Справа № 462/3756/16-п
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 липня 2017 року Суддя Залізничного районного суду міста Львова Кирилюк А.І., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працює Жовківський районний суд Львівської області, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №089741 від 24.06.16 року, 31.05.2016 року о 09 год. 15 хв. на автодорозі М-09 Львів ОСОБА_2 18 км. + 290 м. Оприск З.Л. керуючи автомобілем OPEL VECTRА, державний номерний знак НОМЕР_1, перед початком руху та при виїзді з заправної станції на головну дорогу, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не надав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі попутного напрямку, внаслідок чого відбулося зіткнення з транспортним засобом ЗАЗ TF 69 YO, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3 Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 2.3 б, 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10. 10. 2001р.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 20 грудня 2016 року було скасовано Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 21.12.16 року, та матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 124 КУпАП скеровано через Залізничний районний суд м. Львова до органу Національної поліції для належного до оформлення.

Підставою прийняття вказаного рішення апеляційною інстанцією є процесуальні порушення вимог закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №089741 від 24.06.16 року та протоколу додаткового огляду місця ДТП від 17.06.16 року, які перешкоджають прийняттю у справі законного та обґрунтованого рішення.

Крім того, Постановами Залізничного районного суду м. Львова від 06.02.2017 року, 07.03.2017 року, 05.04.2017 року матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 були повертались для доопрацювання, оскільки вимоги постанови Апеляційного суду Львівської області від 20.12.2016 року не були виконані.

26.05.2017 року в черговий раз з департаменту патрульної поліції УПП в м. Львові були надіслані до суду матеріали адміністративної справи без виконання вимог судових рішень, крім того до справи додані документи, які вочевидь не мають відношення до справи (а.с. 105-107).

ОСОБА_1 у судове засіданні не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи.

Розглянувши матеріали справи слід зазначити наступне.

Суд будучі органом що здійснює правосуддя, не може брати на себе функцію збору доказів та документальну законну фіксацію правопорушення, котра в даному випадку не була виконана належним чином.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку, ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.(тоді як за КК України можливе покарання у вигляді мінімального штрафу становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без застосування інших більш тяжких покарань).

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у звязку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв'язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У нещодавно прийнятому рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» було розяснено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 268 КУпАП, гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності такі права, а саме: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Крім того, зі змісту статті 6 Європейської конвенції з прав людини вбачається, що кожний обвинувачений у скоєнні злочину має як мінімум право мати достатньо часу та можливості для підготовки свого захисту, а також захищати себе сам особисто або через обраного ним самим захисника. При цьому Європейський суд з прав людини неодноразово, зокрема в справі «Deweer v. Belgium» (рішення Суду від 27.02.1980 року), зазначав, що немає ніяких підстав для вузької інтерпретації ст. 6 Конвенції. Так, зазначена стаття застосовується не тільки власно до кримінального судового провадження, але і по відношенню до дисциплінарних та адміністративних процедур (принцип автономності).

Серед основних гарантій захисту прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 268 КУпАП, є право користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі вищевикладеного, протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №089741 від 24.06.16 року та протокол додаткового огляду місця ДТП від 17.06.16 року не можно визнати належними доказами у справі. Наявного ж в матеріалах справи відеозапису недостатньо для прийняття рішення судом.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо закінчилися на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строки, передбачені ст. 38 КУпАП.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що поданий департаментом патрульної поліції УПП в м. Львові адміністративний матеріал не містить належних доказів про вчинення адміністративного правопорушення, беручи до уваги, що Постанови судів першої та апеляційної інстанції не виконані, строки накладення адміністративного стягнення сплинули, слід визнати відсутність складу адміністративного правопорушенняпередбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення в діях ОСОБА_1

На підставі викладеного, ст. 6, 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 245, 247, 256, 268, 276, 284, 294 КпАП України, суд-

П О С Т А Н О В И В :

Закрити справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 Кодексу України.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя: (підпис). З оригіналом згідно.

Суддя: