Номер провадження: 33/785/1903/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Потанін О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2017 року м. Одеса

Суддя Апеляційного суду Одеської області Потанін О.О., розглянувши апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_2 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.11.2017 року, якою провадження по справі відносно ОСОБА_3 закрито, у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

02 листопада 2017 року оперуповноваженим управління захисту економіки в Одеській області ДЗЕ Національної поліції України ОСОБА_4 складено протокол про вчинення помічником судді Господарського суду Одеської області Скоробрух Т.В. адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, за наступних обставин.

Відповідно до наказу керівника апарату Господарського суду Одеської області № 82-к від 16.07.2012 ОСОБА_3 переведено на посаду помічника судді Господарського суду Одеської області.

Відповідно до наказу заступника керівника апарату Господарського суду Одеської області № 78-к від 14.07.2014 ОСОБА_3 присвоєно 10 ранг 5-ої категорії посад державних службовців.

З 23.02.2016 помічник судді Господарського суду Одеської області Скоробрух Т.В. знаходиться у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

10.11.2003 ОСОБА_3 прийняла присягу державного службовця. , ОСОБА_3 ознайомлена з вимогами і обмеженнями, що до прийняття та проходження державної служби відповідно до Законів України «Про державну службу» та «Про запобігання корупції».

Відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», посада помічника судді Господарського суду Одеської області Скоробрух Т.В., віднесена до субєктів на яких поширюється дія цього Закону.1

Положеннями ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

В своїй діяльності помічник судді Господарського суду Одеської області Скоробрух Т.В, керується Конституцією та Законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України тощо.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.8 Закону України «Про державну службу», державний службовець зобовязаний додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено правопорушення, повязане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно з ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до п.6 ч.2 Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб» №1975-УІІІ від 23.03.2017 року (набрав чинності 30.03.2017 року), розділ XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» доповнено пунктом 5 такого змісту: «Продовжити до 01 травня 2017 року строк подання щорічної декларації для осіб, які відповідно до цього Закону подають таку декларацію вперше».

ОСОБА_3, будучи на посаді помічника судді Господарського суду Одеської області, згідно наказу керівника апарату Господарського суду Одеської області № 82-к від 16.07.2012, подала електронну декларацію осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування 11.05.2017 року о 15 годині 03 хвилин, чим порушила вимоги ст.45 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно пояснення ОСОБА_3 від 06.10.2017 стало відомо, що дійсно вона подала щорічну декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування 11.05.2017 року по тій причині, що не повністю зрозуміла ЗУ «Про запобігання корупції» та вважала, що декларацію вона має можливість подати на протязі 2017 року.

Відповідно до листа Національного агентства з питань запобігання корупції, за підписом керівника апарату ОСОБА_5 від 23.05.2017 року стало відомо, що актом обстеження окремих функцій інформаційно- телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» засвідчено некоректну роботу програмного забезпечення в період з 01.01.2017 по 19 год. 30 хв. 04.01.2017 року. З метою створення належних умов для субєктів декларування адміністратором Реєстру ДП «УСС» спільно з Державною службою спеціального звязку та захисту інформації України протягом 24-28 березня 2017 року здійснювались заходи з оптимізації та переконфігурування обчислювальних ресурсів, що потребували декількох зупинок та перезапусків окремих компонентів на ІТС Реєстр в цілому.

З відповіді за підписом Голови Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_6 зареєстрованою в Департаменті захисту економіки Національної поліції України за №4320 від 03.03.2017 року, в якій зазначено, що дата публікації документів, вказана у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі Реєстр) співпадає з фактичною датою подання субєктом декларування документів до Реєстру.

Відповідно до висновку Конституційного Суду України у справі щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.276 КУпАП від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. В аспекті цього питання необхідно розуміти, що використане словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Обовязок подання декларації виникає в осіб саме у звязку із зайняттям відповідної посади під час роботи або у звязку із звільненням. Таким чином, помічник судді Господарського суду Одеської області Скоробрух Т.В., який розташований за адресою: м. Одеса, проспект Шевченка, 29, в період часу до 1 травня 2017 року, не подавала шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік, чим порушила вимоги ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинила правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Датою виявлення правопорушення є дата складання протоколу.

