Номер провадження: 33/785/61/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Толкаченко О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Толкаченко О.О., за участю захисника ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2, подану в інтересах ОСОБА_4, на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 05 жовтня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_4, який народився 29 березня 1996 року в с. Виноградівка Арцизського району Одеської області, не працює, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 6 місяців. Стягнутий судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Відповідно до оскарженої постанови суду, 17 липня 2016 року о 20 год. 40 хв., ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Mazda CX-5», державний номер НОМЕР_1 по Привокзальній площі, виїжджаючи на перехрестя вулиць Пушкінської та Пантелеймонівської у м.Одесі, при перестроюванні не надав дорогу автомобілю НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, який рухався в попутному напрямку по тій же смузі, на яку ОСОБА_5 мав намір перестроїтись.

В результаті порушення ОСОБА_4 п.10.3 Правил дорожнього руху України, вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Не погодившись з зазначеною постановою захисник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати, а провадження у справі зарити в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в порушення вимог ст.280 КУпАП під час судового розгляду суддя суду першої інстанції не зясував обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в звязку з чим винесена постанова не може бути визнана законною. Зазначає, що з самого початку ОСОБА_4 вважав, що ДТП сталося з вини саме водія «Renault Logan» під керуванням ОСОБА_3, оскільки за правилами дорожнього руху не забороняється маневрування автомобілю в рамках своєї смуги для руху, а матеріалами справи не доведено, що ДТП сталося на смузі ОСОБА_3 Крім того, серед усіх доказів, які на думку суду першої інстанції доводять винуватість ОСОБА_4 можна прийняти до уваги лише відеозапис, який міститься в матеріалах справи, однак не дає переконливої відповіді на те, на якій саме смузі сталося ДТП. За для зясування всіх обставин справи представник ОСОБА_2 в суді першої інстанції заявляв клопотання про проведення автотехнічної експертизи, у задоволенні якого судом було безпідставно відмовлено, тобто на думку апелянта, суддя допустив неповноту судового розгляду справи. Також представник ОСОБА_2 вказав, що призначене ОСОБА_4 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами є занадто суворим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_2, який просив задовольнити апеляційну скаргу, потерпілого ОСОБА_3, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та висновок судової авто-технічної експретизи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Частиною 7 ст.294 КпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та обєктивному зясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) здійснює оцінку доказів, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя районного суду дав належну правову оцінку наявним у справі доказам, вірно встановив фактичні обставини справи, та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП.

Суд вважає необґрунтованими доводи апелянта щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Зокрема, висновок судді про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, згідно з яким водій ОСОБА_4 під час виконання маневру перестроювання не надав дорогу автомобілю НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3, який рухався в попутному напрямку по тій же смузі, на яку ОСОБА_5 мав намір перестроїтись (а.с.1).

Згідно з поясненнями водія ОСОБА_3, водій ОСОБА_4, якій рухався зліва у попутному напрямку, при виїзді на перехрестя раптово змінив напрямок свого руху, змістившись направо, при цьому допустивши зіткнення з його автомобілем (а.с.5).

Зі схеми ДТП вбачається, що місце зіткнення автомобілів розташоване по ходу руху автомобіля «Renault Logan» під керуванням водія ОСОБА_7 Зазначена схема була підписана водієм ОСОБА_4 без будь-яких зауважень та заперечень, що свідчить про те, що він безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди визнав правильність її складення.

За таких обставин вважаю надуманими доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 про те, що схема ДТП, складена працівниками міліції, не відповідає дійсності.

Під час апеляційного розгляду також був досліджений відеозапис з місця вчинення ДТП від 17.07.2016 року (а.с.11), на якому зафіксований факт порушення ОСОБА_4 правил дорожнього.

Також в ході апеляційного розгляду справи, з метою повного, всебічного та об'єктивного встановлення всіх обставин, апеляційним судом за клопотанням захисника була призначена судова авто-технічна експертиза по дослідженню обставин зіткнення автомобілів «Mazda CX-5» та «Renault Logan».

Згідно з висновками зазначеної експертизи, дії водія автомобіля «Mazda CX-5», яким керував ОСОБА_4, не відповідали вимогам п.п.10.1, 10.3 Правил дорожнього руху та з технічної точки зору перебували у причинному звязку із зіткненням транспортних засобів.

З таких підстав приходжу до висновку про те, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_4 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Разом з тим, вирішуючи питання про застосування адміністративного стягнення, суд призначив ОСОБА_4 найбільш суворий вид стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, не приводячи мотивів такого рішення.

Згідно зі ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст.30 КУпАП позбавлення наданого права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом.

Згідно з положеннями ч.2 ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Вважаю, що при накладенні на ОСОБА_4 адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, судом першої інстанції не були в достатній мірі враховані дані про особу правопорушника, ступінь його вини та обставини, що помякшують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення.

В свою чергу апеляційний суд враховує, що ОСОБА_4 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, та скоїв зазначене адміністративне правопорушення з необережності.

З огляду на викладене, вважаю, що адміністративне стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцію ст.124 КУпАП, буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.

На підставі викладеного приходжу до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_2, подана в інтересах ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні в частині накладення адміністративного стягнення.

Керуючись статтями 23, 30, 33, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя апеляційного суду Одеської області,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2, подану в інтересах ОСОБА_4 - частково задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 05 жовтня 2016 року, якою ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП змінити в частині застосування адміністративного стягнення.

Застосувати до ОСОБА_4 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) гривень.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_8