниківської міської ради, що по вул. Галицькій, 20 у м. Львів-Винники, допустив порушення вимог законодавства про працю, а саме: адміністрацією ВМР прдставлено розпорядження від 03.11.2016р. за № 209к «Про звільнення з посади ОСОБА_2М.», яким звільнено з посади заступника міського голови з соціально-економічних питань ОСОБА_3 03.11.2016р. згідно п. 7-2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Про даний факт останній повідомлено 03.11.2016р., проте, 05.12.2016р. видано наступне розпорядження за № 231к від 05.12.2016р., яким змінено підставу звільнення, а саме ОСОБА_2 звільнено з посади згідно п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП, однак, не представлено жодного документа, який би засвідчував, що ОСОБА_2 повідомлено про зміну підстави звільнення. Станом на день перевірки адміністрацією Міської ради не видано належно оформлений дублікат трудової книжки. Крім того, адміністрацією ВМР не представлено жодного документа, що свідчить про зажадання від ОСОБА_2 письмових пояснень щодо причин порушення трудової дисципліни (прогулів), чим порушено вимоги ч. 1 ст. 47, ст. 149 КЗпП України.

Таким чином, на думку компетентного органу, вчинив триваюче правопорушення порушення вимог законодавства про працю, про що 29.03.2017р. останнім складено відповідний протокол.

ОСОБА_1, як особа яка притягається до адміністративної відповідальності в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Повноважний представник останнього адвокат ОСОБА_4, який здійснює захист інтересів ОСОБА_1 згідно договору про надання правової допомоги від 29.03.2017р. винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення заперечив. Оскільки ОСОБА_2 не було на робочому місці в день винесення розпорядження про звільнення, останній таке розпорядження було направлено письмово. Крім того, про необхідність надання пояснень про причини відсутності ОСОБА_2 на робочому місці останній неодноразово направлялись відповідні листи, відповідь на які не надходило. Просить провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази приходжу до висновку, що в притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності слід відмовити виходячи з наступного.

За ч. 2 ст. 47 КЗпП України, у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Відповідно до п. 4.2 Розділу 4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Таким чином, в розумінні ст. 47 КЗпП України, п. 4.2 Інструкції, власник зобовязаний письмово повідомити працівника про звільнення лише в тому випадку, якщо останній в день звільнення відсутній на роботі і лише за згодою працівника вправі направити останньому трудову книжку поштовим звязком.

Згідно поданих матеріалів, що також вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, розпорядження про звільнення ОСОБА_2 від 03.11.2016р. № 209к направлено останній в день винесення такого розпорядження 03.11.2016р.

Згідно ч. 3 ст. 235 КЗпП України, у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.

Оскільки неправильне формулювання причин звільнення у справі яка розглядається не тягнуло за собою поновлення працівника на роботі, в розумінні ст. 47 КЗпП України у власника не виникало обовязку щодо направлення такого наказу письмово. Тому, внаслідок не направлення ОСОБА_2 розпорядження від 05.12.2016р. в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки порушення ст. 47 КЗпП України.

Крім того, в матеріалах справи відсутня письмова згода ОСОБА_2 на направлення їй трудової книжки поштовим звязком і так само, немає підтверджень того, що за її зверненням така трудова книжка не була видана, внаслідок чого не видача трудової книжки не може вважатись порушенням вимог ст. 47 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Встановивши обовязок зажадати від працівника письмових пояснень, законом одночасно не встановлено форми витребування цього пояснення.

До матеріалів справи долучено копії листів від 12.02.2016р., від 19.02.2016р., від 18.03.2016р., від 31.03.2016р., від 28.04.2016р., від 26.07.2016р., від 29.08.2016р. якими ОСОБА_2 повідомлялась про її поновлення на роботі та необхідність приступити до виконання трудових обовязків. Крім того, вказувалось на те, що у випадку безпідставної неявки такі дії можуть розцінюватись як прогул без поважних причин. Також вказувалось на необхідність проходження спеціальної перевірки згідно з Законом України «Про очищення влади», для чого необхідно було зявитись на робочому місці.

Згідно табелів робочого часу, досліджених під час проведення перевірки про що зазначено в акті перевірки, у період з лютого по листопад 2016р. ОСОБА_2 на робочому місці була відсутня.

Вважаю, що в такому випадку в діях ОСОБА_1 не може існувати порушень вимог ст. 149 КЗпП України, оскільки внаслідок відсутності працівника на робочому місці від останнього неможливо зажати письмових пояснень про причини відсутності. Натомість, обовязку направлення такої вимоги поштовим звязком закон не передбачає.

Враховуючи такі обставини справи, в діях ОСОБА_1 не існує порушень вимог законодавства про працю та про охорону праці, а тому, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 9, 41, 247, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП закрити у звязку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення через місцевий суд.

Суддя: Леньо С. І.