П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року суддя Дніпровського районного суду міста Києва Федосєєв С.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч.4 ст. 122, ст.122-2, ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,-

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 06.11.2017 року о 03 год. 00 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1, в м. Києві, по вул. Гната Хоткевича, 1А/4, не вибрав безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, НОМЕР_3, що призвело до пошкодження автомобілів, завдало матеріальних збитків.

Крім того, ОСОБА_1 06.11.2017 року о 03 год. 00 хв., в м. Києві, по вул. Гната Хоткевича, керував автомобілемНОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, підвищена жвавість мови та рухів, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Крім того, ОСОБА_2 06.11.2017 року о 03 год. 00 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1, в м. Києві, по вул. Гната Хоткевича, при зміні напрямку руху, не переконався, в безпечності маневру, не дав дорогу автомобілю НОМЕР_5, що рухався в попутному напрямку, чим своїми діями змусив водія останнього різко змінювати напрямок руху, щоб уникнути зіткнення, чим створив аварійну ситуацію.

Крім того, ОСОБА_2 06.11.2017 року о 03 год. 00 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1, в м. Києві, по п-ту. Гагаріна, не виконав вимогу працівників поліції про зупинку, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору, а також спеціальних звукових сигналів та був зупинений шляхом переслідування на патрульному автомобілі д/н НОМЕР_6, за адресою м. Київ, вул. Хоткевича, 1-А/1.

Суд дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, як-то: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням наявних у справі пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо часу, місця, способу настання обставин цих адміністративних правопорушень, та безпосередньо його ролі в їх настанні, дослідивши схему місця ДТП (характер пошкоджень та розташування транспортних засобів), керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

З положень ч. 1 ст. 130 КУпАП слідує, що адміністративна відповідальність у даному випадку передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, у цьому випадку, на думку УПП, винуватість особи підтверджується поясненнями свідків та протоколом, але суд при вивченні останніх встановив таке.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у самому протоколі про адміністративне правопорушення, у зв"язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП, положенням Інструкції та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказам вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із вищевказаним стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Як наслідок на переконання суду дані відображенні УПП про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП є сумнівними з вищезазначених у судовому рішенні підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року; стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Щодо долучених до матеріалів справи пояснень свідків, то вони спростовуються доказами здобутими в ході розгляду справи.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду здобуто не було та суду не надано.

Стаття ж 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов'язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

За таких обставин, враховуючи вище викладене суд вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як його вину УПП не доведено належним чином, а обґрунтовано на припущеннях, що є неприйнятим та суперечить, як нормам національного законодавства, так і міжнародного.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За встановлених фактичних обставин справи вищезазначені факти його вини у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.4 ст. 122, ст.122-2, КУпАП є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи.

Суд прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.4 ст. 122, ст.122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При накладенні стягнення суд, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан. Обставин, які обтяжують чи пом'якшують відповідальність ОСОБА_1 суд не вбачає і приходить до висновку про необхідність накладення на нього стягнення у межах санкцій ст. 124, ч.4 ст. 122, ст.122-2 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 33, 35, 36, 122-2, ч.4 ст. 122, 124, 247, 251, 283, 284, 294 КУпАП -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.4 ст. 122, ст.122-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення

- за ст. 124 КУпАП - у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн., в дохід держави.

- за ст. 122-2 КУпАП - у виді штрафу в розмірі 9 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 грн., в дохід держави.

- за ч 4. ст. 122 КУпАП - у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн., в дохід держави.

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти на нього остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн., в дохід держави.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 320 грн. в дохід держави.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з моменту її винесення.

Строк пред'явлення до виконання три місяці.

Суддя: