Справа № 448/1183/17 Головуючий у 1 інстанції: Білоус Ю.Б.
Провадження № 33/783/1312/17 Доповідач: Галин В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року м. Львів

Апеляційний суд Львівської області в складі:

Головуючого судді - Галина В. П.

захисника - ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1, подану в інтересах ОСОБА_2, на постанову Мостиського районного суду Львівської області від 06.10.2017 року про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця м. Генічеськ Херсонської області, жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України, працюючого продюсером ТОВ «Новини-24години», за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

постановою судді Худенцова О.Г. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 320 (триста двадцять) гривень судового збору.

Не погоджуючись з даною постановою, захисник ОСОБА_1 в інтересах правопорушника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Мостиського районного суду Львівської області від 06.10.2017 року відносно ОСОБА_2 скасувати, а справу щодо ОСОБА_2 закрити за відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно оскаржуваної постанови, 10.09.2017 року о 19.55 год. в пункті пропуску через державний кордон «Шегині», що на території Мостиського району Львівської області, ОСОБА_2, разом із групою осіб, здійснив незаконний перетин державного кордону України з Республіки Польща в Україну без дозволу відповідних органів влади, чим порушив ст.9 Закону України «Про Державний кордон України».

В мотивах своєї апеляційної скарги захисник зазначає, що вказана постанова не законна та необґрунтована, винесена з істотними порушеннями законодавства, а висновки суду, вказані в постанові є надуманими і не відповідають матеріалам справи.

Суддя першої інстанції не здійснив встановлення всіх фактичних обставин справи та при прийнятті рішення виходив лише із аргументів, що були надані працівниками ДПС України. Питання професійної діяльності журналістів ним не були розглянуті взагалі, дані про розгляд та мотивація щодо прийняття/неприйняття їх до уваги в постанові відсутні.

Відповідно до п. 3.4 Інструкції з оформлення посадовими особами ДПС України матеріалів справ про адміністративні правопорушення (надалі - Інструкція № 898) у протоколі зазначається суть адміністративного правопорушення. Однак в протоколі суть правопорушення не конкретизована: не вказано, хто входив до групи осіб, які здійснили незаконний перетин кордону; не зазначено, без дозволу яких саме органів влади здійснено перетин. Підпунктом «іі» пункту 1 принципу № 6 Рекомендації № К. (91) встановлено, що при застосуванні адміністративних санкцій, слід керуватися таким особливим принципом - особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину. Проте з протоколу неможливо встановити чітко факти, які ставляться в вину

Судом не було взято до уваги той факт, що ОСОБА_2 діючи в ситуації, яка склалася 10.09.2017 р. на пункту пропуску «Шегені» не мав будь-якого умислу на перетин державного кордону без дозволу відповідного органу державної влади, а здійснював свої професійні обов'язки «журналіста» і після виконання вказаних обов'язків самостійно прийшов до органу державної влади для отримання відповідного дозволу, але отримав протокол про адміністративне правопорушення,

Судом не надано належної оцінки про перебування особи в стані крайньої необхідності. Оцінюючи вказаний стан, суд посилається на неналежний та недопустимий доказ, а саме схема дій персоналу держирикордонслужби України під час блокування пункту пропуску «Шегені» та групового прориву державного кордону 10.09.2017 р.

Крім того судом взято до уваги не допустимий та неналежний доказ послідовний перелік подій 10.09.2017 р. та рапорт начальника відділу від 11.09.2017 р.

Заслухавши захисника, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Суддя місцевого суду в своїй постанові правильно зазначив, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.204-1 ч.2 КУпАП. Вина ОСОБА_2 стверджується доказами, зібраними в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення ЗхРУ №115644 від 11.09.2017року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 в пункті пропуску «Шегині», територія Мостиського району Львівської області 10.09.2017р. 0 19 год.55хв. здійснив незаконний перетин державного кордону України з Республіки Польща в Україну групою осіб без дозволу відповідних органів влади /а.с.4/; рапортом начальника відділу прикордонної служби ВПС «Шегині» Малого В.О. /а.с.5/; послідовним переліком подій в хронологічному порядку щодо виникнення обстановки в пункті пропуску «Шегині» 10.09.2017року», викладеним Центром управління службою Мостиського прикордонного загону ЗРУ ДПС України /а.с. 6/; схемою дій персоналу держприкордонслужби України під час блокування пункту пропуску «Шегині» та групового прориву державного кордону 10.09.2017року /а.с. 9/.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що йдеться про втручання і перешкоджання діяльності журналіста, яким є його довіритель, не відповідає дійсності і матеріалам справи. ОСОБА_2 вмінено вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1КУпАП - незаконне перетинання державного кордону України вчинене групою осіб. Отже, в цьому випадку не йдеться про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за здійснення ним журналістської діяльності. Відтак, здійснення ОСОБА_2 журналіської діяльності не дає йому право на незаконний перетин державного кордону України.

Крім того, доводи апелянта і його покликання на Рекомендації Комітету міністрів Ради Європи «Про захист свободи вираження поглядів та інформації в кризові часи» є безпідставними, оскільки дані Рекомендації стосуються знову ж таки професійної діяльності журналіста, які в свою чергу при здійсненні такої діяльності мають керуватися законами України та іншими міжнародними джерелами права і також не порушувати вимог даного законодавства, що є обов'язком для кожної людини незалежно від її професії, поглядів, тощо.

Що стосується доводів апелянта про те, що на час перетину державного кордону України ОСОБА_2 перебував у стані крайньої необхідності, передбаченої ст.18 КУпАП, то такі спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, схемою дій персоналу ДПС України під час блокування пункту пропуску «Шегині» та групового прориву державного кордону 10.09.2017р. та відеоматеріалами, з яких вбачається, що на момент виникнення надзвичайної ситуації (мінування пункту пропуску) та припинення здійснення пропуску через державний кордон України, автобус н/з НОМЕР_1 із ОСОБА_2 та іншими пасажирами безпосередньо в пункт пропуску «Шегині» не прибув, а знаходився на території пункту пропуску «Медика» Республіки Польща та зупинився перед лінією державного кордону України, який було перекрито військовослужбовцями прикордонної служби з метою забезпечення режиму в пункті пропуску та недопущення осіб в небезпечну зону.

Покликання захисника на те, що судом першої інстанції взято до уваги недопустимий та неналежний доказ - послідовний перелік подій 10.09.2017 р. та рапорт начальника відділу від 11.09.2017 р., то, на думку суду, такі покликання захисника є безпідставними. Згадані документи складені як додатки до протоколу про адміністративне правопорушення, належно оцінені судом першої інстанції в сукупності з іншими доказами, під час постановлення судового рішення.

Суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП, та вірно призначив покарання у виді штрафу у суді 3400 грн. Таке покарання відповідає вимогам ст.33 КУпАП та буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

За таких обставин всі доводи та мотиви викладені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими, а тому апеляція захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд,

ПОСТАНОВИВ:

постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 06.10.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 204-1 КУпАП залишити без змін, а апеляцію захисника ОСОБА_1, подану в інтересах ОСОБА_2, - без задоволення

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області В.П. Галин