АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/1791/2017 Постанова винесена суддею Бородій В.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 та захисника Кащука М.С., розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3

м. Києві, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 25 травня 2017 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 25 травня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 грн.

Як встановив суддя місцевого суду, ОСОБА_2 15 березня 2017 року о 12 год. керував автомобілем марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння (порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло), від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважаючи зазначену постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, просить її скасувати, а провадження в справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На обґрунтування наведеного зазначає, що жодним доказом, які містяться в матеріалах справи, не підтверджується його вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Суд безпідставно відмовив у клопотанні захисника про виклик в судове засідання свідків події ОСОБА_4 і ОСОБА_5, а також ОСОБА_6, який керував автомобілем, неправильно встановив фактичні обставини справи, що і призвело до постановлення незаконного судового рішення.

Стверджує, що 15 березня 2017 року о 12 год. він транспортним засобом не керував, а був пасажиром автомобіля та сидів на передньому сидінні, при цьому написав у протоколі, що погоджується на призначення штрафу, оскільки працівники поліції погрожували йому тим, що викличуть слідчо-оперативну групу і в нього якимось чином знайдуть наркотичні засоби, доставлять до відділу поліції та притягнуть до кримінальної відповідальності.

Крім того, посилаючись на те, що розгляд справи було здійснено у його відсутність, після розгляду справи в суді першої інстанції він розірвав свої відносини із надання правової допомоги із захисником, який захищав його інтереси в суді, а копію судового рішення отримав лише 16 червня 2017 року, апелянт просить поновити строк оскарження постанови від 25 травня 2017 року, як пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді ОСОБА_2 пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та захисника Кащука М.С. на підтримкуапеляційних вимог, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення та додатково надані документи, прихожу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у

ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вивченням матеріалів справи щодо ОСОБА_2 встановлено, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, всупереч доводів апеляційної скарги, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на письмових доказах та відеоматеріалах, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні, та таким доказам надана правильна юридична оцінка.

Зокрема, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується даними, які містяться:

- впротоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 131530 від 15 березня 2017 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Прицьому в протоколі вказані свідки правопорушення, він містить відомості про роз'яснення ОСОБА_2 процесуальних прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, водночас у ньому відсутні будь-які заперечення ОСОБА_2 на дії патрульних поліцейських, у своїх поясненнях він лише зазначив «прошу назначити мінімальний штраф» (а.с. 1);

- у розписці ОСОБА_6 про підтвердження факту залишення на зберігання транспортного засобу «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1, за адресою: м. Київ,

вул. Ростовського, 22 (а.с. 2);

- уписьмових поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_7, які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_2 15 березня 2017 року о 12 год. 40 хв. по вул. Ростовська, 22 в м. Києві від проходження огляду на стан сп'яніння, та жодних зауважень щодо правомірності дій працівників поліції як у письмових поясненнях, так і в протоколі не указали (а.с. 3-4).

- у відеозаписі з нагрудної камери/відеореєстратора поліцейського, який достатньо повно відображає події, що відбувалися 15 березня 2017 року за участю ОСОБА_2, в тому числі й доводить, що водій в присутності двох свідків відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я (а.с. 21).

Посилання апелянта на те, що суддя місцевого суду не розглянув клопотання захисника про допит у судовому засіданні свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 і

ОСОБА_6 та безпосередньо не допитав указаних осіб під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, отже допустив неповноту судового розгляду, не заслуговують на увагу, оскільки відповідне клопотання ОСОБА_2 або його захисника в матеріалах справи відсутнє. У той же час суддя за власною ініціативою викликав свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у судове засідання, проте вони не прибули, між тим за відсутності жодних суперечностей між їх письмовими поясненнями та іншими доказами, зокрема, даними, зафіксованими увідеозаписі з нагрудної камери/відеореєстратора поліцейського, суддя обґрунтовано взяв до уваги письмові пояснення свідків при постановленні судового рішення.

Твердження апелянта про те, що він 15 березня 2017 року о 12 год. не керував автомобілем марки «Volkswagen», а тому у поліцейських були відсутні підстави для проведення щодо нього огляду на стан сп'яніння, є безпідставними, оскільки спростовуються доказами у справі, які суддя місцевого суду обґрунтовано поклав в основу своїх висновків про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення. До того ж під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 у своїх письмових поясненнях лише просив не застосовувати до нього суворе стягнення за вчинене правопорушення, тобто не оспорював фактичні обставини правопорушення, а його доводи в суді апеляційної інстанції про погрози поліцейських притягненням його до кримінальної відповідальності внаслідок чого він і не зазначив у своїх поясненнях про незгоду з діями поліцейських є надуманими, оскільки спростовуються відеозаписом з нагрудної камери/відеореєстратора поліцейського.

Оскільки апеляційним переглядом указаної справи не встановлено порушення суддею місцевого суду норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, висновки судді в постанові від 25 травня 2017 року відповідають фактичним обставинам справи і не спростовуються доводами апеляційної скарги, відсутні й підстави вважати рішення судді місцевого суду таким, що постановлено без дотримання вимог ст.ст. 245, 280, 283 КУпАП.

Виходячи з обставин справи, характеру вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху та є умисним, особи ОСОБА_2, суддя Подільського районного суду м. Києва, дотримуючись вимог ст. 33 КУпАП, обґрунтовано визначив вид та розмір адміністративного стягнення, з огляду на санкцію ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Подільськогорайонного суду

м. Києва від 25 травня 2017 року є законною та обґрунтованою, отже апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Подільськогорайонного суду м. Києва від 25 травня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Подільськогорайонного суду м. Києва від 25 травня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк

1 рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва О.П. Павленко