Провадження № 33/792/226/17
Справа № 683/621/17 Головуючий в 1-й інстанції Завадська О.П.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Федорова Н. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2017 року м. Хмельницький

Суддя Апеляційного суду Хмельницької області Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., представника особи притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Старокостянтиніського районного суду Хмельницької області від 22 березня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, військового пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 320 грн. судового збору.

За постановою суду 6 березня 2017 року о 18 год. 10 хв. у м. Старокостянтинові по вул. Ессенській, 4, ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (почервоніння обличчя, тремтіння рук та різкий запах алкоголю з ротової порожнини), від проходження перевірки для визначення стану алкогольного сп'яніння за допомогою алкотестера «Драгер» та в медичній установі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, не погоджуючись з постановою суду, вважає її незаконною, необґрунтованою та постановленою без з'ясування обставин, які мають істотне значення для справи. Просить її скасувати та закрити провадження у даній справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що пояснення, які він писав були записані в під диктовку інспектора поліції і вони не відповідають дійсності. Зазначає, що свідків, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення взагалі на місці складання протоколу не було і не зрозуміло які факти вони підтверджують. Стверджує, що його перебування в стані алкогольного сп'яніння не підтверджено жодним належним та допустимим доказом, як і відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. А також, що працівниками патрульної поліції були допущені порушення порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

Одночасно ОСОБА_2 заявляє клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, оскільки пропустив його з поважних причин. Суд розглянув справу у його відсутність, а копію постанови одержав лише 5 квітня 2017 року.

Оскільки вказане підтверджується даними титульної сторінки справи, апеляційний суд визнає такі причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними та поновлює вказаний строк.

Заслухавши представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляції, суд вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи суддею першої інстанції виконанні в повній мірі.

Висновок судді про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_2 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Обґрунтування невинуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, які містяться в апеляції ОСОБА_2, є безпідставними та спростовуються наявними по справі доказами, зокрема:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення від 06.03.2017 року, з якого вбачається, що 6 березня 2017 року о 18 год. 10 хв. у м. Старокостянтинові по вул. Ессенській, 4, ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (почервоніння обличчя, тремтіння рук та різкий запах алкоголю з ротової порожнини) та від проходження медичного огляду на стан сп'яніння з використанням технічного засобу Драгер Алкотестр 6810 на місці зупинки та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.п. 2.5 ПДР України, (а. с. 1);

- як письмовими, так і усними поясненнями свідка ОСОБА_3, даними в апеляційному суді, який повідомив, що водій ОСОБА_2 відмовився від огляду на стан сп'яніння у його присутності та сказав, що пив тільки пиво після роботи (а. с. 2);

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4, який розповів, що в його присутності працівниками поліції було запропоновано на місці зупинки для гр. ОСОБА_2 пройти медичний огляд з використанням технічного засобу Драгер Алкотест 6810 або проїхати до медичного закладу, та гр. ОСОБА_2 відмовився від медичного огляду та пояснив, що вжив 0,5 л. пива після чого їхав додому. Дійсно з порожнини рота гр. ОСОБА_2 присутній різкий запах спиртного. ОСОБА_2 провину свою визнав (а. с. 3);

- даними журналу обліку використання технічного приладу Драгер Старокостянтинівського ВП ГУНП в Хмельницькій області (а.с. 50-53).

Крім цього, в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 письмово надав пояснення по суті порушення, а саме: «Я, ОСОБА_2 випив 0,5 л. пива, після чого керував автомобілем, вину свою визнаю, від проходження медичної експертизи відмовився в присутності двох свідків».

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Порушень, на які в своїй скарзі посилається ОСОБА_2, а саме: порушення працівниками патрульної поліції порядку встановлення ознак сп'яніння у ОСОБА_2 та складання стосовно нього протоколу, судом апеляційної інстанції не виявлено, а тому доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують та спростовуються вищезазначеними доказами.

Крім цього, посилання апелянта в апеляційній скарзі про те, що йому не надали копію протоколу спростовується його підписом у протоколі про отримання копії такого.

Що стосується тимчасового затримання транспортного засобу шляхом блокування або доставляння його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, то таке дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху, про що робиться відповідний запис в протоколі про адміністративне правопорушення. У разі якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво не перешкоджає дорожньому руху, такий транспортний засіб не може бути доставлений на зберігання на спеціальний майданчик (ст. 265-2 КУпАП).

У протоколі про адміністративне правопорушення відсутній запис, що транспортний засіб ОСОБА_2 суттєво перешкоджає дорожньому руху.

З огляду на викладене, суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовані повно та об'єктивно. Вина ОСОБА_2 доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно. Тому твердження апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставним.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_2 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік і відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що постанова районного суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 березня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова