Справа № 463/91/17 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 33/783/496/17 Доповідач: Головатий В. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2017 року суддя cудової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області Головатий В. Я., з участю представника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 24 березня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

постановою Личаківського районного суду м. Львова від 24 березня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення за ст. 124 КпАП України у виді у розмірі 340 гривень, за ч. 1 ст. 130 КпАП України у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 36 КпАП України остаточно накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що він 27 грудня 2016 року о 15 год. 00 хв. по вул. Новознесенській, 5 у м. Львові, керуючи автомобілем НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння, не дотримався безпечної швидкості та безпечного бокового інтервалу, здійснив наїзд на автомобіль НОМЕР_2, що був припаркований на тротуарі, що спричинило технічні пошкодження автомобілів, чим порушив п.п.2.9а, 13.1 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачені ст. 124 та ч.1 ст.130 КпАП України.

У поданій апеляції скаржник, не погоджуючись із постановою суду, вважає її незаконною та просить скасувати, а провадження по справі закрити. При цьому вказує, що суд першої інстанції, задовольнивши клопотання про допит свідка ОСОБА_3 не провів такого. Зазначає, що йому не був вручений акт огляду на стан сп'яніння. Акцентує увагу на тому, що суд першої інстанції перекрутив пояснення його представника. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки такий пропущений з поважних причин.

Заслухавши доводи представника скаржника, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити.

Вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції був пропущений ОСОБА_2 з поважних причин, оскільки скаржник не був присутнім під час розгляду справи, а оскаржувану постанову представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 отримав лише 05.04.2017 року.

Таким чином, строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції ОСОБА_2 слід поновити.

Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №383149 від 27.12.2016 року, протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №085575 від 27.12.2016 року, схемою місця ДТП, висновком щодо результатів медичного огляду на стан сп'яніння, згідно з яким ступінь алкогольного сп'яніння ОСОБА_2 становить 3,68 проміле, поясненнями потерпілого ОСОБА_3, про те, що 27.12.2016 року у його автомобіль НОМЕР_3 здійснив зіткнення автомобіль НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2, котрий перебував у стані алкогольного сп'яніння, свідка ОСОБА_4, котра дала аналогічні пояснення.

Покликання скаржника на те, що йому не був вручений акт медичного огляду вважаю безпідставним, оскільки ОСОБА_2 відмовився від підпису про ознайомлення з результатами огляду, про що свідчить відповідний запис у ньому.

Скаржник не навів у своїй апеляційній скарзі, а представник в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не пояснив, у чому саме полягає спотворення судом першої інстанції його пояснень у постанові, а тому ці твердження не заслуговують на увагу.

Під час судового розгляду суд першої інстанції дослідив пояснення свідка ОСОБА_3 та дав їм належну оцінку.

Доводи представника про вимагання ОСОБА_3 відразу після ДТП значної суми коштів (8000 доларів США) є голослівним, оскільки сам представник у судовому засіданні ствердив, що з будь-якими заявами в правоохоронні органи не звертався і ці твердження не впливають на встановлення вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Крім того, не заслуговують на увагу твердження про невірну кваліфікацію дій ОСОБА_2 у зв'язку з тим, що спиртні напої він вживав після ДТП, оскільки такі спростовуються поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4, дослідженими судом першої інстанції, який дав їм належну оцінку та навів у постанові, з яких вбачається, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння під час дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про те, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння та вчинив ДТП.

Враховуючи вищенаведене та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, вважаю, що суд, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням вимог ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Личаківського районного суду м. Львова від 24 березня 2017 року.

Постанову Личаківського районного суду м. Львова від 24 березня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а його апеляцію - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області Головатий В. Я.