Таким чином, на думку особи, яка склала протокол, ОСОБА_3, перебуваючи на посаді помічника судді Господарського суду Одеської області, порушила вимоги ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинила правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

На дану постанову прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що постанова судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.11.2017 року, відносно ОСОБА_3 є незаконною, наводить відповідні доводи та просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову, винести нову, якою визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення в межах, передбачених санкціями вказаної статті.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали судової справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає поверненню, виходячи з таких підстав.

Положення ч. 2 ст. 7, ч. 3 ст. 8 КУпАП визначають, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності та ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 287 КУпАП, постанова судді, у справі про адміністративне правопорушення, може бути оскаржена у порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Такий порядок встановлений ч. 2 ст. 294 КУпАП (підпунктом 2 пункту 5 розділу XII Закону України №1697- VII, від 14.10.2014 року, який набрав чинності 26.10.2014 року), яка є спеціальною нормою і згідно з якою, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена: особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності; її законним представником; захисником; потерпілим та його представником. При цьому, прокурора, як субєкта оскарження, було виключено із зазначеної норми закону (Закон України №1697- VII від 14.10.2014 року).

Наведений перелік осіб, яким надано право на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним та поширеному тлумаченню не підлягає.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором лише у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП.

Згідно з ч. 5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287 КУпАП (із змінами, внесеними Законом України №1697-VII від 14.10.2014 року) кореспондують з положенням Закону України «Про прокуратуру», згідно з якими, однією із функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян (п.4 ч.1 ст.2 цього Закону).

Щодо посилань прокурора на положення ст. 250 КУпАП, як на правову підставу звернення прокурора з апеляційною скаргою на постанову відносно ОСОБА_3, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Оскарженою постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.11.2017 року, якою провадження за по справі відносно ОСОБА_3 закрито, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Санкція ст. 172-6 КУпАП передбачає тільки штраф, як захід адміністративного стягнення.

Таким чином, заходи примусового характеру, повязані з обмеженням особистої свободи громадянина, не передбачені, застосовані не були і не могли бути застосовані.

Між тим, ухвалою Конституційного Суду України № 49-у/2015, від 08 грудня 2015 року, якою відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 250 КУпАП у взаємозвязку з положеннями ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287, ч. 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями КУпАП, які не узгоджуються між собою. Усунення таких неузгодженостей, може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Разом з цим, виходячи з принципу верховенства права, враховуючи існуючу неузгодженість діючого законодавства, суди при розгляді справ повинні керуватися положеннями ст.129 Конституції України, якою визначені основні засади судочинства, оскільки норми Конституції - є нормами прямої дії, а також практикою Європейського суду з прав людини відповідно до якої вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи (див. Рішення ЄСПЛ «Щокін проти України»), а в апеляційній скарзі прокурора йдеться про погіршення становища ОСОБА_3, тому можливість прокурора оскаржувати в апеляційному порядку постанову судді про адміністративне правопорушення, не може бути розтлумачена поширено і не може охоплювати випадки не передбачені законом.

Таким чином, враховуючі діючі норми Конституції України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про те, що прокурор не є особою, яка, відповідно до положень ст.ст.287, 294 КУпАП, має право подати апеляційну скаргу на оскаржену постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.11.2017 року відносно ОСОБА_3

За таких обставин, з урахуванням положень ч. 2 ст. 7 та ч. 3 ст. 8 КУпАП, апеляційний суд позбавлений законних підстав прийняти до розгляду апеляційну скаргу прокурора, в звязку з чим апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ч.2 ст.7; ч.3 ст.8; ст. 293; ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_2 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.11.2017 року, якою провадження по справі відносно ОСОБА_3 закрито, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП повернути апелянту.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_7

Справа № 33/785/1903/17 Головуючий суддя у першій інстанції ОСОБА_1

Категорія ст. 172-6 ч.1 КУпАП Доповідач Потанін О.О.