Справа № 357/2144/17 Головуючий у І інстанції Володько І. С.
Провадження № 33/780/499/17 Доповідач у 2 інстанції Капічон
Категорія 147 13.06.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 червня 2017 року м. Київ

Суддя апеляційного суду Київської області Капічон О.М. за участю правопорушника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 квітня 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік; стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 320 грн.,

в с т а н о в и в:

Відповідно до постанови судді, 15 лютого 2017 року близько 10 годин 05 хвилин на 79 км автодороги Київ-Одеса ОСОБА_1 керував автомобілем марки «RENAULT TRAFIC», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9А «Правил Дорожнього руху України».

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 квітня 2017 року щодо нього скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вимоги обґрунтовує тим, що при розгляді справи судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, не повно з'ясовано усі фактичні обставини справи та не досліджено й не надано належної оцінки доказам. Звертає увагу, що суд першої інстанції формально підійшов до вивчення обставин справи, що потягло за собою прийняття необґрунтованого та незаконного рішення. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього не відображає обставини справи, не відповідає вимогам ст.ст. 130, 266, 268 КУпАП. Апелянт вказує, що покази його тесту на стан алкогольного сп'яніння є сумнівними, оскільки на його вимогу не було надано сертифікати відповідності та свідоцтва про перевірку експрес-тесту «Drager», а працівники поліції поводили себе із пристроєм необережно, свідки залучалися уже після того, як був складений протокол. Апелянт вважає, що експрес-тест був не справний, так як йому не зрозуміло, чуму він спрацював вранці, оскільки апелянт вживав пиво напередодні ввечері, а написані ним в протоколі пояснення від надав під тиском працівників поліції. На всі ці факти він хотів звернути увагу в суді першої інстанції, проте розгляд справи відбувся без його участі, що, на його думку, порушило його права. На думку апелянта, суд першої інстанції не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому розгляду справи через низку допущених порушень.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до п. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони та здоров'я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкції), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану. Пунктом 3 вказаної вище інструкції передбачено, що ознаками алкогольного сп'яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Як пояснив суду ОСОБА_1 14 лютого 2017 року він з дружиною святкував день Валентина та вживав алкогольні напої. Зранку наступного дня керував транспортним засобом, почував себе добре та був тверезим. З результатом приладу «Драгер», який показав 1,77 % алкоголю не згоден, пояснення у протоколі написав під тиском працівників поліції. Разом з тим зазначає, що до медичного закладу для проходження огляду на стан сп'яніння для спростування результатів тесту та зі скаргами на дії працівників поліції не звертався.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 15 лютого 2017 року близько 10 годин 05 хвилин на 79 км автодороги Київ-Одеса ОСОБА_1 керував автомобілем марки «RENAULT TRAFIC», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків.

В поясненнях у протоколі ОСОБА_1 вказав, що 14.02.2017 року ввечері вживав алкогольні напої, 15.02.2017 року вранці керував авто, продув прилад «Драгер», який показав 1,77 проміле. Їхати на мед огляд на стан сп'яніння не потрібно / а.с.1/.

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд водія ОСОБА_1 проведений у зв'язку з виявленими ознаками: різким запахом алкоголю з порожнини рота за допомогою приладу «Драгер», проба позитивна 1, 77%. В даному акті ОСОБА_1 зазначив, що з результатами згоден / а.с.3/.

Також вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 /а.с.4/ в присутності яких ОСОБА_1 був оглянутий на стан сп'яніння, що спростовує посилання апелянта на відсутність свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, заслуговують на увагу посилання апелянта на порушення його прав у зв'язку з розглядом справи в суді першої інстанції у його відсутність, однак дані права були відновлені шляхом можливості надати пояснення в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, викладені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови судді, як і для задоволення апеляційної скарги апелянта.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 квітня 2017 року щодо ОСОБА_1 - залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Капічон