Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/2289/17 Головуючий у 1-й інст. Сташків Т. Б.
Категорія ч. 1 ст. 130 ОСОБА_1 Доповідач Широкопояс Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року. м. Житомир

Суддя судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Житомирської області Широкопояс Ю.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, захисника ОСОБА_1, секретаря судового засідання Кусковської Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 липня 2017 року у справі за ч. 1 ст. 130 ОСОБА_1 щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, тимчасово не працюючого, що раніше не притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 ОСОБА_1 та накладено на нього стягнення у виді 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Вирішено стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 320 гривень.

Згідно постанови, 12 червня 2017 року о 01 год. 26 хв. на 235 км. автодороги Київ-Чоп ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на встановлення стану спяніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування постанови та закриття провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту судового розгляду та неналежну оцінку фактичних обставин справи. Твердить також, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння та не мав ознак алкогольного спяніння, оскільки не вживає спиртних напоїв за станом здоровя.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_1 в підтримання апеляційної скарги, перевіривши справу, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно положень п. п. 2.5., 2.9. Правил дорожнього руху України в редакції Постанови КМ № 161 від 22.03.2017., водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 ОСОБА_1 передбачено адміністративну відповідальність за керування особою у стані алкогольного або іншого спяніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

Статтею 266 ОСОБА_1 та нормами Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (у редакції цих нормативних актів, що діяла на час розгляду справи судом першої інстанції та на даний час) передбачено процедуру відсторонення осіб від керування транспортними засобами та їх огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Зокрема, передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного спяніння за певними ознаками алкогольного спяніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного спяніння, який проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу, а у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного спяніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоровя, яким надається право на проведення такого огляду, у присутності поліцейського не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

З матеріалів справи видно, що фактичними даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, поясненнях свідка ОСОБА_5, - підтверджуються ті обставини, що 12 червня 2017 року о 01 год. 26 хв. на 235 км. автодороги Київ-Чоп ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів) та в присутності двох свідків відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоровя.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 складений з дотриманням вимог ст. ст. 254, 256 ОСОБА_1. За змістом цього протоколу, після його складання поліцейським, він був підписаний свідками та ОСОБА_2, якому попередньо було розяснено його права, передбачені ст. 268 ОСОБА_1.

У даній справі немає доказів про визнання у встановленому законом порядку неправомірними дій поліцейського по складанню даного протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2

Суд першої інстанції розглянув дану справу з дотриманням вимог ст. ст. 280, 283-285 ОСОБА_1, та прав ОСОБА_2, передбачених ст. 268 ОСОБА_1.

Зокрема, справа розглянута місцевим судом у присутності ОСОБА_2 із задоволенням його клопотань про перенесення розгляду справи та виклик свідків, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення. Відмова місцевим судом у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про перенесення розгляду справи та виклик свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не є істотним порушенням вимог ОСОБА_1 з врахуванням тих обставин, що дане клопотання було заявлено лише 31 липня 2017 року наприкінці строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 ОСОБА_1.

Під час апеляційного розгляду свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не зявилися у судове засідання з поважних причин та підтвердили свої первинні пояснення у даній справі. Не встановлено будь-яких достовірних доказів, які б підтверджували пояснення ОСОБА_2 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння на вимогу працівника поліції у присутності двох свідків.

З врахуванням сукупності вищевказаних фактичних обставин, висновки суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 ОСОБА_1, є законними та обґрунтованими.

Оскільки на час розгляду справи судом першої інстанції не сплив строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 ОСОБА_1, суд обґрунтовано виніс постанову про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення відповідно до положень ст. ст. 33, 284 ОСОБА_1.

Підстав для скасування або зміни постанови суду у даній справі, що є законною та обґрунтованою, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 ОСОБА_1, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 липня 2017 року щодо цієї особи, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя: