Номер провадження: 33/785/761/17
Номер справи місцевого суду: 520/2966/17
Головуючий у першій інстанції Чаплицький В. В.
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., при секретарі Стояновій Л.І., за участю особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника Згода О.О., розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Згоди О.О. на постанову судді Київського районного суду м. Одеса від 04.04.2017 року,-

встановив

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українка, громадянка України, тимчасово не працююча, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 04.03.2017 року, о 21 годині 20 хвилин, керувала автомобілем «Toyota Land Cruiser Prado 150» д/з НОМЕР_1 в м. Одесі, по вул. Проспект Свободи, 66, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився з застосуванням приладу Драгер. Результат тесту склав 1, 02 проміле.

Співробітниками національної поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 195428 від 04.03.2017 року.

В апеляційній скарзі, представник ОСОБА_2 - адвокат Згода О.О., не погоджуючись з вказаним судовим рішенням та посилаючись на те, що воно ухвалено з порушенням норм процесуального права, порушує питання щодо скасування постанови, оскільки не встановлені обставини, які мають значення для справи та ці обставини були неповно з'ясовані при розгляді зазначеної адміністративної справи.

В обгрунтування своїх доводів апелянт зазначає, що відповідно до змісту протоколу серії БР № 195428 від 04.03.2017 року не зрозуміло час вчинення адміністративного правопорушення, так як у протоколі вказано різний час скоєного правопорушення, а саме о 20 годин 25 хвилин та о 21 годину 20 хвилин та не відображено місце скоєння адміністративного правопорушення.

Крім того захисник вказує, що в матеріалах справи відсутній акт огляду на стан сп'яніння та дані технічного засобу, використаного поліцейськими для встановлення факту алкогольного сп'яніння.

Також, апелянт вказав, що копію постанови Київського районного суду м. Одеса від 04.04.2017 року ОСОБА_2 отримала лише 19.04.2017 року, що не надало можливості оскаржити її в строк, встановлений ч.2 ст.294 КУпАП.

Просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, постанову Київського районного суду м. Одеса від 04.04.2017 року скасувати та винести нову постанову, якою закрити провадження у справі.

Вивчивши доводи апеляції та матеріали справи, заслухавши пояснення представника ОСОБА_2, який підтримав доводи свого клопотання та доводи апеляційної скарги, ОСОБА_2 та свідка, апеляційний суд вважає необхідним поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного:

Згідно зі ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи постанова суду першої інстанції винесена 04.04.2017 року, але в порушення вимог ст. 245 КУпАП копія постанови суду ОСОБА_2 не направлялась і була отримана нею лише 19.04.2017 року, що підтверджується заявою до суду про можливість отримання копії (а.с.19).

Згідно штампу канцелярії Київського районного суду м. Одеси апеляційна скарга подана 27.04.2017 року, тобто в передбачений законом строк.

Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апелянта в частині отримання постанови районного суду після сплину строку на її оскарження є обґрунтованими, апеляційна скарга подана у передбачений законодавством строк, в зв'язку з чим строк на оскарження постанови районного суду повинен бути поновлений.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктиному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до положень ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 195428 від 04.03.2017 року, згідно з яким ОСОБА_2, керувала автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, чим порушила вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, що було зафіксовано у встановленому законом порядку з застосуванням приладу «Драгер», який показав результат тесту - 1,02%.

Слід відзначити, що сама ОСОБА_2, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ніяких пояснень не надавала, а лише підписала його.

Також в матеріалах адміністративної справи відсутні її письмові пояснення з приводу факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння та обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з постанови місцевого суду, приймаючи рішення про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, місцевий суд послався на докази, якими підтверджується факт скоєння нею адміністративного правопорушення і на підставі яких матеріалів він прийшов до висновку про її винність , а саме :

-визнання нею в суді першої інстанції своєї провини у скоєнні адміністративного правопорушення;

-протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 195428 від 04.03.2017 року;

-результати тесту з застосуванням приладу Драгер з позитивним результатом тесту - 1,02%;

-письмовими пояснення свідків, які підтверджували факт проходження ОСОБА_2 тесту на стан алкогольного сп'яніння на приладі "Драгер", результат якого склав 1,02%;

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись неможливо з наступних підстав :

У своїх поясненнях, які ОСОБА_2 надала в суді апеляційної інстанції, вона пояснила, що дійсно, на момент зупинки транспортного засобу «Toyota Land Cruiser Prado 150», вона ним керувала, однак вважає, що не знаходилась в стані алкогольного сп'яніння, так як після вживання нею алкоголю, пройшло багато часу. Результат тесту приладу «Драгер» не визнала та не відмовлялась від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в медичному закладі, оскільки їй цього ніхто не пропонував. Підписала протокол про адміністративне правопорушення, так як у неї вдома знаходились малолітні діти. Наполягала на тому, що співробітники поліції ввели її в оману, так як вказали, що ніяких негативних наслідків для неї ця перевірка не матиме і вона так дійсно вважала. Такої ж самої думки вона була і знаходячись в суді першої інстанції при розгляді її адміністративної справи, але потім їй стало зрозуміло, що її ошукали і зараз вона своєї провини у скоєнні адміністративного правопорушення не визнає.

