АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/421/17 Справа № 711/3262/17 Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст. 41 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2017 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Єльцов В.О., розглянувши у судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 09 червня 2017 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_4, 16.03.1970р.н., прож. Черкаський р-н, с.Руська Поляна, вул. Прапорщика Гречаного 2Б, працює директором ТОВ « Ост-Інвест»

за ч.1 ст. 41 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 порушив вимоги законодавства про працю у частині: прибиральницю службових приміщень ОСОБА_3 22.12.2016 попереджено про звільнення, наказом від 20.02.2017 звільнено з 21.02.2017, чим порушив ст.49-2 КЗпП України та не здійснив нарахування коефіцієнту підвищення заробітної плати при проведенні розрахунку компенсації за невикористані дні відпустки ОСОБА_5 при звільненні в лютому 2017 року, чим порушив п.10 Постанови КМУ від 08.02.1995 №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

Постановою суді судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 09 червня 2017 року провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ч.1 ст.41 КУпАП було закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з постановою судді Черкаського районного суду Черкаської області від 09 червня 2017 року ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила вказану постанову скасувати та винести нову, якою визнати ОСОБА_4 винним у адміністративному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.41 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та її представники Управління Держпраці у Черкаській області ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу з мотивів, які в ній наведені та клопотали про скасування постанови місцевого суду, в звязку з тим, що суд першої інстанції дійшов до неправомірного та необґрунтованого висновку про відсутність у діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення.

Представник ОСОБА_4 ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Вказав, що апелянт був звільнений через 61 день після попередження, тобто з дотриманням норм КЗпП України та зазначив, що постанова Черкаського окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року оскаржена.

Перевіривши матеріали справи і доводи, викладені у скарзі, заслухавши апелянта ОСОБА_3 та представників Управління Держпраці у Черкаській області про задоволення апеляційної скарги, представника ОСОБА_4 ОСОБА_9 про безпідставність апеляційних вимог, вважаю, що постанова судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 289 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою може бути поновлено.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 не була належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду та судом не надіслано на її адресу копію постанови після її винесення. У звязку з чим, ОСОБА_3 про розгляд справи та винесену постанову дізналася після її безпосереднього звернення до Соснівського районного суду 22 червня 2017 року.

Враховуючи це, вважаю справедливим визнати названі скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду поважними, а тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не обґрунтоване відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Наведених вище положень КУпАП суддя місцевого суду не дотримався.

Так, ухвалюючи постанову про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, суддя місцевого суду дійшов до помилкового висновку про відсутність порушень норм п.10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, внаслідок не здійснення нарахування коефіцієнту підвищення заробітної плати при проведенні розрахунку компенсації за невикористані дні відпустки ОСОБА_3 при звільненні в лютому 2017 року.

Ст.106 КЗпП України встановлено, що за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. За відрядною системою оплати праці за роботу в надурочний час виплачується доплата у розмірі 100 відсотків тарифної ставки працівника відповідної кваліфікації, оплата праці якого здійснюється за погодинною системою, - за всі відпрацьовані надурочні години. У разі підсумованого обліку робочого часу оплачуються як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, у порядку, передбаченому частинами першою і другою цієї статті. Компенсація надурочних робіт шляхом надання відгулу не допускається.

Відповідно до ч.1, 2 ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Аналогічні приписи Закону щодо виявлених порушень ОСОБА_4 про виплату заробітної плати закріплені в Законі України №108 «Про оплату праці».

Згідно п.10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

Відповідно наданих первинних документів, а саме відомостей нарахування заробітної плати за лютий 2017 року, ОСОБА_3 проводилося нарахування посадового окладу в розмірі 3200,00грн. Посадовий оклад в грудні 2016 року становив 2200,00грн.

Отже, коригування середньої заробітної плати проводиться у разі, якщо останнє підвищення посадового окладу працівника відбулося у розрахунковому періоді. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей. Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, передбачена можливість зменшення коефіцієнта коригування. Наказ про зменшення коефіцієнта коригування для всіх працівників підприємства погоджується з профспілковим комітетом або іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

У матеріалах справи відсутні будь-які дані щодо нарахування коефіцієнту підвищення заробітної плати при проведенні розрахунку компенсації за невикористані дні відпустки ОСОБА_3 при звільненні її в лютому 2017 року.

Крім того, ухвалюючи постанову про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, суддя місцевого суду не надав правової оцінки у частині порушення положень ст. 49-2 КЗпП України ОСОБА_4, так як згідно протоколу №23-01-82/0327 від 19.04.2017 року ОСОБА_4 не дотримано положень ст.49-2 КЗпП України внаслідок звільнення працівника ОСОБА_3 раніше ніж через 2 місяці з часу попередження.

Згідно ст.49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці, однак, факт звільнення прибиральниці службових приміщень ОСОБА_3 відбувся з попередженням про наступне звільнення останньої менше ніж за два місяці, оскільки, наказом від 22.12.2016 №24 ОСОБА_3 22.12.2016 попереджено про наступне звільнення 21.02.2017 року. Наказом від 20.02.2017 №34 ОСОБА_3 звільнено з роботи за скороченням штату з 21.02.2017, проте, сплив двохмісячного строку з моменту попередження закінчується 23.02.2017, а звільнення працівника відбулося на два дні раніше, передбаченого законом строку.

Доводи представника ОСОБА_4 ОСОБА_9 про те, що висновок управління Держпраці в Черкаській області та апелянта про неправомірне звільнення ОСОБА_3 та порушення п.10 вищезазначеного Порядку є безпідставними, в звязку з тим, що відповідно до даного пункту директор товариства наділений повноваженнями приймати рішення щодо незастосування коефіцієнтів коригування середнього заробітку працівника, ОСОБА_3 було звільнено з дотриманням процедури відповідно до ст.49-2 КЗпП України, крім того, в звязку з цим, було подано позов до адміністративного суду про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу на ТОВ «Ост-Інвест», є помилковими, оскільки постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року, яка залишена без змін, відмовлено у задоволенні позову директору ОСОБА_4, оскільки визнав дії Управління Держпраці у Черкаській області при накладенні адміністративного стягнення правомірними, так як директором ОСОБА_4 було порушено положення ст.49-2 КЗпП України щодо дотримання двомісячного терміну звільнення ОСОБА_3 та не нарахування їй коефіцієнту коригування середнього заробітку відповідно до положень п.10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Враховуючи викладене, вважаю, що в діях ОСОБА_4 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції, скасувавши постанову суду першої інстанції, має повноваження ухвалити нову постанову або ж закрити провадження у справі.

На даний час суд апеляційної інстанції не вбачає можливості ухвалити нову постанову, оскільки на час розгляду справи судом вже сплив строк можливого накладення на особу адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Після скасування постанови суду першої інстанції з мотивів порушення права особи на захист моментом розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно цієї справи є дата розгляду справи апеляційним судом, тобто 08 листопада 2017 року.

Станом на цю дату указаний вище тримісячний строк накладення стягнення вже минув, адже найпізнішою датою вчинення певних дій, яка указана у акті перевірки є 21 лютого 2017 року. Навіть, якщо окремі з указаних в акті дій чи бездіяльності носили триваючий характер, то тримісячний строк з моменту їх виявлення, яким логічно можна вважати дату складення самого акту перевірки та протоколу (19 квітня 2017 року), також минув.

На підставі вищенаведеного та керуючись п.1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП,--

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 червня 2017 року відносно ОСОБА_4 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.41 КУпАП, скасувати.

Ухвалити нову, якою визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП та провадження у даній справі закрити у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В. О. Єльцов