Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/393/17
провадження № 3/650/99/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області, в складі: судді - Сікора О.О., секретаря Ялаєвої Ю.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Великоолександрівського відділення Бериславського відділу поліції ГУНП в Херсонській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, офіційно непрацюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч.1 ст. 130, ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

27.03.2017 року до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 180875 складений 22 березня 2017 року, про те, що 22.03.2017 року о 19.10 год. ОСОБА_1 в с. Мала Олександрівка по вул. Миру керував автомобілем ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння. Мав різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей. Від продуття алкотестера на місці зупинки чи медичного огляду на стан спяніння в ЦРЛ відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, одночасно з вищезазначеним протоколом до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 180876 відповідно до якого, 22 березня 2017 року о 19.10 год. ОСОБА_1 в с. Мала Олександрівка по вул. Миру керуючи автомобілем ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_1 не виконав вимоги про зупинку за допомогою маячків синього та червоного кольору, спецзасобу типа сирена та гудка, чим порушив вимоги п. 2.4 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 122-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, проти притягнення його до адміністративної відповідальності заперечив. Пояснив, що транспортним засобом марки ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_1 не керував, а був його пасажиром. У інспектора, який склав на нього протокол, упереджене ставлення, викликане його діяльністю щодо перекривання дороги під час протестів громадян в районі. З 1996 року це у нього перший протокол. Він ніколи не керував вказаним автомобілем, він йому не належить, у нього є інший автомобіль. 22.03.2017 року він разом з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 стояв на зупинці навпроти магазину в с. Мала Олександрівка, де чекав автобус, який мав їхати десь о 19.30 год. маршрутом «Херсон Кривий Ріг», коли біля них зупинився автомобіль ВАЗ 2106, яким керував їх знайомий ОСОБА_4, який запропонував їх підвезти. Вони втрьох сіли на заднє сидіння автомобілю та поїхали. На ділянці дороги, не доїжджаючи до смт. Велика Олександрівка вони побачили як їм на зустріч рухалась поліцейська машина. Тоді машина з синіми мачками розвернулася та почала їхати за ними. Вони не знали хто і чому їде за ними. Вони звернули з дороги та проїхавши близько 3 км водій автомобілю не справившись з керуванням по слизькій дорозі зїхав з дороги та врізався у дерево. Машина стала боком і вони вирішили вискакувати, оскільки до річки залишалось близько 1,5 м і машина могла сповзти. Вийти через задні двері вони не могли, оскільки ті не відкривались, ручок не було. Водій змушений був перелізти на пасажирське сидіння щоб мати змогу вилізти та відкрити їм двері ззовні. Він бачить, що машина починає потихеньку котиться назад і приймає рішення натягнути ручник та перелізти вперед щоб вийти через водійські двері. Коли він вилазив то впав в яму, коли і підїхали працівники поліції. Він пояснив їм, що не керував автомобілем, на що працівник поліції відповів, що бачив як той вилазив з нього, тому і робить висновок про особу водія. Він вимагав щоб на місце викликали оперативну групу для зняття відбитків пальців з керма, однак йому відмовили. Йому запропонували пройти тест на вміст алкоголю в крові, але він відмовився оскільки не керував автомобілем. Вимагав в цей момент адвоката. Йому запропонували проїхати в лікарню, однак він на це погодився лише за участю адвоката. Інспектор йому відмовив у цьому, тому він і не погодився. Ці події відбувались не по вул. Миру, а за межами населеного пункту с. Мала Олександрівка, за 3 км від нього. Коли працівники поліції підїхали йому заламали руки. У відділі поліції інспектори впливали на свідків з метою надання ними неправдивих показів. При складенні протоколу свідка ОСОБА_5 не було, йому вже подзвонили після його складання для підписання. Жодного свідка при складенні протоколу не було. Знає, що ОСОБА_5 постійно фігурує в протоколах по ст. 130 КУпАП. Свідка ОСОБА_6 при складанні протоколу також не було. Він працює у паспортному відділенні, а тому його гукнули з кабінету та показали на ОСОБА_1, що він пяний. Про те, що ОСОБА_4 керував транспортним засобом він повідомляв інспекторам, однак вони відмовились перевірити зазначені факти. Якщо, за твердженням поліції ОСОБА_4 передав йому керування у не тверезому стані то на того також мали скласти відповідний протокол.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що 22.03.2017 року він керував автомобілем ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_1, який фактично належить йому і яким у вказаний день ОСОБА_1 не керував. Коли він потрапив у ДТП він вдарився головою об кермо. Коли він їхав підібрав трьох осіб: ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які сіли на заднє сидіння. Коли вони їхали то побачили як на зустріч проїхав якійсь автомобіль, маячків не бачив. Вони зїхали з дороги за межі с. Мала Олександрівка коли через деякий час побачили, що за ними женуться та світять фарами. Оскільки в 2001 або 2002 році на нього було здійснено напад за аналогічних обставин він зупинятись не став. Авто за ними їхало і він не справився з керуванням та зїхав з дороги. Нікого зі свідків він не бачив не за місцем зупинки, ні за місцем складання протоколу.

За умови надання ОСОБА_4 показів під присягою безпосередньо суду, які мають перевагу над показами отриманими працівниками поліції, письмові пояснення останнього від 22.03.2017 року, судом не приймаються. В судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що не памятає про надання ним показів, але щось підписував.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що 22.03.2017 року ввечері після того як він разом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 «відмили» автомобіль після його купівлі вони пішли на зупинку посадити його на автобус до с. Архангельське. Поки вони чекали до них підїхав автомобіль ВАЗ, яким керував ОСОБА_4 Вони сіли ззаду та поїхали. З часом вони побачили, що їх переслідує машина. Вони заїхали в кущі біля річки, коли ззаду підїхала поліцейська машина. Після ДТП ОСОБА_1 «видернув» ручник та почав вибиратись через водійські двері. ОСОБА_1 впав в яму коли виходив. До нього підбігли інспектори та затримали. Його та ОСОБА_3 пересадили в іншу поліцейську машину та повезли у районний відділ поліції. Чув як ОСОБА_1 вимагав адвоката та оперативну групу для збору відбитків з керма.

За умови надання ОСОБА_2 показів під присягою безпосередньо суду, які мають перевагу над показами отриманими працівниками поліції, письмові пояснення останнього від 22.03.2017 року, судом не приймаються. В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що інспекторам надавав покази аналогічні показам, які він надає в суді. Те, що підписував не читав, оскільки не зміг розібрати. Твердження свідка з цього приводу також підтверджуються змістом письмових пояснень, які є не послідовними, адже в них стверджується, що водій ОСОБА_1 не зупинився на вимогу поліції, оскільки він (ОСОБА_2А.) нічого не бачив так як знаходився ззаду.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що він разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 сіли в машину, яка зупинилась і поїхали. По дорозі їх почала переслідувати машина. Вони нічого не порушували, ніхто їх не зупиняв. Вони звернули наліво, а машина поїхала за ними. Коли вони заїхали за село їх знесло до річки. Тоді автомобіль, який переслідував підїхав до них. ОСОБА_1, який сидів посередині потягнув ручні гальма та почав вилазити через водійські двері, так як пасажирські відчиняються тільки ззовні. ОСОБА_1 виліз та одразу йому закрутили руки. Водій виліз через пасажирські двері. ОСОБА_1 наполягав на проведенні експертизи відбитків пальців. Двері їм відкрили працівники поліції. Вони до цього не вилазили, оскільки побоювались. Вони зупинились за межами населеного пункту с. Мала Олександрівка, за пісками, біля річки.

За умови надання ОСОБА_3 показів під присягою безпосередньо суду, які мають перевагу над показами отриманими працівниками поліції, письмові пояснення останнього від 22.03.2017 року, судом не приймаються. В судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що інспекторам надавав покази аналогічні показам, які він надає в суді. Те, що підписував не читав, оскільки не зміг розібрати. На його заперечення йому працівники поліції пригрозили, що якщо він не підпишіть пояснення його закриють на сутки. Суд також не зміг розібрати зміст пояснень.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він два тижні потому заїхав в магазин та чув як хтось на машині гарцував. Він подзвонив ОСОБА_8 та повідомив про дані факти. Після ОСОБА_8 передзвонив йому та наказав сидіти чекати його та сказати коли вони сядуть в машину. Біля магазину він бачив чотирьох чоловіків з яких в залі суду впізнав ОСОБА_1 та ОСОБА_4, які разом з іншими сідали в машину. У ОСОБА_1, який сідав за кермо декілька разів випадали з рук ключі від автомобілю. Біля шостої, сьомої години коли ВАЗ поїхав він поїхав за ним. На зустріч проїхала патрульна машина з маячками. Потім ОСОБА_8 подзвонив та сказав приходити в відділ поліції надати покази. Ніколи ОСОБА_1 в цій машині не бачив. Біля магазину він був близько 15 хв. З ним в машині сиділа жінка, яка також надавала покази співробітникам поліції. При складенні протоколу його не було.

