Справа № 3/243/450/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2017 року суддя Словянського міськрайонного суду Донецької області Мірошниченко Л.Є., розглянувши в залі суду № 7 м. Словянська, адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Словянську Департаменту патрульної поліції, відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працевлаштованого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, мобільний телефон 066-01-01-011,

за ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

25.02.2017 року о 06 годині 40 хвилин у м. Словянськ по вул. Т.Шевченко, біля будинку №17 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Duster з державним номерним знаком АН1697ІН, в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився на місці зупинки із застосуванням приладу газоаналізатор Alcotester 6820 ARHK 0661 у присутності двох свідків тест №193 від 25.02.2017 року о 07-05 годині. ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1, будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, не зявився, надав суду заяву про відкладення розгляду справи у звязку з погіршенням стану його здоровя, однак при цьому не надав медичної довідки, що підтверджувала б зазначене. Крім того, подібні заяви вже надходили на адресу суду та дану справу неодноразово було відкладено, що дає суду підстави вважати, що ОСОБА_1 навмисно веде до затягування розгляду справи.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КупАП, щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи, це можливо у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обовязки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із обєкта і цілі ст.6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст.6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Таким чином, доступ до суду є аспектом права на справедливий суд, порушення якого (права на доступ) неодноразово визнавалось ЄСПЛ, зокрема в справах «Кутіч проти Хорватії», заява № 487778/99 п.25, ЄСПЛ 2002-II, «Меньшакова проти України», заява № 377/02 від 08.04.2010 року.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «ОСОБА_2 проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Отже, обставини неявки у судові засідання ОСОБА_1, якому було відомо про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та направлення складених матеріалів до суду, неодноразові виклики його в судові засідання, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення ним своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обовязків, що призводить до затягування судового розгляду даної справи, яка тривалий час не може бути вирішена по суті.

При вказаних обставинах, вважаю, що ОСОБА_1 був своєчасно та належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, у звязку з чим, згідно зі ст.268 КУпАП, справа розглянута на підставі матеріалів, які маються у справі.

Провина ОСОБА_1 повністю доведена матеріалами справи, а саме:

➢Протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 251002 від 25.02.2017 року;

➢Результатом проходження ОСОБА_1 приладу газоаналізатор Alcotester 6820 ARHK 0661, тест №193 від 25.02.2017 року та актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів з позитивним результатом 1,11 %;

➢Поясненнями свідків ОСОБА_3 від та ОСОБА_2 від 25.02.2017 року.

Приймаю як належний та допустимий доказ протокол про адміністративне правопорушення, оскільки він відповідає п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті та ст. 266 ч.2 КУпАП.

Таким чином, провина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП доведена у повному обсязі.

Згідно зі ст. 130 КУпАП до осіб, які вчинили грубе або систематичне порушення порядку користування спеціальним правом, яке надане даному громадянинові (у даному випадку правом керування транспортним засобом), застосовується такий вид адміністративного стягнення, як штраф з позбавленням цього спеціального права.

Оскільки, відповідно до п. 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин; вважаю, що керування у стані алкогольного спяніння є грубим порушенням Правил дорожнього руху України та вважаю за необхідне накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 10 200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Крім того, в порядку ст. 40-1 КУпАП з правопорушника ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору на користь держави у розмірі 320 грн. 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 34,35,40-1,130 ч 1, 283, 284 КУпАП, Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, винним у скоєнні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнути до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір на користь держави у розмірі 320 грн. 00 коп. отримувач коштів ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106; код за ; банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача: 0001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через Словянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя

Словянського міськрайонного суду ОСОБА_4