Справа № 346/2730/17
Провадження № 33/779/430/2017
Категорія ст. 124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Бирич Н. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1, за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, апелянта ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 вересня 2017 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця,

ВСТАНОВИВ :

Оскарженою постановою судді провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Суддя таке рішення мотивував тим, що дані, які наявні в матеріалах справи, з схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, в якій зафіксовані дорожня обстановка, місце зіткнення транспортних засобів та їх механічні пошкодження, а також фотоматеріали, підтверджують лише факт дорожньо-транспортної пригоди, проте з достовірністю не вказують на порушення саме ОСОБА_2 вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, які ставляться йому в обвинувачення. В той же час з пояснень свідка ОСОБА_6П вбачається, що ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України, зокрема п. 13.1, не порушував. Вказав, що зважаючи на те, що будь-яких об'єктивних та достовірних доказів, які б вказували, на винуватість саме ОСОБА_2 в порушенні п.13.1 Правил дорожнього руху України, під час вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, справа не містить, тому відповідно до змісту п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в даній справі необхідно закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На вказане рішення судді Самсін Р.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову судді та прийняти нову постанову, притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування своєї позиції зазначає, що постанова прийнята без повного, всебічного та обєктивного вивчення обставин справи, при її винесенні грубо порушено норми матеріального та процесуального права. Наголошує, що судом безпідставно не взято до уваги протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, не дано йому відповідну правову оцінку. Посилається на те, що судом безпідставно відкинуто його пояснення. Зазначає, що суд не надав належної оцінки неправдивим та суперечливим поясненням ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_6 Вказує, що судом в оскаржуваній постанові фактично не викладено пояснення свідка ОСОБА_7 Посилається на пояснення інспектора поліції. Вказує, що доказами винуватості ОСОБА_2 є фотографії, які, на його думку, однозначно вказують на місце зіткнення - смугу руху автомобіля під його керуванням. Зазначає, що цей факт також доводить лист Служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області. Що за відсутності розділової лінії розмітки ширина кожної смуги складала по 5,5 м, тому у нього не було необхідності виїжджати на смугу зустрічного руху навіть за наявності припаркованого біля правого краю проїзної частини автобуса. Посилається на те, що досить малий радіус заокруглення, мокре дорожнє покриття та наявність великої калюжі на зустрічній смузі попереду фактично не дозволяли йому рухатись з великою швидкістю та виїжджати на зустрічну смугу. Вважає, що в ході судового розгляду справи було встановлено наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, проте судом першої інстанції під час розгляду вказаної справи не було враховано вимог закону, що призвело до постановлення хибного рішення всупереч дослідженим доказам.

ОСОБА_2 подав заперечення на апеляційну скаргу, в якому заперечував доводи апелянта та просив залишити рішення судді суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 розяснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, апелянту ОСОБА_4 розяснені права, передбачені ст. 269 КУпАП, захисникам ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розяснені права, передбачені ст. 271 КУпАП.

Особи, які беруть участь у провадженні в даній справі, клопотань не заявляли.

Під час розгляду апеляційної скарги:

- ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили постанову судді залишити без змін, вважають рішення про закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення законним та обґрунтованим;

- ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 підтримали вимоги апеляційної скарги, з мотивів, викладених у ній, вважають, що ОСОБА_2 винуватий у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову судді місцевого суду без змін, з наступних підстав.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції з урахуванням вказаних вище вимог закону зясовані обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Відповідно до вимог п. 13.1. Правил дорожнього руху України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що суддя суду першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Такий висновок судді відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими у судовому засіданні та наведеними у постанові доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз та оцінив їх у сукупності, зокрема поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_4, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_6, інспектора Василишина Ю.В., протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 030098 від 05 червня 2017 року, додаток до протоколу про адміністративне правопорушення - схему наслідків дорожньо-транспортної пригоди без потерпілих, фотоматеріалами, та іншими матеріалами справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 05 червня 2017 року серії БР № 030098 (а.с. 1) ОСОБА_2 обвинувачувався у вчиненні адміністративного правопорушення за наступних обставин:

«05 червня 2017 року о 14 год. 00 хв. в смт Отинія Коломийського району, ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки Фольксваген номерний знак НОМЕР_1, не дотримався безпечного інтервалу, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем Мерседес номерний знак НОМЕР_2, чим порушив п. 13.1. Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП».

Доводи про те, що суддею суду першої інстанції не взято до уваги зміст протоколу про адміністративне правопорушення, не надано йому відповідну оцінку, спростовуються змістом постанови судді.

Так, протокол про адміністративне правопорушення є одночасно і доказом, і актом обвинувачення.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суддя приймаючи рішення оцінює докази у їх сукупності та взаємозвязку, оскільки жодний доказ не має наперед встановленої сили, та співставляє зміст обставин, що ставляться особі у вину згідно з протоколом про адмінправопорушення, зі змістом фактично встановлених по справі обставин на підставі оцінки досліджених доказів, та з диспозицією ст. 124 КУпАП, іншими нормами чинного законодавства.

До наведеного протоколу додано схему наслідків дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 05 червня 2017 року смт Отинія, вул. Свободи (а.с. 2). З неї вбачається розташування автомобілів на проїжджій смузі після ДТП, а також характер та локалізація отриманих пошкоджень автомобілів (а.с. 2 зворот).

Місце зіткнення транспортних засобів уповноваженою посадовою особою поліції не встановлено та в схемі не відображено.

З письмових пояснень ОСОБА_2 від 05 червня 2017 року, що містяться в матеріалах справи (а.с. 4), вбачається, що 05 червня 2017 року близько 14 год. 30 хв. в смт Отинія сталась ДТП з його участю. Він направлявся в напрямку Коломиї і на повороті біля магазину «Вопак» зіткнувся з автомобілем Мерседес. Він рухався по своїй смузі та дотримувався правил дорожнього руху. Проїзна частина дороги, по якій він рухався була залита водою після дощу, не було дорожньої розмітки. Свою вину не визнає.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_2 дав схожі пояснення, зазначив, що причиною ДТП стало те, що інший учасник ДТП об'їжджав приміський автобус і не встиг закінчити маневр, після чого відбулось зіткнення.

З письмових пояснень свідка ОСОБА_6, що містяться в матеріалах справи (а.с. 5), вбачається, що він з другом 05 червня 2017 року рухався в автомобілі Фольксваген в сторону Коломиї. З сторони Коломиї біля проїздної частини стояв автобус і рухався по зустрічній Мерседес. З їхньої сторони була вода. В той момент автобус задньою частиною можливо був на їхній частині дороги і сталось ДТП.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні суду першої інстанції дав схожі пояснення. Також, що минувши затяжний горб з швидкістю 40-50 км. заїхали на поворот. На зустрічній смузі був Мерседес, з сторони Мерседеса рейсовий автобус. Коли Мерседес входив в поворот і сталось зіткнення з автомобілем Фольсваген.

З письмових пояснень ОСОБА_4 від 05 червня 2017 року, що містяться в матеріалах справи (а.с. 3), вбачається, що він 05 червня 2017 року близько 14 год. в смт. Отинія рухався автомобілем Мерседес в сторону м. Івано-Франківська зі швидкістю 50 км/год. по своїй смузі руху, на крутому повороті на зустріч виїхав автомобіль Фольксваген на великій швидкості, обїжджаючи калюжу, вдарив задню частину його автомобіля, пошкодивши його міст та кузов. Винним у ДТП вважає водія автомобіля Фольксаген, оскільки він не порушував Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_4 в судовому засіданні суду першої інстанції зазначив аналогічне, вказав, що Правила дорожнього руху не порушував, на зустрічну смугу дорожнього руху не виїжджав. У вчиненні ДТП винен ОСОБА_2, оскільки той об'їжджав калюжу.

Суддя суду першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги пояснення ОСОБА_4 про винуватість ОСОБА_2, оскільки вони не підтверджені даними з схеми дорожньо-транспортної пригоди у звязку з відсутністю встановленого місця зіткнення транспортних засобів.

