А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

13.12.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 листопада 2017 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець АДРЕСА_1, гр. України, не судимий,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320 гривень у дохід держави.

Згідно постанови, 25 серпня 2017 року приблизно о 22-ї годині 10 хвилин поблизу будинку № 150, що розташований по вул. Собранецькій у м. Ужгород, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Opel Vivaro», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота), і від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - Правил).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною і такою, що винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Посилається на те, що суд не повно з'ясував фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам та обставинам. При цьому, вказує на те, що суд не взяв до уваги висновок медичного огляду № 316 від 25.08.2017, який є належним та допустимим доказом і свідчить про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, а також не допитав під час судового розгляду свідків та працівників поліції. Разом із тим, посилається й на те, що, вирішуючи питання про накладення на нього адміністративного стягнення та зазначивши в постанові про врахування характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступінь його вини, майнового стану, обставин, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, судом такі обставини не перевірялись, про що свідчить відсутність у матеріалах справи даних про такі обставини. Просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким у постанові дана правильна оцінка.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 246907 від 25.08.2017 підтверджено, що 25 серпня 2017 року приблизно о 22-й годині 10 хвилин поблизу будинку № 150, що розташований по вул. Собранецькій у м. Ужгород, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Opel Vivaro», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота), і від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п. 2.5 Правил. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами в протоколі підтвердив, що права та обов'язки йому роз'яснені; зі змістом протоколу ознайомлений; його копію отримав; що до протоколу щодо нього внесені правильні дані; тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом отримав; від пояснень відмовився (а. с. 1).

З наявних у матеріалах справи письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що працівниками поліції їх було запрошено в якості свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП щодо водія ОСОБА_1, і в їх присутності водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в установленому законом порядку в лікаря-нарколога чи за допомогою приладу «Драгер» (а. с. 2, 3).

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення серії АР № 672305 вбачається, що ОСОБА_1 визнаний винним за ч. 5 ст. 121 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 51 гривня. З указаної постанови також убачається, що ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що 25 серпня 2017 року о 22-ій годині 10 хвилин по вул. Собранецькій, 150, у м. Ужгороді, керуючи транспортним засобом, не був пристебнутий паском безпеки, чим порушив вимоги, передбачені п. 2.3 «в» Правил. Копію вказаної постанови ОСОБА_1 отримав, що підтвердив своїм підписом (а. с. 4).

З наявної в матеріалах справи розписки ОСОБА_1 вбачається, що останній підтвердив факт залишення транспортного засобу Opel Vivaro», державний номерний знак НОМЕР_1, на місці для стоянки за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 146 (а. с. 5).

Вищенаведені докази у своїй сукупності повністю підтверджують факт керування ОСОБА_1 автомобілем у зазначені в протоколі час та місці, а також факт його відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що командир взводу № 1 роти № 1 УПП в м. Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_4 був упереджений при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, таких до апеляційної скарги не додано й на такі ОСОБА_1 не вказував під час розгляду справи апеляційним судом.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що командир взводу № 1 роти № 1 УПП у м. Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_4 при виконанні своїх функціональних обов'язків діяв у межах наданих йому повноважень.

Крім того, під час апеляційного розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних про те, що в громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які були залучені командиром взводу № 1 роти № 1 УПП у м. Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_4 в якості свідків відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема, у відмові від проходження огляду на стан сп'яніння, - у підтвердження таких даних у матеріалах справи також відсутні які-небудь докази, таких до апеляційної скарги не додано й на такі ОСОБА_1 не вказував під час розгляду справи апеляційним судом.

Крім того, під час розгляду справи апеляційним судом ОСОБА_1 не вказував на застосування щодо нього незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусового підписання ним протоколу та інших документів у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не повно з'ясував фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам та обставинам, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом і повністю спростовуються змістом оскаржуваної постанови. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд зазначає, що зміст оскаржуваної постанови свідчить про те, що під час розгляду справи судом першої інстанції досліджено всі наявні в матеріалах справи й вищенаведені докази, а також відеозапис із нагрудної камери поліцейського, який міститься на долученому до матеріалів справи диску, та за клопотанням ОСОБА_1 були допитані свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, на підставі чого, суд прийшов до висновку про доведеність факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння та, відповідно, його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, належним чином умотивувавши такий висновок.

На підставі наведеного, як такі, що не спростовують вищевказаного висновку суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє й доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги висновок медичного огляду № 316 від 25.08.2017, який є належним та допустимим доказом і свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. При цьому, апеляційний суд вважає, що, обґрунтовуючи висновок про не прийняття до уваги наданого ОСОБА_1 висновку Закарпатського ОНД № 316 від 25.08.2017, суд першої інстанції обґрунтовано послався на те, що такий не спростовує факту відмови ОСОБА_1 від законної пропозиції поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, що також підтверджується й наданими під час розгляду справи місцевим судом поясненнями ОСОБА_1 про те, що він відмовився від такої пропозиції поліцейського, оскільки сильно поспішав, які ОСОБА_1 підтвердив і в ході апеляційного розгляду справи, а також на те, що огляд, на підставі якого був виданий висновок, був проведений за самозверненням ОСОБА_1 у відсутності поліцейського, тобто з порушенням процедури, визначеної ст. 266 КУпАП та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103, а тому вважається недійсним, із чим погоджується й апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не допитав під час судового розгляду свідків та працівників поліції, апеляційний суд до уваги не приймає. При цьому, враховується, що в ході розгляду справи, за клопотанням ОСОБА_1, судом першої інстанції було допитано свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, пояснення яких не спростовують факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, і з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не заявлялось будь-яких клопотань щодо виклику та допиту в ході судового розгляду яких-небудь інших свідків - очевидців події, у тому числі й зазначених у протоколі свідків, чи працівників поліції, що також підтверджено ОСОБА_1 в ході надання ним пояснень під час розгляду справи апеляційним судом.

Надані ОСОБА_1 в ході апеляційного розгляду справи пояснення про те, що після складання протоколу працівники поліції не заборонили йому сісти за кермо та керувати транспортним засобом, і що в розписці, яка міститься на п'ятому аркуші справи, підпис не його, апеляційний суд до уваги не приймає з огляду на те, що такі не підтверджені жодними доказами та повністю спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом із нагрудних бодікамер поліцейських, що міститься на диску, з якого чітко вбачається, що працівники поліції після складання щодо ОСОБА_1 адміністративних матеріалів, заборонили йому подальше керування транспортним засобом, відібравши від нього розписку про залишення транспортного засобу на стоянці, що знаходиться поблизу місця його зупинки.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суддею місцевого суду Ірчака П.П. обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог передбачених пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

У зв'язку з наведеним, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що, вирішуючи питання про накладення на нього адміністративного стягнення та, зазначивши в постанові про врахування характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступінь його вини, майнового стану, обставин, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, судом такі обставини не перевірялись, про що свідчить відсутність у матеріалах справи даних про такі обставини, - апеляційний суд визнає такими, що не спростовують висновку суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення та не впливають на вид та розмір накладеного на нього адміністративного стягнення, оскільки суд першої інстанції, дослідивши всі наявні у матеріалах справи докази та вірно встановивши фактичні обставини справи, наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, яке передбачено санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, що у свою чергу свідчить про відповідність накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення. При цьому, апеляційний суд враховує й те, що як під час розгляду справи місцевим судом, так і в ході апеляційного розгляду справи, ОСОБА_1 не було надано будь-яких доказів, у тому числі й даних про його особу, які б могли вплинути на вид та розмір накладеного на нього адміністративного стягнення.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

За таких обставин, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга без задоволення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАп адміністративного правопорушення чи впливали б на вид та розмір накладеного на нього стягнення, ОСОБА_1 надано не було, і клопотань про витребування та приєднання таких до матеріалів справи не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1, залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 листопада 2017 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та постановлено стягнути судовий збір у розмірі 320,00 гривень, - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Стан