Справа № 161/9053/17 Провадження №33/773/750/17 Суддя в 1 інстанції: Ясельський І. В.
Категорія:ч.1 ст. 130 КУпАП України Доповідач: Лівандовська-Кочура Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2017 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_1, за участю представника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 серпня 2017 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою судді, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 б/102, м.Луцьк, Волинська область, непрацюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів громадян, що відповідно становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 320 грн. судового збору.

ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 27 травня 2017 року об 20 год. 20 хв. на вул.Шкільній в с.Ходоси Рівненського району Рівненської області керував автомобілем марки «ВАЗ-21061», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою судді, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість просить скасувати. Вказує, що суддею безпідставно розглянуто справу за його відсутності, оскільки про час та місце розгляду справи він належним чином повідомлений не був. В доповненнях до апеляційної скарги просить оскаржувану постанову скасувати, провадження по справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку представника ОСОБА_2, який скаргу підтримав із наведених у ній підстав, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, з наступних підстав.

У відповідності до положень ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону при розгляді справи, суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови судді вказує на те, що судове рішення прийнято з порушенням норм процесуального права, оскільки він належним чином не був повідомлений про розгляд справи, а відтак - позбавлений права щодо розгляду справи в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Проте, такі доводи ОСОБА_3 не заслуговують на увагу суду з врахуванням наступного.

Твердження апелянта про порушення такого його права, не беруться до уваги, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, суддею місцевого суду вживалися усі необхідні та достатні заходи для забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. З доводами, які викладені в постанові суду, про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_3 повністю погоджується й апеляційний суд.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на адресу місця проживання ОСОБА_3, яка ним була повідомлена при складанні протоколу про адміністративне правопорушення (вул.Кравчука, 26/102, м.Луцьк) пять разів надсилались судові повістки про виклик його до суду для участі в розгляді справи, які не були вручені йому та, зокрема останнє, повернулось до суду з відміткою поштового відділення «Відсутність адресата».

А тому, твердження ОСОБА_3, викладені в апеляційній скарзі про те, що він зареєстрований та проживає за іншою адресою (вул.Кравчука, 26б/102), ані ж та, на яку надсилались йому судові повідомлення (повістки) (вул.Кравчука, 26/102), до уваги судом не приймається, оскільки судові повістки судом першої інстанції надсилались за вказаною у протоколі та інших матеріалах адресою, про яку він особисто повідомив інспектору поліції при складанні адміністративних матеріалів (а.с. 3, 5-6). ОСОБА_3 зі змістом протоколу був ознайомлений, про що свідчить його підпис в ньому.

ОСОБА_3 про стан фактично відомого йому адміністративного провадження в Луцькому міськрайонному суді щодо нього, як встановив суд, - не цікавився.

Зважаючи на вищенаведене, апеляційний суд не вбачає законних підстав для скасування судового рішення з процесуальних підстав, як про це в апеляційній скарзі просить ОСОБА_3

ОСОБА_3 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, об'єктивна сторона якого, відповідно до диспозицією цієї норми закону, серед іншого, полягає у керуванні особою транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_3 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими та оціненими в сукупності судом доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №051081 від 27 травня 2017 року, який складений за участю двох свідків та підписаний ОСОБА_3 (а.с. 3);

-чеком тестування на алкоголь до вищезазначеного протоколу, роздрукованого із "Алкотестеру" фірми "Драгер 6810" - тест № 2399 від 27 травня 2017 року та актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, з яких вбачається, що на місці зупинки транспортного засобу працівником поліції за допомогою спеціального засобу був проведений огляд ОСОБА_3 на предмет виявлення стану алкогольного спяніння. За результатами такого огляду у нього було встановленоо алкогольне спяніння - 1,02 проміле. Акт підписаний ОСОБА_3 без жодних зауважень (а.с. 4, 5).

Після проведення вказаного огляду на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_3 в медичний заклад для проведення медичного огляду на виявлення стану алкогольного спяніння, відмовився.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує про те, що підписи на вищевказаних протоколі, акті та направленні не його, однак при цьому не надає будь-яких доказів на підтвердження такого доводу.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

З урахуванням наведеного, суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанова суду першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на нього безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, про що просить скаржник в поданій ним скарзі, апеляційний суд не вбачає.

При цьому, усі доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_3 адміністративної відповідальності, шляхом закриття провадження у справі за закінченням строків накладення адміністративного стягнення на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду від 14 серпня 2017 року в даній справі щодо нього - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя