П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2017 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника Зайцева І.Ю. в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 20 червня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_3,

захисника Зайцева І.Ю.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 20 червня 2017 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_3 30 березня 2017 року в 13 год. 30 хв., керуючи автомобілем «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1, рухався біля № 2 будинку по проспекту Рокосовського в м. Києві з ознаками наркотичного сп'яніння порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

В апеляційній скарзі захисник Зайцев І.Ю. в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду, справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Апелянт зазначає, що працівники поліції звернулися до ОСОБА_3 під час того, як останній набирав воду біля бювету. Після чого вони підійшли до ОСОБА_3, запитали кому належить мікроавтобус білого кольору, отримавши ствердну відповідь, попросили ОСОБА_3 переставити автомобіль, який був припаркований біля зупинки громадського транспорту. Після того, як ОСОБА_3 виконав вказівку інспектора поліції, останній запропонував йому проїхати до медичної установи для проходження огляду на стан сп'яніння. Проте ОСОБА_3 відмовився їхати до медичної установи, оскільки батько його дружини потребував невідкладної медичної допомоги, а тому він просив працівників поліції пройти огляд на місці, на що йому було відмовлено.

Захисник Зайцев І.Ю. звертає увагу на те, що відповідно до Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція), огляд спочатку проводиться на місці зупинки транспортного засобу і лиш в разі відмови водія від проходження огляду на стан сп'яніння, такий огляд проводиться в найближчій медичній установі.

Апелянт зазначає, що пояснення свідків, які були запрошені працівниками поліції не містять інформації про те, від якого саме огляду на стан сп'яніння відмовився ОСОБА_3

З огляду на викладене, апелянт вважає, що суд, розглядаючи справу щодо ОСОБА_3, порушив принципи повноти та об'єктивності судового розгляду, оскільки він не був присутнім при розгляді, не надав пояснення суду та доказів щодо його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо ОСОБА_3 закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника Зайцева І.Ю., які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши відеозапис, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Приймаючи рішення про визнання ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд мотивував його тим, що ОСОБА_3 в присутності понятих відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

На думку апеляційного суду, такий висновок суду не ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1, рухався біля № 2 будинку по проспекту Рокосовського в м. Києві з ознаками наркотичного сп'яніння в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

Сам ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції не заперечував того, що він був зупинений працівниками поліції і що на їх пропозицію пройти огляд на стан сп'яніння в медичній установі відмовився, оскільки бажав пройти його на місці зупинки.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння, підлягають огляду на стан сп'яніння, який першочергово проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Як вбачається з матеріалів провадження, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_3 у порушенні ним п. 2.5 ПДР України, суд першої інстанції фактично послався лише на протокол про адміністративне правопорушення від 30 березня 2017 року, в якому зазначено, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідність обличчя), від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, однак, незважаючи на відсутність будь-яких пояснень ОСОБА_3 у протоколі та зміст пояснень в суді щодо невизнання винуватості у вчиненні правопорушення, а також за наявності пояснень свідків, викладених фактично на бланку, в якому заповнені певні графи, належним чином не перевірив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та не дав їм належної оцінки, що призвело до неповноти з'ясування фактичних обставин справи.

Апеляційний суд, переглядаючи справу в межах поданої апеляційної скарги, вважає, що матеріали провадження не містять достатніх та належних доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_3 п. 2.5 ПДР України, яким передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, оскільки процедура проведення такого огляду, яка чітко регламентована ст. 266 КУпАП та вищезазначеною Інструкцією, була порушена.

За клопотанням захисника Зайцева І.Ю. в суді апеляційної інстанції був допитаний свідок ОСОБА_5, який повідомив, що 30 березня 2017 року перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_3, зателефонував до останнього з проханням терміново приїхати по нього та відвезти до лікарні, оскільки дуже погано себе почуває, а карета швидкої медичної допомоги вже досить тривалий час не приїжджає.

Як вбачається із відеозапису нагрудної камери інспектора поліції, який витребуваний судом апеляційної інстанції за клопотанням апелянта, ОСОБА_3 був зупинений працівниками поліції.

Апеляційний суд зазначає, що інформація, яка міститься на вказаному запису не спростовує та не підтверджує доводів апелянта про те, що ОСОБА_3 погоджувався пройти огляд на визначення стану сп'яніння на місці зупинки, а не їхати до медичного закладу та що поліцейськими порушений порядок проведення такого огляду.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки матеріали провадження не містять достатньо доказів, які б давали можливість поза розумним сумнівом зробити висновок про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд вважає, що за таких обставин постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Зайцева І.Ю. в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 20 червня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун