Справа № 345/2134/17
Провадження № 33/779/438/2017
Категорія ч.4 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Сухарник І. І.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Васильєв О.П.,

за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

та його захисника адвоката Федоришин О.Й.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, не працюючого, громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним за ч.4 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки, також стягнуто судовий збір в розмірі 320 грн. 00 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 15.06.2017 о 20.50 год. по вул. Ринкова в м. Калуш Івано-Франківської області в автомобілі марки «Рено Лагуна» д.н.з. НОМЕР_1 вживав спиртні напої після ДТП за його участю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення алкогольного сп'яніння чи іншого виду сп'яніння, що знижують його увагу, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, чим порушив вимоги п. 2.9. ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 130 ч. 4 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає, що постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає до скасування, а провадження у справі до закриття.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення та оскаржуваній постанові вказано про порушення ним п.2.9. ПДР України, проте диспозицією ч.4 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил, передбачених п.2.10 (є) ПДР України, що йому у вину не ставилось.

Крім того, вказує, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, за ст. 124 КУпАП, якою передбачена відповідальність за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, оскільки 15.06.2017 року він в'їхавши колесом у вибоїну на дорозі, пошкодив тільки свій автомобіль, жодної іншої шкоди будь-кому не спричинив. Тому, вважає, що відсутні підстави для притягнення його до відповідальності за вживання спиртного після скоєння ДТП, тобто за ч.4 ст.130 КУпАП.

Апелянт вважає, що при розгляді справи суд поставився до нього упереджено, фактично позбавив його права на справедливий суду, як це передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Просить постанову Калуського міськрайонного суду4 від 12 вересня 2017 року скасувати та закрити справу за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник адвокат Федоришин О.Й. підтримали свої апеляційні вимоги та просили закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, оскільки вважають обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення неконкретним, а факт існування дорожньо-транспортної пригоди недоведеним. Звертають увагу апеляційної інстанції на те, що до протоколу про адміністративне правопорушення не долучені докази які підтверджують наявність дорожньо-транспортної пригоди, вказують на відсутність схеми місця ДТП, протоколу огляду транспортного засобу щодо встановлених пошкоджень, їх опис та розташування, спосіб їх утворення, розмір матеріальних збитків.

Заслухавши пояснення апелянта та його захисника, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляції, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №095469 від 15.06.2017 року вбачається, що ОСОБА_2.15.06.2017 о 20.50 год. по вул. Ринкова в м. Калуш Івано-Франківської області в автомобілі марки «Рено Лагуна» д.н.з. НОМЕР_1 вживав спиртні напої після ДТП за його участю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення алкогольного сп'яніння чи іншого виду сп'яніння, що знижують його увагу, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, чим порушив вимоги п. 2.9. ПДР України.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що п.2.9. ПДР України не регулює поведінку водія транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди, а стосується обмежень щодо керування транспортним засобом.

Зокрема, відповідно до вимог п.2.9 ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Порушення п.2.9 ПДР України дає підстави для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 130 КУпАП, за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, або відмову від проходження медичного огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до норм КУпАП, справа розглядається в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення.

Встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції пор захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об'єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні у справі "Ващенко проти України"Європейський суд вказав, що «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)»;

В рішенні у справі "Абрамян проти Росії"Европейський Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред'явленого йому обвинувачення».

Однак, суд першої інстанції, не звернувши увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення містить істотні суперечності, прийшов до безпідставного висновку, що ОСОБА_2 вживав спиртні напої після ДТП за його участю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення алкогольного сп'яніння чи іншого виду сп'яніння, що знижують його увагу, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, необґрунтовано вказав на те, що такі дії свідчать про порушення особою, яка притягується до адміністративної відповідальності вимог п.2.9 ПДР України.

Відповідно до п.2.10 «є» ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Разом з тим, апеляційний суд наголошує на тому, що суд не має права брати на себе функцію обвинувачення та у будь який спосіб істотно змінювати зміст обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, закріпленим у ст.129 Конституції України та порушує право на захист.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.4 ст. 130 КУпАП відповідальність за вчинення даного правопорушення настає в разі вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Тобто, при притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 130 КУпАП необхідним є доведення як факту дорожньо-транспортної пригоди, так і того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності причетна до цієї дорожньо-транспортної пригоди та вжила алкогольні напої не дочекавшись проведення відносно неї медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння.

В матеріалах справи міститься копія протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №483439 від 15.06.2017 року, складеного відносно ОСОБА_2 про те, що він 15.06.2017 року о 20.30 год. в м. Калуш по вул. Височанка, керуючи автомобілем НОМЕР_2 при вчиненні перешкоди не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки для уникнення наїзду на перешкоду, що призвело до механічного пошкодження транспортного засобу, чим порушив вимоги п.12.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Разом з цим, постановою судді Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2017 року провадження стосовно обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зі змісту мотивувальної частини вищевказаної постанови суду вбачається, що суд прийшов до висновку про відсутність сукупності достовірних та об'єктивних доказів, які підтверджують винуватість ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, оскільки до протоколу про адміністративне правопорушення не додано схеми місця ДТП, пояснень учасників пригоди та свідків, матеріалів фото та відео фіксації.

Системний аналіз діючого законодавства свідчить про те, що під дорожньо-транспортною пригодою необхідно розуміти подію, яка сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої заподіяна шкоду здоров'ю людей або завдані матеріальні збитки.

Апеляційний суд приймає до уваги доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують наявність дорожньо-транспортної пригоди, відсутність схеми місця ДТП, протоколу огляду транспортного засобу щодо встановлених пошкоджень, їх опис та розташування, спосіб їх утворення, розмір матеріальних збитків.

Згідно ст.294 КУпАП в разі скасування постанови суду першої інстанції суд апеляційної інстанції повинен розглянути справу по суті з винесенням нового рішення, або закрити провадження у справі.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення має істотні суперечності, які свідчать про неконкретність обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, враховуючи, що протокол не містить достатніх даних, які підтверджують наявність дорожньо-транспортної пригоди за участю ОСОБА_2, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів, які підтверджують наявність вищевказаного факту, вважаю, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити,скасувати постанову суду першої інстанції та винести нову постанову, якою закрити провадження по справі на підставі п.1ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП скасувати та винести нову постанову.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_2 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області О.П. Васильєв