Апеляційний суд міста Києва
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

25 вересня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Тютюн Т.М. за участю:

особи, щодо якої винесено постанову, ОСОБА_3,

захисника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Києва, що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 27 червня 2017 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 27.06.2017 року на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень, за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Як встановив суд, 25 квітня 2017 року близько 10 години 24 хвилин ОСОБА_3, керуючи автомобілем Mitsubishi Lancer д/н НОМЕР_2 на Дніпровському узвозі в м. Києві, всупереч вимогам п.13.1 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) не дотримала безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем Ford Fiesta д/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5, який після цього зіткнувся з автомобілем Mitsubishi Pajero д/н НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_6, що спричинило пошкодження вказаних транспортних засобів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, із змісту якої вбачається, що вона просить постанову судді скасувати і закрити провадження в справі у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає про порушення суддею норм процесуального права, що виразилося у розгляді справи в кабінеті, який не обладнаний звукозаписуючою апаратурою, в присутності ще двох учасників пригоди, одна з яких - ОСОБА_5 вела себе зухвало. Однак суддя не робила з цього приводу зауваження, не дала можливості їй надати пояснення, чим позбавила права на захист.

__________________________________________________

Справа № 33/796/2372/2017 Постанова винесена суддею Тарасюк К.Е.

Категорія: ст.124 КУпАП

Після проголошення резолютивної частини прийнятого рішення, що, на думку ОСОБА_3, також є порушенням, на клопотання про надання копії звукозапису судового засідання дізналася, що фіксація не відбувалася, так як вона не зверталася з відповідним клопотанням. Оскільки суддя не питала у всіх присутніх про ведення фіксації, а вона не є фахівцем у галузі права, також вважає, що було порушено її права.

Що стосується обставин пригоди, то під час розгляду справи було подано письмові пояснення та фототаблиці з яких вбачається, що характер ушкоджень автомобіля Hyundai Tucson д/н НОМЕР_5 та її автомобіля Mitsubishi Lancer д/н НОМЕР_2 позаду свідчать про сильний удар у нерухомий предмет, оскільки керований нею автомобіль вже зупинився. Пояснення ж ОСОБА_5 - водія автомобіля Ford Fiesta д/н НОМЕР_3 про дистанцію 0,5 метри між її автомобілем та автомобілем Mitsubishi Pajero д/н НОМЕР_4 попереду свідчать про недотримання ОСОБА_5 безпечної дистанції, що і стало причиною екстреного гальмування останньої. Оцінюючи пояснення ОСОБА_7 - водія автомобіля Hyundai Tucson д/н НОМЕР_6 про швидкість 60 км/год., ОСОБА_3 робить висновки, що він не зміг екстрено загальмувати без наслідків. Тому стверджує, що причиною ДТП стали недотримання ОСОБА_5 і ОСОБА_7 безпечної дистанції та екстрене гальмування.

Вказані пояснення суд першої інстанції не відобразив у постанові, не дав їм належну оцінку і не зазначив, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші, внаслідок чого прийняте рішення не відповідає вимогам закону.

Крім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, пропуск якого ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що, не дивлячись на неодноразові звернення, до теперішнього часу не отримала копію постанови, і з текстом прийнятого рішення ознайомилася лише 14.08.2017 року в електронному реєстрі судових рішень.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3 і захисника, які підтримали клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, апеляційну скаргу і просили їх задовольнити; опитавши ОСОБА_3, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про обставини пригоди, дослідивши інші докази в справі та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно з ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подана ОСОБА_3 17.08.2017 року, тобто з пропуском встановленого законом строку. Як вбачається з матеріалів справи, на звернення про видачу повного тексту постанови ОСОБА_3 її так і не отримала, а тому доводи про ознайомлення з постановою в Єдиному державному реєстрі судових рішень 14.08.2017 року заслуговують на увагу. Враховуючи те, що подання апеляційної скарги потребує попереднього вивчення судового рішення, строк оскарження постанови пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено обставини і суть вчиненого ОСОБА_3 правопорушення, схемі місця ДТП, поясненнях свідків ОСОБА_5, ОСОБА_7

Так, з пояснень ОСОБА_5 - водія автомобіля "Ford Fiesta" випливає, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок недотримання ОСОБА_3 безпечної дистанції.

Свідок ОСОБА_7 давав пояснення про те, що підчас керування автомобілем "Hyundai Tucson" побачив, що попереду різко зупиняється автомобіль "Mitsubishi Lancer". Він застосував екстрене гальмування, однак уникнути зіткнення з вказаним автомобілем не вдалося. Черговість зіткнення між автомобілями пояснити не може.

Згідно з схемою місця ДТП, на якій зафіксовано ділянку дороги, де сталася пригода, місця зіткнення транспортних засобів, їх розташування після пригоди, а також характер та локалізацію механічних пошкоджень (пошкодження задньої частини автомобіля "Mitsubishi Pajero", передньої і задньої частин автомобілів "Ford Fiesta" і "Mitsubishi Lancer", передньої частини автомобіля "Hyundai Tucson"), зіткнення сталося на Дніпровському узвозі між автомобілями "Mitsubishi Pajero", "Ford Fiesta", "Mitsubishi Lancer" і "Hyundai Tucson", які рухалися в одній смузі один за одним (а.с.3).

Схема місця ДТП складена в присутності водіїв - учасників пригоди і підписана ними без застережень.

Оскільки вказані докази, а також протокол про адміністративне правопорушення об'єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду.

Не спростовують таких висновків суду і пояснення ОСОБА_3 та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Так, за поясненнями ОСОБА_3, вона, керуючи автомобілем "Mitsubishi Lancer", рухалася по Дніпровському узвозу зі швидкістю 30 км/год. за автомобілем "Ford Fiesta" на відстані 5-6 метрів. Коли раптом у тому автомобілі загорілися сигнали гальмування, негайно вчинила необхідні дії і зупинилася. Після цього відчула удар у задню частину свого автомобіля, від якого його штовхнуло вперед, і відбувся удар спереду. Вважає, що водій ОСОБА_5 не дотримала безпечної дистанції з автомобілем попереду, адже, за її ж поясненнями, відстань становила близько 0,5 метри, а водій ОСОБА_7, який рухався зі швидкістю близько 60 км/год. не міг екстрено загальмувати без наслідків.

Посилання на недотримання ОСОБА_5 безпечної дистанції вважаю безпідставними.

Дійсно, свідок вказувала, що, рухаючись за автомобілем "Mitsubishi Pajero" зі швидкістю приблизно 30 км/год., зупинилася за ним на відстані близько 0,5 метри, після чого відчула два сильних поштовхи в задню частину свого автомобіля, від чого її відкинуло в автомобіль попереду. Позаду були автомобілі "Mitsubishi Lancer" і "Hyundai Tucson" (а.с.6).

Разом з тим, відповідно до визначення терміну "безпечна дистанція", яке міститься у п.1.10 ПДР, - це відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.

Обрана ОСОБА_5 дистанція до автомобіля "Mitsubishi Pajero" дозволила їй безперешкодно зупинитись за вказаним транспортним засобом, що підтвердив і свідок ОСОБА_6, який дав пояснення апеляційному суду, згідно з якими він, керуючи автомобілем "Mitsubishi Pajero", рухався по Дніпровському узвозу в щільному потоці. Автомобіль попереду зупинився, він також. У дзеркало заднього виду побачив, що і за ним зупинився автомобіль. Коли транспорт попереду зрушив, хотів продовжити рух, як відбувся удар у задню частину його автомобіля. Контакт відбувся між його автомобілем та автомобілем "Ford Fiesta" під керуванням ОСОБА_5

Слід зауважити, що у своїх поясненнях після пригоди ОСОБА_3 зазначила, що, побачивши стоп-сигнали автомобіля попереду, різко загальмувала і відчула удар, а через кілька секунд - ще один удар. Після цього у неї в автомобілі спрацювала подушка безпеки (а.с.5).

Отже, про зупинку керованого нею автомобіля ОСОБА_3 не вказувала, а її та ОСОБА_5 пояснення стосовно двох ударів переконливо свідчать про те, що спочатку керований ОСОБА_3 автомобіль зіткнувся з автомобілем "Ford Fiesta" внаслідок недотримання безпечної дистанції, а вже після цього повторно зіткнувся з цим же автомобілем від зіткнення, яке сталося з автомобілем під керуванням ОСОБА_7

Не підтверджують пояснення ОСОБА_3 і долучені нею світлини, оскільки ні вона, ні суд не володіють спеціальними знаннями, щоб з урахуванням характеру та локалізації пошкоджень зробити висновок про черговість контактів між транспортними засобами, і чи були контакти з об'єктами, що перебували у статичному положенні. Питання ж про залучення експерта ніким не порушувалося.

Отже, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, доведена повністю.

Щодо доводів в апеляційній скарзі про порушення прав ОСОБА_3 слід зазначити, що застосування технічних засобів фіксування не передбачено Кодексом України про адміністративні правопорушення, а так само ст.268 КУпАП, в якій перелічено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_7 спростували твердження про те, що ОСОБА_3 була позбавлена можливості дати пояснення, вказавши, що вони втрьох були присутні в судовому засіданні і суддя всім по черзі дала можливість дати пояснення по суті правопорушення.

Не є порушенням і проголошення резолютивної частини прийнятого рішення, оскільки згідно з ч.1 ст.285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи, і цілком логічним є те, що виготовлення її повного тексту потребує певного часу.

Таким чином порушень норм процесуального права під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не встановлено.

Стягнення на ОСОБА_3 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає вимогам ст.33 КУпА.

Таким чином постанова судді місцевого суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3 строк оскарження постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 27 червня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 27 червня 2017 року, якою на неї накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 20 /двадцяти/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 /триста сорок/ гривень, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.М. Тютюн