За умови надання ОСОБА_7 показів під присягою безпосередньо суду, які мають перевагу над показами отриманими працівниками поліції, письмові пояснення останнього від 22.03.2017 року, судом не приймаються. В судовому засіданні ОСОБА_7 пояснив, що інспекторам надавав покази аналогічні показам, які він надає в суді. Також вказав про те, що зі змістом пояснень, у звязку з нерозбірливістю почерку, він ознайомився шляхом прочитування тексту службовою особою, яка записувала пояснення, при тому, що в поясненнях зазначено, що він прочитав текст особисто. Тобто пояснення містять недостовірну інформацію щодо обставин за яких він вони підписані, що у будь-якому випадку свідчить про їх недопустимість як письмового доказу.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_8, суду пояснив, що працює старшим інспектором Великоолександрівського відділення поліції Бериславського відділу поліції ГУНП в Херсонській області та складав протокол відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП 22.03.2017 року. Так, він вказав, що у вказаний день ним було зупинено транспортний засіб марки ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_1 з водійських дверей якого вибіг ОСОБА_1, а на пасажирському передньому сидінні сидів власник автомобілю ОСОБА_4 На задньому сидінні сиділи дві невідомі йому особи, які не виходили до прибуття допомоги. Після зупинки відкрились лише водійські дверцята, більше ніхто не виходив. Зупиняли автомобіль ВАЗ 2106 цілеспрямовано за повідомленням громадянина, який повідомив що вказані особи поїхали із водієм у нетверезому стані. ОСОБА_1 після зупинки не представився, його особу не було встановлено. Документи ніхто не надавав. За для встановлення особи ОСОБА_1 був затриманий та доставлений до відділу поліції. Після встановлення особи ОСОБА_1 та складання відносно нього протоколу були запрошенні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за для підтвердження факту відмови ОСОБА_1 від підпису у протоколі. В той час коли він пропонував ОСОБА_1 продути алкотестер та пройти медичний огляд були присутні свідки, які були запрошені. Зупинили автомобіль вони за межами с. Мала Олександрівка, однак місцем вчинення правопорушення було с. Мала Олександрівка по вул. Миру. Він пропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд на польовій дорозі, мабуть в межах с. Мала Олександрівка.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_9, суду пояснив, що працює інспектором Великоолександрівського відділення поліції Бериславського відділу поліції ГУНП в Херсонській області та складав протокол відносно ОСОБА_1 за ст. 122-2 КУпАП 22.03.2017 року. Вказав, що після зупинки автомобілю ВАЗ 2106 бачив, як ОСОБА_1 виходив з автомобілю. Після повідомлення їм про те, що в автомобілі ВАЗ 2106 їде особа у стані алкогольного спяніння вони встали по ходу руху під ліхтарем. У звязку з чим він чітко бачив, що за кермом був ОСОБА_1 Протокол про адміністративне правопорушення складався в відділенні поліції. Після затримання ОСОБА_1 він телефонував в центр надання безоплатної правової допомоги. Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були залучені свідками при складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 122-2 КУпАП за для підтвердження факту відмови ОСОБА_1 від підпису та пояснень.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що працює поліцейським Великоолександрівського відділення поліції Бериславського відділу поліції ГУНП в Херсонській області та 22.03.2017 року патрулював на території смт. Велика Олександрівка, коли їх попросили про допомогу. Підїхавши за викликом він побачив автомобіль ВАЗ 2106, ОСОБА_1, ще одну особу, інспекторів та інших двох осіб, які знаходились в автомобілі ВАЗ 2106 і які згодом самостійно вийшли через відчинені двері.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що працює інспектором Великоолександрівського відділення поліції Бериславського відділу поліції ГУНП в Херсонській області та 22.03.2017 року патрулював на території смт. Велика Олександрівка, коли їх попросили про допомогу. Підїхавши за викликом він побачив автомобіль ВАЗ 2106, ОСОБА_1, ще одну особу, інспекторів та інших двох осіб, які знаходились в автомобілі ВАЗ 2106 і які згодом самостійно вийшли через відчинені двері. ОСОБА_1 вів себе неадекватно, документи на посвідчення особи не пропонував, у звязку з чим був затриманий.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що коли вона з чоловіком їхала до своїх знайомих їх обігнала на великій швидкості машина за якою їхала поліцейська машина. Коли вони повертались побачили, ту саму машину яка їх обігнала. Їм інспектор запропонував бути свідками оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. Бачила, як ОСОБА_1 інспектор запропонував продути алкотестер та пройти медичний огляд в лікарні на стан спяніння. Хто керував автомобілем сказати не може. Події відбувались о 20.30 год. Покази ОСОБА_12 надані в судовому засіданні відповідають показам викладеним в письмових поясненнях від 22.03.2017 року.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_12 надав суду покази аналогічні показам дружини ОСОБА_12 Підтвердив надані ним покази під час оформлення протоколу. Додав, що не бачив, хто затримував ОСОБА_1

