Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2435/17
Провадження № 3/553/1321/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13.10.2017м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Новака Ю.Д.,

при секретарі- Каленіченко В.О.,

розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у м.Полтаві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ст.124 КУпАП України ,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 083323 від 22.09.2017, ОСОБА_1, 21.09.2017 о 22.46 в м. Полтава, по вул. Тунельна, керувала авто «Toyota Prius», д.н.з. 3415, та переїжджаючи ґрунтовою дорогою на вулицю Середню, біля будинку № 44, виконуючи маневр повороту ліворуч, при зміні напрямку руху, не дотрималась безпечного бокового інтервалу та скоїла наїзд на бетонну стічну трубу, закопану через вулицю Середню, внаслідок пригоди ТЗ отримав механічне пошкодження, чим порушила вимоги п.п. 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що вину у вчиненні даного правопорушення вона не визнає та просила закрити провадження відносно неї за відсутністю складу та події правопорушення. Також пояснила, що 21.09.2017 року, спільно з сержантом поліції ОСОБА_2, заступили на нічне чергування в складі 105 екіпажу автопатруля задля охорони громадського порядку та безпеки дорожнього руху на службовому автомобілі «Toyota Prius», д.н.з. 3415.

Цього ж дня, під час патрулювання заданого квадрату, вона, з метою виконання невідкладного службового завдання, що надійшло на службовий планшет близько 22.20, скористалась функцією навігатора, який проклав маршрут з урахуванням організації дорожнього руху і здійснив адресний пошук від поточного місця розташування 105 екіпажу до пункту призначення, звідки поступив виклик по лінії «102», а саме за адресою: вул. Середня, 38, селище Вороніно у м. Полтава.

Вона, керуючи службовим автомобілем «Toyota PRIUS», рухалась згідно вказаного маршруту. Підїжджаючи патрульним авто до будинку № 86, по вул. Тунельна, навігатор скерував маршрут «вліво». Увімкнувши відповідний покажчик напрямку руху, вона на автомобілі виконала поворот «ліворуч». Після чого, автомобіль виїхав на ґрунтову дорогу, яка виявилась з обох боків захаращена кущами та іншим зеленим насадженням. Продовжуючи рух далі, попередньо обравши безпечну швидкість, патруль наближався до Т-образного перехрестя, де саме знову необхідно було здійснити поворот «ліворуч», щоб виїхати на вулицю Середню. Зупинившись перед указаним перехрестям, інспектор впевнилась, що виконання даного маневру не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху. Оскільки таких не було, увімкнув відповідний покажчик напрямку руху, вона розпочала виконувати поворот «ліворуч». В цей момент, почула характерний звук хрускоту у нижній передній частині автомобіля, що схожий зі звуком наїзду автомобіля на перешкоду. Після цього, було виконано рух автомобілем назад та скерувавши його правіше, екіпаж виїхав на вулицю Середня. Проїхавши метрів 70-100, автомобіль було зупинено біля будинку № 38 по вул. Середній. Вийшовши з авто, вона помітила, що передня частина бамперу (з водійської сторони) зіскочила з кріплення, внаслідок чого утворилася тріщина. Провівши рукою з низу бампера, вона відчула пошкодження, на якому застрягла трава.

Виконавши зазначене службове завдання, вона прослідувала на те місце, де перед виконанням повороту «ліворуч», остання почула характерний звук хрускоту. Одразу нічого виявити не вдалось, оскільки була ніч на дворі, а вулиця не освітлювалась. Скориставшись ліхтариком, стало видно, що посередині проїжджої частини, поміж трави, у землю закопано стічну, бетонну трубу. Жодних попереджувальних знаків на зазначеній ділянці дороги не було.

По даному факту, нею, із врахуванням внутрішніх розпоряджень вищого керівництва, відсутності намірів приховати дану подію, було поставлено до відома свого безпосереднього керівника.

Посадовою особою поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, її дії як інспектора кваліфіковані як порушення вимог п.п. 10.1, 13.1 ПДР України та за ст.124 КУпАП, при складанні протоколу останньою були надані пояснення. Проте, пояснення іншого члена 105 екіпажу відібрано не було. Згідно протоколу у неї було вилучено водійське посвідчення ВІВ 052805 від 02.01.2009 р.

Таким чином, в результаті даної події не значні пошкодження отримав лише автомобіль, яким вона керувала під час виконання невідкладного службового завдання, але небезпека іншим учасникам руху не створена, потерпілих не має.

Тому, вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, оскільки заподіяння механічних ушкоджень технічному засобу під особистим керуванням, не утворює склад інкримінованого адміністративного правопорушення.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступних висновків.

Виходячи з вимог ст. 62 Конституції України, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише у разі доведення її вини в установленому законом порядку належними та допустимим доказами, що є складовою справедливого правосуддя у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до ст.257 КУпАП протокол надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються його права і обовязки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

З огляду на викладене, протокол про адміністративне правопорушення має важливе значення для процесу доказування за умови, якщо він правильно складений, а тому в протоколі повинні об'єктивно відбиватися відомості, що мають значення для розгляду справи по суті.

Згідно ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов»язаний з»ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом»якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з»ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За умовами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

При цьому, в силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.1 Конституції Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Людина, її життя і здоров»я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов»язком держави (ст.3 Конституції України).

У відповідності зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року (далі - ЄСПЛ ), не тільки Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), але й, практика ЄСПЛ застосовується судами України як джерело права, та має більшу юридичну силу чим норми КПК України, оскільки згідно ст.19 Закону, законодавчий орган держави (орган представництва) має здійснювати експертизу та перевірку чинних законів і підзаконних актів на відповідність Конвенції та практиці ЄСПЛ.

На підставі ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Окрім цього, згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, яке є обов»язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо, є неналежними доказами.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії від 9 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі Шабельника проти України від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя, таємницю кореспонденції, на недоторканність житла (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено судом, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність тих фактичних даних, що ОСОБА_1 порушила п.п. 10.1, 13.1 ПДР України, в результаті чого відбулася ДТП. Також судом було в судовому засіданні переглянуто відеозапис з службового авто.

Так, при складанні протоколу не взято до уваги пояснення водія, при цьому не допитано очевидців події, а саме ОСОБА_2 Поряд з цим, в схемі місця ДТП, навпроти пункту «Наявність недоліків в утриманні вулично-шляхової мережі, які стали супутніми причинами ДТП», проставлено прочерк, під яким слід розуміти відсутність даних недоліків, що не відповідає дійсності.

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна .

У п.1.10 ПДР України зазначено, що дорожньо-транспортна пригода (ДТП) подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Таким чином, умовою настання відповідальності за ст. 124 КУпАП є «пошкодження транспортних засобів», тобто порушення повинно бути істотним .

Згідно п.1.10 ПДР «учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин».

Аналізуючи вищевказані норми, суд приходить до висновку, що в результаті дій водія ОСОБА_1 не була створена небезпека іншим учасникам руху, та не порушено пункт 10.1 ПДР України.

Безпечною дистанцією згідно з визначенням у ПДР є «відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі…», а «безпечний інтервал відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими обєктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху» (п.1.10).

Суд, вивчивши матеріали адміністративної справи, а саме схеми місця ДТП, згідно якої, ширина дороги становить 2 метри, а ширина автомобіля - 1,50 м., відстань від проїжджої частини до огорожі домогосподарств з обох боків 1,50 м, приходить до висновку, що порушення з боку ОСОБА_1 п. 13.1. ПДР України та існування причинно-наслідкового звязку між її діями, а також виникненням ДТП, відсутні.

Із урахуванням вищевикладеного, оскільки як вбачається із матеріалів справи інших учасників, у вказаній дорожньо-транспортної пригоді немає, ОСОБА_1 не завдала ніякої небезпеки та шкоди іншим учасникам дорожнього руху, а лише пошкодила автомобіль, яким особисто керувала під час виконання службових обовязків, жодних інших наслідків не наступило, це свідчить про відсутність складу адмінправопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України.

Зі змісту ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, недоведеність існування обставин, що стали приводом для складання протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 083323 від 22.09.2017 року, та відсутність у матеріалах справи будь-яких належних та допустимих доказів правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд приходить до висновку про відсутність підстав стверджувати про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином суд погоджується із логічними та послідовними висновками ОСОБА_1 про невідповідність обставин зазначених у протоколі складеного відносно неї щодо вчинення останньою правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

У даному випадку, висновок про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтувався іспектором на припущеннях.

Інші докази вчинення ОСОБА_1 зазначеного вище правопорушення, у матеріалах справи відсутні.

А тому, із врахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1, адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, відтак, відповідно до ст.247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124, 247 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП, відповідно до ст.247 КУпАП закрити у зв»язку з відсутністю в її діях ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На постанову може бути подано апеляцію протягом 10 днів з дня винесення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_3