Справа № 488/1585/17 20.11.2017 20.11.2017 20.11.2017
Номер провадження: 33/784/473/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 33/784/473/17 Суддя суду першої інстанції: Головіна Т.М.
Категорія: ст. 124 КУпАП Суддя апеляційного суду: Маркова Т.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2017 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

судді - Маркової Т.О.

за участю секретаря - Клімової Л.В.

особи, визнаної винною за ст. 124 КУпАП, - ОСОБА_2

захисника - Садика Р.Д.

потерпілих: ОСОБА_4, ОСОБА_5

представника потерпілого: адвоката Сологуба С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві апеляційну скаргу захисника особи, визнаної винною за ст. 124 КУпАП, ОСОБА_2 - адвоката Садика Р.Д. на постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 жовтня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП; адміністративну справу відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП України закрито у зв'язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_2 23 березня 2017 року о 17 год. 20 хв. у м. Миколаєві керував транспортним засобом KIA Rio, державний номер НОМЕР_1, по автодорозі 0-11-1524 в районі 6 км поблизу с. Галицинове, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при виникненні перешкоди в русі не вжив заходи щодо її безпечного об'їзду або повної зупинки транспортного засобу та допустив зіткнення з транспортним засобом Hyundai Accent, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, який здійснив зупинку попереду нього в попутному напрямку, після чого транспортний засіб Hyundai Accent продовжив самовільний рух та здійснив зіткнення з транспортним засобом FORD Transit, державний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_7, який зупинився попереду нього. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, пасажир автомобіля Hyundai Accent ОСОБА_8 та пасажир автомобіля KIA Rio ОСОБА_9 отримали тілесні ушкодження, чим ОСОБА_2 порушив ПДР України, передбачені п. 2.3б, 12.3 КУпАП, скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Садик Р.Д. просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Вважає постанову суду першої інстанції незаконною, невідповідною до матеріалів справи та такою, що підлягає скасуванню.

Стверджує, що, приймаючи рішення про визнання ОСОБА_2 винним у скоєні адміністративного правопорушення, суд керувався виключно припущеннями, поклався тільки на власний розсуд та пояснення іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_4, та невірно витлумачив матеріали справи.

Стверджує, що не відповідає дійсності зазначена у постанові швидкість руху автомобіля «КІА-Rio», державний номер НОМЕР_4, а саме, 70 км/год, тому що свідчення ОСОБА_2 від моменту письмового пояснення та до моменту дачі пояснення у суді стабільні та незмінні, та згідно письмового пояснення ОСОБА_2, відібраного слідчим відразу після ДТП, швидкість його руху складала 70-80 км/год. В заяві що до проведення авто-технічного дослідження (висновок №17-469 від 30.06.2017 р.) МФ ОНДІСЄ була надана швидкість саме до 80 км/год. Навіть в письмовому клопотанні про призначення експертизи, захисник ОСОБА_7 адвокат Сологуб С.М. зазначає, що швидкість руху автомобіля «КІА-Rіо» складає 80 км/год.

Вказує, що, посилаючись як на доказ провини ОСОБА_2, на свідчення потерпілого ОСОБА_10, суд не врахував того факту, що останній постійно змінював свої свідчення щодо швидкості руху керованого ним автомобіля «Hyundai Accent».

На переконання апелянта, судом були викривлені свідчення ОСОБА_11 в контексті «здійснював обгін», «вільно об'їхав», а поняття «об' їхав» та «проїхав» навмисно сплутані та замінені одне одним.

Зауважує, що на відео в матеріалах справи чітко видно, що ОСОБА_11 проїхав повз пилку та заходів «об'їзду» не застосовував.

Стверджує, що ОСОБА_11 рухався по зустрічній смузі, а ОСОБА_2 по своїй, тому в смузі руху ОСОБА_11 не було перешкоди у вигляді пилки, а у смузі ОСОБА_2 вона з'явилася раптово.

Вказує, що, не з'ясувавши шляхом допиту експерта у суді, суд чомусь дійшов висновку що експерт не в повному обсязі вивчив матеріали справи.

Зазначає, що в матеріалах справи швидкість руху зазначена 70-80 км/год, і ОСОБА_12 не зазначав чітко 70 км/год, а пояснював швидкість до 80 км/год.

Апелянт вказує, що суд не аргументував свою позицію, що виникнення небезпеки у вигляді пилки на відстані 50 метрів неможливо.

