Справа № 463/90/17 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 33/783/453/17 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області Гуцал І.П., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 - адвоката Снігура Олександра Едуардовича на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 20 березня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

постановою судді Личаківського районного суду м. Львова від 20 березня 2017 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, та обрано йому покарання у виді адміністративного штрафу в розмірі 20 400 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 320 грн.

Згідно з постановою судді ОСОБА_2 22 грудня 2017 року, о 22 годині 10 хвилин, на вул. Пекарській, 27 в м. Львові керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запахом алкоголю з порожнини рота, тремтінням рук, почервонінням шкіри обличчя, від проходження медичного освідування на місці та в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою судді Личаківського районного суду м. Львова від 20 березня 2017 року захисник особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 - адвокат Снігур О.Е. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції не було доведено факт та обставини керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. Висновки судді місцевого суду ґрунтуються на припущеннях і не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, в судовому засіданні під час огляду відеозйомки, наданої працівником поліції, який склав протокол, встановлено, що працівник поліції на місці зупинки транспортного засобу жодного разу не пропонував ОСОБА_2 пройти медичне освідування на стан алкогольного сп'яніння як в медичному закладі, так і за допомогою алкотестера «Драгер», як зазначено в постанові, так і не встановлено, що він відмовлявся від проходження такого огляду. Крім того вказує що покази свідка ОСОБА_4, дані ним в суді першої інстанції, не підтверджують факт відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду.

Зазначає, що працівниками поліції не було виписане направлення на медичний огляд водія транспортного засобу, що вказує на порушення поліцейським процедури встановлення стану особи.

Особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, а також його захисник - адвокат Снігур О.Е. були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду апеляційної скарги, проте на розгляд справи не з'явилися, причини своєї неявки не повідомили, тому вважаю можливим провести розгляд апеляційної скарги у їх відсутності.

Перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Стаття ст. 130 КУпАП встановлює відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, є обгрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові.

Підтвердженням вищенаведеного є протокол про адміністративне правопорушення від 22 грудня 2016 року серії АП1 № 918829 (а.с. 1), рапорт працівника поліції ОСОБА_5 від 23.12.2016 року (а.с. 6), рапорт працівника поліції ОСОБА_6 від 22.12.2016 року (а.с. 7-8), письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (а.с. 4-5), які ствердили, що 22 грудня 2016 року, біля 22 год., вони були свідками того, як працівники поліції запропонували водію автомобіля марки «ВАЗ 21099» ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, від якого останній відмовився.

Вказані докази є належними, допустимими та взаємопов'язаними, підтверджують наявність адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_2 у його вчиненні.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що під час розгляду справи суддею місцевого суду було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, то такі не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що працівниками поліції було допущено порушення процедури складення протоколу про адміністративне правопорушення та не було виписане ОСОБА_2 направлення на медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння, то такі є безпідставними та спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи та були досліджені в суді першої та апеляційної інстанції.

Твердження адвоката Снігура О.Е. про те, що ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, то такі спростовуються поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_7, згідно яких такі зазначили, що були присутні під час того, як водій ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду.

Апеляційним судом не встановлено обставин, які би ставили під сумнів достовірності та допустимості такого доказу, як пояснення свідка ОСОБА_4, а тому доводи апеляційної скарги в тій частині є безпідставними.

ОСОБА_2 обгрунтовано визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, а стягнення, накладене на нього, відповідає Закону - ст. 33 КУпАП, тому підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката Снігура О.Е. не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 20 березня 2017 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника - адвоката Снігура Олександра Едуардовича - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області Гуцал І.П.