Справа № 369/2875/17 Головуючий у І інстанції Лисенко В. В.
Провадження № 33/780/435/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 147 27.04.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 квітня 2017 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 квітня 2017 року -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 квітня 2017 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винуватим у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП України і піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 320 грн.

Відповідно до постанови ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 08.03.2017 року близько 22:50 год. в Київській області, Києво-Святошинського району, с. Софіївська Борщагівка, по вулиці Соборна, 112, керуючи автомобілем НОМЕР_1, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, внаслідок чого не справився з керуванням та здійснив виїзд на полосу зустрічного руху, де зіткнувся з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, що рухалася в зустрічному напрямку. Матеріальну шкоду заподіяно двом автомобілям та тілесні ушкодження отримав пасажир автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_5.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім цього, 08.03.2017 року близько 22:50 год. в Київській області, Києво-Святошинського району, с. Софіївська Борщагівка, по вулиці Соборна, 112, водій ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного спяніння, відповідно до висновку №75 від. 09.03.2017 року.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 просить постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 квітня 2017 року в частині визнання ОСОБА_2 винним за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати та закрити справу в цій частині в звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч1 ст.130 КУпАП. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення в графі свідки відсутня будь-яка інформація, а пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є однотипними та не містять пояснень щодо обставин проходження огляду на стан алкогольного спяніння.

Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається із апеляційної скарги, постанова оскаржується лише в частині визнання ОСОБА_2 винним за ч.1 ст.130 КУпАП.

Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 08.03.2017 року керував автомобілем, перебуваючи в стані алкогольного спяніння.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №041139 серії БР від 10.03.2017 року, 08.03.2017 року близько 22:50 год. в Київській області, Києво-Святошинського району, с. Софіївська Борщагівка, по вулиці Соборна, 112, водій ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного спяніння, відповідно до висновку №75 від. 09.03.2017 року. (а.с.3)

Із письмових пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вбачається, що 08.03.2017 року вони, керуючи своїми транспортними засобами, стали свідками ДТП, після чого вони зупинилися та підійшли до автомобіля НОМЕР_3 водій, якого після ДТП знаходився в стані алкогольного спяніння про що свідчила нестійка хода та сильний запах алкоголю із ротової порожнини (а.с.12-13).

Згідно довідки №1667 від 09.03.2017 року, виданої ЦРЛ Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння за допомогою спеціального технічного засобу «Drager» 6820 відмовився, що підтвердив власним підписом (а.с.11).

Крім цього факт перебування водія ОСОБА_2 в стані алкогольного спяніння підтверджується висновком ЦРЛ Києво-Святошинського району щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння №75 від 09.03.2017 року, згідно якого ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного спяніння (а.с.3).

Доводи ОСОБА_2 про те, що огляд на стан алкогольного спяніння проводився за 4 години після виявлення підстав для його проведення, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки за його поясненнями в суді апеляційної інстанції увесь період часу після ДТП ОСОБА_2 алкогольних напоїв не вживав, знаходився у автомобілі працівників поліції, що унеможливлювало вживання останнім алкогольних напоїв із моменту скоєння ДТП і до огляду на стан алкогольного спяніння у закладі охорони здоровя.

Крім того, посилання ОСОБА_2 на те, що до нього застосовувалося насильство працівниками поліції є, на думку суду апеляційної інстанції, не обґрунтованими, оскільки не підтверджуються жодними доказами.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що викладені у постанові висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП та необхідності накладення на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, є обґрунтованими.

У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону суддею, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.

З огляду на вищезазначене постанова судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 квітня 2017 року щодо ОСОБА_2 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у звязку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 квітня 2017 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Київської області ОСОБА_1