АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/9104/17Головуючий у 1-й інстанції Дзюбановський Ю.І.
Провадження № 33/789/322/17 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2017 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Ваврів І.З.

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 серпня 2017 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 серпня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Як визнав суд, ОСОБА_1, 20 червня 2017 року о 03 год. 03 хв. керував транспортним засобом марки Сітроен Берлінго, реєстраційний номер НОМЕР_1 в с.Вочківці Волочиського району Хмельницької області, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі скаржника ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження та на підставі п.7 ч.1 ст.247 КупАП закрити провадження у справі у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.4 ст.38 КУпАП.

Вказує, що суд у своєму рішенні посилався на висновок огляду №191 від 20.06.2017 року, в той час, коли в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП1 №414278 від 20.06.2017 року працівником поліції вказано про те, що проводився огляд на стан сп'яніння у Волочиській ЦРЛ та складено висновок №183.

Також зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення АП1 №414278 від 20.06.2017 року складався не за місцем вчинення правопорушення, а у приміщенні Волочиської ЦРЛ, доказом цього може слугувати відеозапис із нагрудних камер спостереження працівників поліції.

Посилається на відсутність законних підстав зупинки транспортного засобу.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що Волочиська Центральна районна лікарня має право на проведення огляду на стан сп'яніння водіїв. Також відсутні докази того, що лікар, який проводив огляд водія ОСОБА_1 на стан сп'яніння, пройшла тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Зазначає про відсутність в протоколі даних про пропозицію працівниками поліції ОСОБА_1Я пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, і що такий огляд був проведений, а також результат такого огляду.

ОСОБА_1 В судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.6 чт.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За таких обставин, вважаю, що апеляційний розгляд матеріалів про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 може бути проведено без участі останнього.

Дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів провадження, розгляд справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення проводився без участі останнього, у зв'язку з чим, вважаю що ОСОБА_1 слід поновити строк апеляційного оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду від 08.08.2017 року, оскільки він пропущений з поважних причин.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення від 20 червня 2017 р., який відповідає вимогам ст.256 КУпАП та складений уповноваженою на те особою визначеною ст.255 КупАП, ОСОБА_1 20 червня 2017 року о 03 годині 03 хвилини в с.Вочківці керував транспортним засобом Citroen Berlingo, ВО 4398 ВА у стані алкогольного сп'яніння.

При складанні протоколу ОСОБА_1 даний факт не заперечував, та повністю визнав свою вину, про що свідчить його власноручно написане пояснення засвідчене його підписом, відповідно до якого він визнав, що випив 2,5 л. пива, після чого керував транспортним засобом.

Факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння підтверджено медичним висновком Волочиської ЦРЛ №183 від 20 червня 2017 року підписаним лікарем ОСОБА_2

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КупАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп'яніння.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів провадження, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КупАП є правильною.

З огляду на ці обставини, твердження апелянта про те, що транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння він не керував і тому його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, є необґрунтованими та надуманими і тому не можуть бути прийняті до уваги.

Доводи апелянта ОСОБА_1 про порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення і, в тому числі про те, що йому не пропонували пройти огляд на стан сп'яніння, вважаю необґрунтованими, оскільки факт керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння доведена належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.279, 280 КУпАП і сумнівів у їх правильності та достовірності не викликають.

Зазначення в тексті постанови суду першої інстанції як доказу висновку Волочиської ЦРЛ № 191 від 20.06.2017 року, замість № 183, про що вказує в апеляційній скарзі ОСОБА_3, вважаю механічною опискою, оскільки логічний та послідовний виклад судом мотивів притягнення апелянта до адміністративної відповідальності, а також опис вказаного документу і посилання на нього у фабулі правопорушення, яке суд визнав доведеним, стосується саме медичного висновку наявного в матеріалах справи за № 183.

Що стосується доводів апелянта про необхідність закриття провадження у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.4 ст.38 КУпАП, вважаю їх безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до 4.ст.38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів провадження та встановлено в судовому засіданні, кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 не відкривалося і тому дія правової норми, на яку посилається апелянт, жодним чином не стосується обставин притягнення його до адміністративної відповідальності.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду від 08 серпня 2017 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування та закриття провадження у справі, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 серпня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 серпня 2017 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_4