П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 184/1308/17

Номер провадження 3/184/489/17

02.10.2017м. Покров

Суддя Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області Гукова Р.М., розглянувши матеріали адміністративної справи які надійшли з ГУ ДФС у Дніпропетровській області про притягнення громадянина:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН: НОМЕР_1, працює: МКП «ЖЕО», в.о. керівника, проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2,

до відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №5/1214 від 08.08.2017 року, складеного головним державним ревізором-інспектором відділу адміністрування ПДВ території обслуговування Нікопольської ОДПІ управління податків і зборів з юридичних осіб Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, ОСОБА_1 не подав до установи банку платіжні доручення на перерахування належних до сплати узгоджених податкових зобовязань з податку на додану вартість, згідно податкової декларації з ПДВ за червень 2017 року № від 19.07.2017 року у сумі 122 517 грн. по строку сплати 30 липня 2017 року (фактично на момент перевірки не сплачено), чим порушив п.57.1 ст.57 та п.203.2 ст.203 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (зі змінами та доповненнями) та ст.163-2 ч.1 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, тому суд на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП розглядає адміністративний матеріал у його відсутність.

Відповідно до письмових пояснень, наданих ОСОБА_1 першому заступнику начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_2 до протоколу про адміністративне правопорушення №5/1214 від 08.08.2017 року, він заперечує проти притягнення його до адміністративної відповідальності за несвоєчасну сплату узгоджених сум податкових зобовязань за червень 2017 року, оскільки вважає, що відкриття щодо нього справи про адміністративне правопорушення суперечить вимогам законодавства України. Відповідно до норм статей 57 та 203 Податкового кодексу України він, як керівник підприємства, зобовязаний забезпечити своєчасну сплату задекларованих податкових зобовязань, але фактично позбавлений можливості дотримуватись вимог Кодексу у звязку з наступним. Податкова заборгованість підприємства існує ще з 90-х років XX ст. і ніколи не припинялась через постійний брак коштів (невідповідність тарифу реальним витратам, низька платоспроможність населення, підвищення вартості енергоносіїв, ПММ та інших матеріалів тощо). Але він не може нести відповідальність за виникнення цієї заборгованості, адже обов'язки начальника МКП "ЖЕО" він виконує тільки з січня 2016 року. Створити умови для своєчасної і в повному обсязі сплати податків (поточних платежів і погашення боргу) він не має можливості - для цього не вистачає коштів, якими розпоряджається підприємство.

Так, від споживачів комунальних послуг підприємство отримує в середньому близько 1,2 млн. грн. в місяць. Фонд оплати праці та обов'язкові платежі на заробітну плату (ЄСВ, ПДФО, військовий збір) складають в загальній сумі близько 1,1 млн. грн. на місяць і це є першочерговим платежем, який він не має права затримувати (кримінальна відповідальність за невиплату заробітної плати згідно ст.175 КК України). У підприємства залишаються приблизно по 100-150 тис. грн. в місяць і він вимушений, крім сплати ПДВ, виділяти якусь частину з цих коштів на енергоносії, ПММ і матеріали, без яких підприємство просто не зможе існувати.

Заборгованість громадян за комунальні послуги постійно зростає і на 01.08.2017р. становить 10 млн. 477 тис. 114 грн., але через відсутність коштів підприємство не може вести позовну роботу зі споживачами (необхідність сплати судового збору), тому ця дебіторська заборгованість не може використовуватись як джерело надходження коштів і погашення податкової заборгованості. Слід, також, враховувати, що розрахункові рахунки підприємства контролюються фіскальною та виконавчою службами і він не може вільно розпоряджатися коштами на свій розсуд, що виключає можливість зловживання з його боку і використання коштів на цілі, які не є першочерговими і обовязковими.

За таких умов, а саме: хронічної відсутності у підприємства достатніх коштів для своєчасного погашення податкових зобовязань, відсутності у підприємства можливості вільного використання розрахункового рахунку та відсутності майна за рахунок якого можливо було б погашати податкові зобовязання, тобто з обєктивних причин, він позбавлений можливості виконувати належним чином і своєчасно норми статей 57 та 203 Податкового кодексу України.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно статті 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Дослідивши матеріали справи, а саме протокол про адміністративне правопорушення № 5/1214 від 08.08.2017 року, складений відносно ОСОБА_1, акт перевірки від 08.08.2017 року № 580/1412/0334, письмові пояснення ОСОБА_1, наказ №26-к від 14.01.2016р., довідку головного бухгалтера МКП «ЖЕО», постанову Покровського міського ВДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області про арешт коштів від 21.07.2017р., платіжне доручення №1383 від 05.07.2017р. на суму 2500,00 грн., платіжне доручення №1421 від 12.07.2017р. на суму 2200,00 грн., платіжне доручення від 13.07.2017р. на суму 2000,00 грн., платіжне доручення №1458 від 14.07.2017р. на суму 2000,00 грн., платіжне доручення №1470 від 17.07.2017р. на суму 2000,00 грн., платіжне доручення №1493 від 18.07.2017р. на суму 1180,00 грн., вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.163-2 КУпАП.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим кодексом.

Згідно п.36.1, 36.2 та 36.3 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Згідно п.10.1. глави 10 Постанови Національного банку України від 21.01.2004 р. № 22 «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» (далі «Постанова НБУ») обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку/ах, відповідно до статті 1074 ЦК України не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком/ами за рішенням суду або в інших випадках, установлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою державного виконавця чи рішенням суду (у тому числі ухвалою, постановою, наказом, виконавчим листом суду) про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, установленому законом.

Якщо на кошти накладено арешт і на рахунку арештована сума коштів менша, ніж та, що зазначена в документі про арешт коштів,то банк не приймає до виконання платіжні доручення клієнта і повертає їх згідно з пунктом 2.15 глави 2 цієї Інструкції. ( Пункт 10.7 Постанови НБУ).

Окремо необхідно зазначити, що відповідно до п.10.9. постанови НБУ, кошти, що арештовані на рахунку клієнта, забороняється використовувати до надходження платіжної вимоги/інкасового доручення (розпорядження) за тим виконавчим документом, для виконання якого накладався арешт, або до отримання передбачених законодавством документів про зняття арешту з коштів.

Таким чином, не може йти мова про умисне скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, адже він не має необмеженого доступу до розрахункового рахунку підприємства і не може вільно розпоряджатися коштами, тобто він, як керівник підприємства, не має можливості завадити настанню негативних наслідків у вигляді несвоєчасної сплати податків.

На підставі викладеного, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній умисел на скоєння вказаного правопорушення, а тому відсутня субєктивна сторона адміністративного правопорушення і провадження по справі відносно нього слід закрити.

Керуючись ст.ст.247 п.1, 256, ст.163-2 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до кримінальної палати апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови через Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_3