АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 33/790/645/17 Головуючий І інстанції
Справа № 619/1223/17 ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 164 КУпАП Доповідач Бездітко В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_2, за участю секретаря Михайлюка А.В., адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4на постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 03 травня 2017 року, про притягнення ОСОБА_4до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Управлінням Укртрансбезпеки у Харківській області 10.04.2017 року був складений протокол про адміністративне правопорушення II № 0002779 відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Згідно протоколу ОСОБА_4 10.04.2017 року о 11 год. 16 хв. на 38 км. автодороги Харків-Щербаківка Дергачівського району Харківської області здійснював перевезення пасажирів за маршрутом Харків-Бєлгород на транспортному засобі VOLKSWAGEN д.н.з. НОМЕР_1 без отримання відповідної ліцензії та без державної реєстрації як суб'єкта підприємницької діяльності. Своїми діями ОСОБА_4 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 03 травня 2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень 00 коп. і стягнуто судовий збір в дохід держави у розмірі 320 грн.

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_4подав апеляційну скаргу в обґрунтування якої зазначив наступне. Суд справу розглянув неповно, не встановив всіх обставин справи, прийняв необґрунтовану постанову, яка підлягає скасуванню. Суд безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП, оскільки жодних доказів щодо впровадження господарської діяльності та отримання доходу від даної діяльності судом не встановлено. Просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_3, яка апеляційну скаргу підтримала, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, зобовязаний всебічно, повно та обєктивно зясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам, зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч.1ст.164 КУпАП передбачає відповідальність за порушення особою встановлених законом вимог здійснення діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як субєкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону. Про легітимність здійснення підприємницької діяльності свідчить видане у встановленому порядку свідоцтво про державну реєстрацію встановленого зразка. Зайняття підприємницькою діяльністю особою, яка не отримала у встановленому порядку свідоцтво про державну реєстрацію або особою, свідоцтво про державну реєстрацію якої було скасовано у визначеному законодавством порядку, і є обєктивною стороною правопорушення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» документ дозвільного характеру це дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов'язаний видати суб'єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб'єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів

господарської діяльності.

Статтею 6 частина 12 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України, підлягають державному контролю.

Статтею 9 Закону України «Про автомобільний транспорт», встановлені зобовязання, зокрема, ліцензування на автомобільному транспорті, спрямоване на визначення початкових і поточних умов надання послуг з перевезень пасажирів і небезпечних вантажів, а також найважливіших параметрів обслуговування споживачів.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та / чи вантажів, тощо.

Тобто, з наведених вимог нормативно-правових актів та законів вбачається, що обовязковою умовою належного перевезення пасажирів транспортним засобом є ліцензійний документ на право перевезення пасажирів, які ОСОБА_4 не були надані.

Приймаючи рішення по справі, суд врахував вищезазначені вимоги, дав обєктивну оцінку всім доказам, які є в матеріалах справи та постановив рішення, яке відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Факт вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення II № 0002779 від 10.04.2017 року, складеним головним спеціалістом відділу державного контролю та нагляду за безпекою на наземному транспорті ОСОБА_5 (а.с. 1); поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 які зазначили, що ОСОБА_4 були запропоновані послуги по перевезенню до м. Бєлгород за 350 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_4 їхав до своєї двоюрідної сестри, яка мешкає у м. Бєлгород і районний суд безпідставно притягнув до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 164 КУпАП, апеляційний суд розцінює як намагання правопорушника уникнути адміністративної відповідальності. Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються його права та обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідно до п. 4 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються її права та обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП, та зміст ст. 63Конституції України, а також повідомляється про час та місце розгляду адміністративної справи, про що робиться відмітка у протоколі. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу та пояснення по суті адміністративного правопорушення, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

ОСОБА_4 таким правом не скористався. Протокол підписав, в протоколі зазначив «с протоколом не согласен». Будь-яких зауважень про порушення вимог законодавства при складанні протоколу II № 0002779 від 10.04.2017 року не заявляв (а.с. 1).

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_4, що судом перекрученні його пояснення надані в судовому засіданні спростовуються матеріалами справи. Згідно з протоколу судового засідання ОСОБА_4 пояснював, що дружина знайшла трьох людей для проїзду до м. Бєлгород, щоб компенсувати вартість пального. До кінцевого пункту пасажирів не довіз, гроші не отримував. Просив суд, пробачити на перший раз (а.с.8).

Склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП є формальним, таким чином не передбачає настання таких наслідків як отримання коштів за надані послуги.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_4 не надавши дозвільного документу на право перевезення пасажирів порушив ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.164 КУпАП.

Таким чином, підстав для закриття провадження у справі у звязку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 287, 288, 289, 294, 295 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 03 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_2