Дата документу Справа № 318/2091/17-п
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №318/2091/17-п Головуючий в 1 інст. Петров В.В.
Провадження №33/778/824/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_1
Категорія ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року місто Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі судді Дадашевої С.В.,

за участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2,

іншого учасника ДТП ОСОБА_3,

розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за апеляційною скаргою останнього на постанову Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 25 жовтня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який працює у Камянсько-Дніпровській дослідній станції, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, пров.Виноградний, 20,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у сумі 340 гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами, зі стягненням судового збору у сумі 320 гривень.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 11 серпня 2017 року о 12 год.55 хв., керуючи транспортним засобом «Renault Logan», д/н НОМЕР_1, в м.Мелітополь Запорізької області на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі вул.ОСОБА_4, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», виїхав на перехрестя з головною дорогою вул.Шмідта, де скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який рухався по головній дорозі вул.Шмідта на основний зелений сигнал світлофора. Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вищевказану постанову суду першої інстанції скасувати та провадження в справі закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. В обґрунтування своїх вимог вказує на невідповідність висновків суду, викладених у постанові, фактичним обставинам справи, а також на неповноту судового розгляду. Зазначає, що суд не перевірив всіх доказів, які наявні в матеріалах справи та не дав їм належної оцінки; не врахував його пояснень, наданих у судовому засіданні; не надав можливості заявити клопотання про проведення експертизи у справі. Також вказує на те, що під час розгляду справи так і не було достеменно встановлено місце зіткнення транспортних засобів і не зясована черговість, з якою транспортні засоби зайняли перехрестя.

Вислухавши ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу; іншого учасника ДТП ОСОБА_3, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і вважав, що постанова суду є законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 свою вину у вчиненому не визнав та зазначив, що у вказаному ДТП винний водій ОСОБА_3, який не вжив необхідних заходів для уникнення ДТП, а саме: не виконав вимоги п.12.3 ПДР України.

Також зазначив, що у протоколі невірно вказано, що він виїхав на вул.Шмідта, оскільки фактично він виїхав на вул.І.Алексєєва.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №019860 від 11 серпня 2017 року, який складений інспектором поліції ОСОБА_5 відносно водія ОСОБА_2; схемою місця ДТП та фотознімками до неї, в яких відображені всі необхідні дані відповідно руху транспортних засобів та їх розташування після ДТП, зафіксовані пошкодження транспортних засобів (а.с.7-8); письмовими поясненнями водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які відібрані на місці події (а.с.5-6).

У своїх письмових поясненнях водій ОСОБА_2 зазначив, що 11 серпня 2017 року, приблизно о 12-55 год. він керував автомобілем ОСОБА_6 в м.Мелітополь по вул.Петра Дорошенка. Підїхавши до перехрестя вул.Шмідта, він зупинився. Після того як світлофор по вул.Шмідта (з правої від нього сторони) показав зелений сигнал, він вирішив, що йому можна рухатися. Транспортних засобів з правої сторони він не бачив, як і знак «Надати дорогу», оскільки останній був у «мертвій зоні» видимості. Під час виїзду на перехрестя відбулося зіткнення з автомобілем, який рухався у попутному з ним напрямку Хюндай Туксон.

У своїх письмових пояснення водій ОСОБА_3 зазначив, що 11 серпня 2017 року о 12-55 год. він керував автомобілем Хюндай Туксон по вул.Шмідта у напрямку вул.ОСОБА_7. Рухався на зелений сигнал світлофора. Побачивши автомобіль ОСОБА_6, який почав виїздити на перехрестя ліворуч від нього, він загальмував, однак не встиг та зіштовхнувся з вказаним автомобілем. Автомобілі отримали механічні пошкодження.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 підтримав свої письмові пояснення, які він надав інспектору поліції на місці ДТП. Також зазначив, що автомобіль ОСОБА_6 почав виїздити на перехрестя, де сталося ДТП, ліворуч від нього.

Інспектор поліції ОСОБА_5 при апеляційному розгляді зазначив, що при приїзді на місце ДТП він встановив, що автомобіль ОСОБА_6 рухався по вул.П.Дорошенко, а іншій автомобіль Хюндай Туксон по вул.Шмідта. У напрямку руху автомобіля ОСОБА_6 знак 2.1 «Надати дорогу», а по вул.І.Алєксєєва та вул.Шмідта світлофори. Водій автомобілю ОСОБА_6 повинен був надати дорогу водію автомобіля Хюндай Туксон.

Пояснення водія ОСОБА_3 щодо обставин ДТП підтверджується схемою ДТП та фото таблицею до неї, на яких зафіксоване розташування транспортних засобів учасників ДТП.

Всупереч доводам апелянта, схема місця ДТП містить привязку місця зіткнення автомобілів, їх розташування після події, на схемі зафіксовані механічні пошкодження, які отримали транспортні засоби унаслідок ДТП.

Зі схеми місця ДТП вбачається, що водії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з нею погодилися, про що поставили свої підписи (а.с.7). Будь-яких зауважень з приводу вказаної схеми від водіїв не надходило.

У звязку з цим, твердження ОСОБА_2 в апеляційній скарзі щодо невідповідності схеми ДТП фактичним обставинам події, апеляційний суд визнає безпідставними.

Наявними доказами про справі повністю підтверджується вина водія ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Якихось питань, які неможливо було б вирішити без спеціальних знань, у цій справі не встановлено, а відтак підстав для призначення судової експертизи у суду не було.

Доводи ОСОБА_2, викладені в апеляційній скарзі, про те, що інспектор поліції не забезпечив проведення перевірки наявності у крові учасників ДТП алкоголю чи наркотичних речовин або ліків, є необґрунтованими через наступне.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції інспектор поліції ОСОБА_5 повідомив, що після приїзду на місце ДТП, ознак спяніння у водіїв виявлено не було, заперечень щодо їх тверезості не надходило, а тому він, відповідно до положень відомчого Наказу, мав всі підстави не проводити огляд останніх на стан спяніння.

Викладене підтверджується п.2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, та узгоджуються з положеннями ч.1 ст.266 КУпАП.

Доводи апелянта щодо обставин ДТП спростовуються і відеозаписом, який міститься в матеріалах справи, на якому зафіксовано, що водій автомобілю «Renault Logan», не виконавши вимоги знаку 2.1 Дати дорогу виїхав на перехрестя з головною дорогою, у наслідок чого сталося зіткнення з іншим автомобілем.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, врахувавши характер вчиненого правопорушення та особу правопорушника.

З урахуванням викладеного, підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та скасування вищевказаної постанови суду першої інстанції не вбачається.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 25 жовтня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1