АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/919/2017 Головуючий у першій інстанції - Бугіль В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року суддя Апеляційного суду міста Києва Ковальська В.В., розглянувши апеляційну скаргу прокурорів Генеральної прокуратури України Бойченко О.Ю., Кулікової Ю.В. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2017 року про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2017 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_4 закрито за відсутністю в його діях ознак корупційного правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_4, перебуваючи на посаді начальника відділу мобілізаційної роботи та цивільної оборони Оперативно-режимного управління Міністерства аграрної політики та продовольства України, будучи суб'єктом, на якого поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції" ст. 3, ч. 1, п. 1, п/п "в", несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік: відповідно до висновку № 458/50-5, складеного за результатами перевірки, відповідна декларація за 2015 рік подана ОСОБА_4 до Єдиного державного реєстру декларацій лише 31.10.2016 року о 07 годині 04 хвилин, в той час, як мала бути подана до 30.10.2016 року.

Прокурори Генеральної прокуратури України Бойченко О.Ю. та Кулікова Ю.В. подали апеляційну скаргу, в якій просять поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2017 року щодо ОСОБА_4, скасувати вказану постанову та прийняти нову постанову, якою накласти на ОСОБА_4 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню прокурорам з наступних підстав.

З матеріалів справи убачається, що прокурори Бойченко О.Ю. та Кулікова Ю.В. 27 січня 2017 року подавали на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2017 року щодо ОСОБА_4 аналогічну апеляційну скаргу, яка постановою судді судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року повернута особам, які її подали (а. с. 45-48, 54, 58-62).

Постанова судді апеляційного суду від 22 лютого 2017 року про повернення апеляційної скарги мотивована тим, що прокурор не має права на оскарження постанови судді у справі про адміністративні правопорушення, оскільки він не зазначений у вичерпному переліку осіб, які мають право на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбаченому ст. 294 КПК України.

Звертаючись із повторною скаргою на постанову судді районного суду у справі про адміністративне правопорушення, прокурори зазначили, що ухвалюючи 22 лютого 2017 року рішення про повернення апеляційної скарги прокурорів, суддею апеляційного суду не враховано положення статей 8, 55, 129 Конституції України, статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 250 КУпАП та позицію Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо права прокурора на оскарження у справах про адміністративні правопорушення, викладену в листі від 12.05.2016 № 9-1301/0/4-16.

Окрім того, прокурори зауважують, що ст. 294 КУпАП не передбачено право суду апеляційної інстанції приймати рішення про повернення скарги особі, яка її подала.

Отже, обґрунтовуючи право на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, прокурори по-суті оспорюють рішення судді апеляційного суду про повернення апеляційної скарги, викладене у постанові від 22 лютого 2017 року.

Суддя апеляційного суду відмічає, що згідно з ч. 10 ст. 294 КПК України постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Отже, чинним процесуальними законом, який регламентує провадження у справах про адміністративне правопорушення в апеляційній інстанції, не передбачено перегляд постанови судді апеляційного суду щодо розгляду апеляцій, у тому числі, і постанови про повернення апеляційної скарги. Тому за наявності постанови судді Апеляційного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року про повернення апеляції прокурорів на постанову судді районного суду у справі про адміністративне правопорушення у даному випадку суддя апеляційного суду не має правових підстав ухвалити інше рішення за аналогічною апеляційною скаргою, оскільки не наділений правом ревізувати судове рішення, ухвалене іншим суддею апеляційного суду.

Таким чином, за наявності чинної постанови судді апеляційного суду від 22 лютого 2017 року про повернення прокурорам апеляційної скарги на постанову судді районного суду щодо ОСОБА_4 аналогічна апеляційна скарга прокурорів не може бути прийнята до провадження суддею апеляційного суду, тому вона підлягає поверненню особам, які її подали.

При цьому суддя апеляційного суду, не маючи повноважень на перегляд постанови судді апеляційного суду від 22 лютого 2017 року, не може висловлюватись щодо доводів, викладених в апеляції прокурора, стосовно права прокурора на оскарження постанови судді районного суду у справі про адміністративне правопорушення.

Оскільки апеляційна скарга прокурорів на постанову судді районного суду щодо ОСОБА_4 підлягає поверненню з наведених вище підстав, то суддя апеляційного суду не розглядає клопотання прокурорів про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2017 року відносно ОСОБА_4

Разом з тим, суддя апеляційного суду має висловитись щодо посилання прокурорів на відсутність у ст. 294 КУпАП права судді апеляційного суду на повернення скарги особі, яка її подала, оскільки вважає за необхідне ухвалити рішення про повернення апеляційної скарги.

Суддя апеляційного суду зауважує, що ч. 2 ст. 294 КУпАП передбачено рішення судді апеляційного про повернення апеляційної скарги на постанову судді районного суду - у разі пропуску особою, яка подала скаргу, строку на апеляційне оскарження за відсутності клопотання про поновлення цього строку або якщо у поновленні строку відмовлено.

Незважаючи на відсутність у ч. 2 ст. 294 КУпАП окремо виписаного права судді апеляційного суду на повернення апеляційної скарги особі, яка її подала, у разі відсутності у цієї особи права на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, таке рішення може бути ухвалено суддею апеляційного суду з огляду на таке.

Виходячи із загальних засад організації судової влади, викладених у розділі І Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та Загальних положень КУпАП, викладених у розділі І цього кодексу, суддя апеляційного суду зобов'язаний ухвалити певне рішення щодо кожної скарги, яка подана у справі.

Враховуючи те, що ч. 2 ст. 294 КУпАП визначено вичерпний перелік осіб, які мають право на оскарження постанови судді районного суду у справі про адміністративне правопорушення, можна дійти до висновку, що апеляційний перегляд є можливим лише за апеляційними скаргами осіб, передбачених вказаною нормою. Апеляційні скарги осіб, які не мають права на оскарження постанови судді районного суду у справі про адміністративне правопорушення, не можуть бути підставою для перегляду вказаного судового рішення суддею апеляційного суду. Проте, ч. 2 ст. 294 КУпАП не передбачені дії судді у разі отримання апеляційної скарги від особи, яка не має права на подачу такої скарги. Разом з тим, скарги, які не можуть бути предметом розгляду в суді, можуть бути або залишені без розгляду або повернуті особам, які їх подали.

Зважаючи на усталену судову практику в інших формах судочинства, згідно з якою скарги осіб, які не мають права на оскарження, повертаються особам, які їх подали, та вимоги ч. 2 ст. 294 КУпАП про можливість повернення апеляційної скарги у разі пропуску строку на апеляційне оскарження, суддя апеляційного суду вважає, що у разі подачі апеляційної скарги особою, яка не має не це права, прийнятним буде рішення судді апеляційного суду про повернення скарги особі, яка її подала. Таке рішення відповідає загальним засадам судочинства та не може порушити прав осіб, які після повернення скарги не позбавлені можливості захистити свої права чи права інших осіб, в інтересах яких вони діють, у інший спосіб, передбачений законом.

За таких обставин апеляційна скарга прокурорів Генеральної прокуратури України Бойченко О.Ю., Кулікової Ю.В. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2017 року щодо ОСОБА_4 підлягає поверненню особам, які її подали.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя Апеляційного суду міста Києва,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурорів Генеральної прокуратури України Бойченко О.Ю., Кулікової Ю.В. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2017 року про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_4 повернути особам, які її подали.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва В.В. Ковальська