Стверджує, що суд при вивчені матеріалів справи не дав жодної оцінки, навіть не згадуючи дії інших учасників пригоди, дії яких створили передумови виникнення даного ДТП, однак в матеріалах справи це зазначено.

Вказує, що в матеріалах справи є свідчення того, що дії водія автомобіля «FORD» ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.п.12.1, 22.2 ПДР України і створювали умови для виникнення ДТП, з технічної точки зору знаходяться в причинному зв'язку із ДТП, та він мав технічну можливість запобігти ДТП, саме він відразу ж після пригоди забрав з проїзної частини пилку, чим порушив вимоги п.п.2.10 ПДР України, саме через падіння вантажу з автомобіля «FORD» сталася ця пригода. Тобто дії ОСОБА_4 в цій частині, що до неналежного технічного стану транспортного засобу, на переконання апелянта,не відповідають вимогам п.п.2.3, 2.10, 9.2, 9.4, 9.8, 9.9, 15.1, 15.2, 15.9, 22.2, 22.3, 31.1 ПДР України.

Вказує, що висновки суду щодо порушення ОСОБА_2 вимог п.2.36, та 12.3, є необґрунтованими та недоведеними доказами, оскільки твердження про можливість запобігти зіткнення є тільки суб'єктивною думкою суду, та суперечним з матеріалами справи.

На переконання апелянта, при розгляді справи суд не в повному обсязі з'ясував всі фактичні обставини справи щодо наявності у ОСОБА_2 технічної можливості уникнути зіткнення та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяючи повному, об'єктивному та не упередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною, необґрунтованою, через що підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_13 та його захисника Садика Р.Д. на підтримку апеляційної скарги, заперечення потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_5, та представника потерпілого адвоката Сологуба С.М., дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 вимоги закону, передбачені ст. 280 КУпАП дотримані в повному обсязі, з'ясовані всі обставини, досліджені і належним чином оцінені всі докази, а тому суд дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Вказаний висновок суду підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №143455 від 21.04.2017 року, схеми до протоколу огляду місця ДТП, поясненнями учасників ДТП; показами свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_11, даними з відеореєстратора автомобіля Hyundai Accent.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо сумнівів у правильності висновку експерта №590 від 20.09.2017 та висновку фахівця №17-469 по дослідженню обставин ДТП, пов'язаних з їх недостатньою обґрунтованістю, суперечністю іншим матеріалам справи, а також за наявності порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Сукупність досліджених доказів, їх оцінка свідчать, що судом першої інстанції вірно встановлено, що водій ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом KIA Rio, державний номер НОМЕР_1, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при виникненні перешкоди в русі у вигляді стоячого автомобіля Hyundai Accent, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, не вжив заходи щодо його безпечного об'їзду або повної зупинки транспортного засобу та допустив зіткнення з вказаним транспортним засобом, який здійснив зупинку попереду нього в попутному напрямку, після чого транспортний засіб Hyundai Accent продовжив самовільний рух та здійснив зіткнення з транспортним засобом FORD Transit, державний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_7, який зупинився попереду нього.

Тобто, ОСОБА_2 допущено порушення п. 2.3 б, 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів, а також тілесні ушкодження пасажира автомобіля Hyundai Accent ОСОБА_8 та пасажира автомобіля KIA Rio ОСОБА_9

Дії ОСОБА_2 вірно кваліфіковано за ст. 124 КУпАП.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки судді про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апелянтом апеляційному суду не надано.

Апеляційний суд також погоджується з висновком судді суду першої інстанції про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_2 перебував в аварійній ситуації, коли не мав технічної можливості попередити пригоду.

Посилання апелянта на необґрунтованість вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є такими, що не заслуговують на увагу, так як повністю спростовуються дослідженими судом доказами, яким дана належна оцінка.

Безпідставними також є посилання апелянта на винуватість у цій дорожньо-транспортній пригоді водія ОСОБА_4, оскільки предметом розгляду суду є протокол щодо певної конкретної особи, а саме ОСОБА_2, і щодо вчинення ним конкретного правопорушення.

Суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з'ясував обставини, що підлягали з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та дійшов вірного висновку про те, що провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП підлягає закриттю у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Порушень норм матеріального та процесуального права, норм КУпАП, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Виходячи з наведеного, підстав для скасування постанови судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 жовтня 2017 року суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Садика Р.Д. залишити без задоволення.

Постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської області Т.О. Маркова