Справа № 463/1140/17 Головуючий у 1 інстанції: Лакомська Ж.І.
Провадження № 33/783/529/17 Доповідач: Белена А. В.
Категорія: ст.ст.122-4, 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року м. Львів

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області Белена А.В., за участю скаржника ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Личаківського районного суду м.Львова від 03.04.2017 року відносно ОСОБА_2, -

встановив:

Цією постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34,00 грн.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь держави 320,00 грн. судового збору.

Згідно постанови судді першої інстанції, ОСОБА_2, 12.02.2017 року, близько 16 год. 15 хв. у м. Львові на вул. Дністерська, 25а, керуючи т/з марки «Fiat Scudo», д.н.з. НОМЕР_1, під час руху заднім ходом не переконався в безпечності маневру, внаслідок чого здійснив зіткнення з припаркованим транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2, що спричинило пошкодження транспортних засобів, після чого, місце дорожньо - транспортної пригоди залишив, чим порушив п. 2.10 «а», п. 10.9 Правил дорожнього руху України.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 122-4, 124 КУпАП.

На вищевказану постанову подав апеляційну скаргу ОСОБА_2, де просить скасувати постанову судді першої інстанції в частиті визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та закрити провадження по справі в цій частині, у зв'язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення, в решті постанову судді першої інстанції залишити без змін.

Апелянт не заперечує правильність висновків районного суду в частині визнаня його винуватим у вчиненні адміністативного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Щодо визнаня його винним, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, то апелянт вважає постанову судді першої інстанції в цій частині незаконною, нобгрунтованою, прийнятою з порушенням вимог процесуального законодавства.

В обґрунтування своїх доводів вказує, що суд першої інстанції при призначення йому покарання неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матералах справи доказам та обставинам, невірно надав оцінку його діям, формально підійшов до вивчення обставин справи.

Апелянт звертає увагу на те, що 12.02.2017 року близько 16:15 год. привіз до дитячої лікарні по вул.Дністерській, 25а родичів, після чого розвернувся і поїхав. В салоні машини були діти, які шуміли. Близько 17 год. йому зателефонували та повідолмили, що він здійснив ДТП і залишив місце події. Повернувшись до лікарні побачив працівників поліції, які йому повідомили, що розвертаючись він зачипив припаркований автомобіль. Наміру покидати місце події не мав так, як не відчув зіткнення, а тому поїхав. У зв'язку з цим висновок суду по даному епізоду вважає передчасеним, а тому рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Заслухавши думку скаржника ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу та просив задоволити її при цьому пояснив, що наміру залишити місце ДТП не мав, зіткнення з іншою машиною не відчув, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така підлягає до задоволення.

Суддя першої інстанції підставно вказав в постанові, що в діях водія ОСОБА_2 вбачається порушення п.10.9 ПДР, тобто вчинення правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, що підтверджуєтьсяпротоколом про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП серії БР № 260158 від 12.02.2017 року (а.с.1), який ОСОБА_2 підписав.

По ст. 124 КУпАП в апеляційному порядку постанова не оскаржується апелянтом.

В постанові суду першої інстанції суддя вказав, що в діях водія ОСОБА_2 вбачається порушення п.2.10а ПДР, тобто вчинення правопорушення передбаченого ст.122-4 КУпАП, про що вказано в протоколі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП серії БР № 260158 від 12.02.2017 року (а.с.1), який ОСОБА_2 підписав та власноруч вписав: "Я не чув і не бачив, щоб зачипив автомобіль який був припаркований, вини не визнаю".

В суді апеляційної інстанції були допитані потерпілий ОСОБА_3, який показав, що 12.02.2017 року близько 16:30 год. вийшов з лікарні і пішов до свого припаркованого автомобіля марки «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2. До нього підійшов невідомий чоловік, ( як вподальшому довідався - ОСОБА_4.) та повідомив, що бачив, як його автомобіль пошкодила машина що відїхала. Наряд поліції викликав ОСОБА_4 В автомобілі незначне пошкодження заднього бампера з правої сторони, пошкоджено фарбове покриття.

Такі покази підтверджені протоколом огляду транспортного засобу та поясненнями від 12.02.2017 року (а.с.4,7).

Також судом апеляційної інстанції було допитано свідка ОСОБА_4, який підтвердив свої пояснення від 12.02.2017 року(а.с.5) та пояснив, що він перебував на парковці в своєму автомобілі та побачив, як водій автомобіля марки «Fiat Scudo», д.н.з. НОМЕР_1 ( під керуванням ОСОБА_2.), розвертаючись, здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_5, та залишив місце ДТП. З машини водій не виходив, виїжджав повільно і в такому ж темпі відїхав від лікарні. Ствердити про те чи був в його автомобілі ще хтось він не може, бо не звернув уваги, оскільки поспішив записати номер машини, яка поїхала. Зіткнення було незначне, а тому водій міг і не почути та не відчути його.

Суб'єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, визначається ставлення до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу.

З пояснень ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_4 вбачається, що водій ОСОБА_2 з місця ДТП відїжджав повільно, з транспортного засобу не виходив, момент зіткнення міг не відчути, про що свідчать і незначні пошкодження автомобіля ОСОБА_3, тобто ОСОБА_2 не знав про наслідки (пошкодження на автомобілі), а тому в діях ОСОБА_2 не вбачається наявність вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Враховуючи вищенаведене вважаю, що судом першої інстанції не в повній мірі було досліджено питання щодо вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення по ст. 122-4 КУпАП та приходжу до висновку, що постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 необхідно змінити в цій частині, а провадження по ст. 122-4 КУпАП підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в його діях складу адмінстративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - задоволити.

Постанову судді Личаківського районного суду м.Львова від 03.04.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124, ст. 122-4 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу - змінити.

Виключити з постанови судді Личаківського районного суду м.Львова від 03.04.2017 року покликання про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, а провадження в цій частині закрити.

В решті постанову заклишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області Белена А.В.