А посилання ОСОБА_4 на те, що автомобіль Фольксваген виїхав на великій швидкості з-за повороту, як на причину дорожньо-транспортної пригоди, не є слушним, оскільки розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 ставилось у вину не перевищення допустимої швидкості руху, що визначена конкретними пунктами Правил дорожнього руху України, а недотримання ним безпечного інтервалу порушення п. 13.1. Правил.

Крім того, з пояснень усіх свідків по справі неможливо дійти обґрунтованого висновку про місце зіткнення транспортних засобів.

Фотографії з місця пригоди, долучені як ОСОБА_2, так і апелянтом ОСОБА_4 відображають лише розташування автомобілів після дорожньо-транспортної пригоди, видимі зовнішні пошкодження автомобіля, уламки від автомобілів на дорозі тощо, але не вказують на конкретне місце зіткнення транспортних засобів.

Як вбачається зі змісту постанови судді, свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні вказав, що після ДТП побачив як фіксували працівники поліції ДТП.

Вважаю голослівними доводи ОСОБА_4 про те, що в постанові судді не викладено зміст пояснень ОСОБА_7 відтворено в повному обємі, оскільки з показань у постанові слід наводити лише ті, в яких йдеться про фактичні дані, що стосуються предмета доказування. ОСОБА_7 прибув на місце події за через деякий час після дорожньо-транспортної пригоди, відповідно, жодних обставин при яких відбулося зіткнення він особисто не спостерігав.

Як зазначив суддя суду першої інстанції, інспектор Василишин Ю.В. в судовому засіданні вказав, що правомірно склав протокол відносно ОСОБА_2

Щодо його пояснень, то, на думку апелянта, залишено без уваги свідчення про те, що на час прибуття на місце події він будь-якого автобуса не бачив.

Вважаю, що таке твердження інспектора та доводи ОСОБА_2 і свідка ОСОБА_6 щодо наявності припаркованого автобуса не є взаємовиключними чи суперечливими та узгоджуються між собою, зважаючи на те, що від дорожньо-транспортної пригоди до прибуття патрульних пройшов деякий час.

Фотографії з місця пригоди, долучені ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду, підтверджують факт перебування автобуса на проїзній смузі руху ОСОБА_4 під час фотографування і не можуть свідчити як про розвиток події ДТП, так і про місце зіткнення автомобілів. Крім того, і не доводять той факт, що вказаний автобус був там на час ДТП.

Аналіз пояснень сторін та свідків по справі дозволяє дійти висновку про те, що причиною ДТП є те, що водій одного з автомобілів перед перестроюванням або іншою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів.

Саме хто з водіїв виїхав на смугу зустрічного руху матеріалами справи не доведено у звязку з тим, що відповідною посадовою особою не встановлено місце зіткнення транспортних засобів.

Як суддя суду першої інстанції, так і апеляційний суд під час перегляду рішення суду першої інстанції, розглядає справу в межах обвинувачення згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та відносно конкретної особи.

Таким чином, досліджені під час апеляційного розгляду докази по справі засвідчують факт дорожньо-транспортної пригоди, її наслідки, що не оспорюється сторонами, однак не доводять поза всяким розумним сумнівом порушення ОСОБА_2 п. 13.1. Правил дорожнього руху України, так і відповідно, те, що пошкодження транспортних засобів спричинено внаслідок таких його дій.

Ані в апеляційній скарзі, ані під час розгляду справи судом першої та судом апеляційної інстанцій ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 не навели переконливих доводів, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП саме в порушенні п. 13.1. Правил дорожнього руху України.

Таким чином, суддя, розглядаючи справу, дослідивши докази у справі, шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться особі у вину згідно з протоколом про адмінправопорушення та з диспозицією ст. 124 КУпАП, іншими нормами чинного законодавства, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2

Істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови судді, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт, не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 вересня 2017 року щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло

Згідно з оригіналом

Суддя В.В. Повзло