Її пояснення в цій частині підтверджуються копіями свідоцтв про народження. Згідно який на утриманні ОСОБА_2 дійсно троє неповнолітній дітей : 2016, 2013, 2007 років народження.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, протокол про скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП було складено на підставі пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, згідно яких вона нібито керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, що було зафіксовано на пристрої «Драгер» і при цьому вона відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в медичному закладі, однак ОСОБА_2 цього не визнає, так як ці свідки, поруч з нею не знаходились та не могли бачити в якому стані вона знаходиться, а суд не може робити висновки та постановляти рішення на підставі припущень свідків.

Суд апеляційної інстанції критично відноситься до пояснень вищевказаних свідків та вважає, що вони не можуть бути доказами на підтвердження скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП виходячи з наступного.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи поясненнях, вони містять дані про проведення огляду водія ОСОБА_2 працівниками поліції за допомогою приладу "Драгер", після отримання результатів яких остання не погодилася з результатами такого огляду.

Надалі ці пояснення містять текст, який записаний іншим почерком та різними чорнилами, які вказують на дописку цих пояснень щодо визнання ОСОБА_2 результатів проведеного огляду та відмови від проходження огляду у медичному закладі.

Встановлені апеляційним судом обставини вказують на внесення до пояснень свідків даних, які вказують на обгрунтованість пояснень ОСОБА_2 про заперечення останньою факту перебування у стані алкогольного сп'яніння.

Водночас, апеляційний суд вважає, що основним доказом керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння можуть бути результати тесту з застосуванням приладу Драгер з позитивним результатом тесту - 1,02% на які в своїй постанові послався суд першої інстанції, але такі результати тесту приладу «Драгер» в матеріалах адміністративної справи відступні.

Так, матеріали справи взагалі не містять їх опису, а зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення додатки до протоколу, а саме: чек приладу "Драгер", акт огляду на стан алкогольного сп'яніння та корінець до тимчасового дозволу - взагалі відсутні.

З оскаржуваної постанови вбачається, що приймаючи рішення щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні, суддя районного суду також не послався на чек приладу "Драгер" та акт огляду, що може свідчити про його відсутність на момент прийняття оскаржуваного рішення.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що зазначені у протоколі документи були відсутні на час отримання матеріалів справи апеляційним судом.

На цій підставі апеляційний суд не може прийняти до уваги свідчення в апеляційному суді інспектора ПП ОСОБА_6 згідно обставин складання ним протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_2, так як у ньому зазначено, що він складається на підставах тесту отриманого за допомогою пристрою «Драгер», але як вказано вище даного доказу у розпорядженні апеляційного суду немає.

На підставі вищевикладеного апеляційний суд приходить до висновку, що не забезпечивши повноту, всебічність і об'єктивність судового розгляду, суддя суду першої інстанції розглянув адміністративну справу з посиланням на докази, які були відсутні в матеріалах адміністративної справи, а пояснення свідків не перевірив, зазначеним вище обставинам правової оцінки не дав, не зіставив їх з іншими обставинами, внаслідок чого дійшов висновку, який не відповідає фактичним обставинам справи.

За таких обставин, вважаю, що ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - безпідставно, оскільки провина у скоєнні зазначеного адміністративного правопорушення в судовому засіданні апеляційної інстанції не доведена.

Стаття 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачає підстави для закриття провадження у справі у зв'язку з недоведеністю вини особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до ст. 8 Конституції України, «В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії…».

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У даному конкретному випадку йдеться не про кримінальний злочин, а про адміністративне правопорушення, але, оскільки Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає таку підставу для закриття провадження у справі як недоведеність вини, вважаю за необхідне застосувати аналогію права та ст. 62 Конституції України, як норму прямої дії.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, протесту прокурора суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу чи протест прокурора без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

За таких обставин, постанова судді від 04.04.2017 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю в зв'язку з недоведеністю провини ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,-

постановив

Клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Згоди О.О. - задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк для апеляційного оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 04.04.2017 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Згоди О.О. - задовольнити частково.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеса від 04.04.2017 року, якою ОСОБА_2 визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_2 у скоєнні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити за недоведеністю її вини у вчиненні правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.М.Прібилов.