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що бачила як четверо чоловіків відпочивали біля магазину. За кермом заснув, скоріше за все власник автомобілю, якого троє чоловіків, які повернулися, витягнули із-за керма та посадили на заднє сидіння. За кермо сів ОСОБА_1 Коли машина поїхала вони з чоловіком поїхали за ними, але не довго, оскільки не могли наздогнати. Ввечері чоловіку зателефонував ОСОБА_8 за запросив до відділу поліції для надання пояснень. Підтвердила надані нею покази під час оформлення протоколу.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Відповідно до пункту 3 Розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 року (далі Інструкції), направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан спяніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) (далі Порядок).

Відповідно до пунктів 6 8 Порядку, встановлено наступне:

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до п.7 Інструкції не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків.

Відповідно до ч.1 ст. 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

З матеріалів наданих органами поліції вбачається, що співробітником поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не дотримано встановленої законом процедури щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП.

Так, системний аналіз вищенаведених положень законодавства, свідчить про те, що при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП є обовязковою присутність свідків, прізвище, імя, по батькові, адреси проживання та підписи, яких мають міститись у відповідному протоколі. При цьому, законодавцем не допускається і це суперечитиме завданню КУпАП, залучення різних свідків на певних етапах при здійсненні провадження щодо однієї особи з приводу того самого факту. Тобто, з моменту залучення свідків при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення, ці самі свідки і мають бути присутніми до моменту завершення відповідної процедури і мають бути відображені в протоколі. Саме за таких умов можливо гарантувати застосування до правопорушника належної правової процедури притягнення до адміністративної відповідальності, запобігти зловживанням з боку службових осіб, для чого законодавцем і передбачений інститут свідків, зокрема обовязкова участь свідків при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП.

Такі вимоги закону старшим інспектором дотримані не були, що вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 180875, в якому в якості свідків зазначені ОСОБА_14 та ОСОБА_5, при тому, що свідками запрошеними за для проведення процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння були подружжя ОСОБА_12 та ОСОБА_12, що вбачається з наданих ними в судовому засіданні пояснень, які відповідають письмовим поясненням від 22.03.2017 року доданим до протоколу.

Вказані обставини підтверджуються і показами старшого інспектора Трацая Ю.В., який в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_14 та ОСОБА_5 в якості свідків були запрошені за для підтвердження факту відмови ОСОБА_1 від підпису у протоколі, а відмовився останній від проходження огляду на стан спяніння за місцем зупинки і в закладі охорони здоровя в присутності інших свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_12

Таким чином, при складенні протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 180875 від 22.03.2017 року було істотно порушено зазначені вище вимоги закону, адже протокол складено не в присутності свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_12 і без зазначення останніх в якості свідків в протоколі.

Наданий начальником Великоолександрівського відділення Бериславського відділу поліції ГУНП в Херсонській області згідно супровідного листа від 18.04.2017 року оптичний диск з записом, як процесуальне джерело доказів суд не приймає, з огляду на недотримання інспектором процедури збирання та фіксації доказів. Тобто даний доказ визнається судом недопустимим.

Вказаний оптичний диск не зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 180875 від 22.03.2017 року в якості додатка, оптичний диск міститься в конверті який не запечатаний, не засвідчений підписами уповноважених осіб і свідків, не скріплений печаткою. Згідно показів інспекторів Трацая Ю.В. та Пантак Д.І. відео фіксувалося на відео реєстратор, який у відділенні полії не обліковується, пристрій працює з постійними відключеннями та без зазначення дійсних ідентифікуючих ознак, я то дата та час.

Зважаючи на визнання вказаного доказу недопустимим, зміст відео, яке було відтворено в судовому засіданні, оцінці не підлягає.

Досліджені в судовому засіданні покази ОСОБА_7, ОСОБА_13, які вказали на те, що ОСОБА_1 перед його зупиненням співробітниками поліції сідав за кермо і відїжджав від магазину у стані алкогольного спяніння, покази ОСОБА_12 та ОСОБА_12, які були присутні при тому, як ОСОБА_1 відмовився від проходження від огляду на стан алкогольного спяніння, показання інших співробітників поліції допитаних як свідків, за умови визнання недопустимим доказом протоколу серії БР № 180875 є недостатніми для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки останні мають оцінюватись на предмет відповідності повідомлених ними даних відомостям зазначеним в протоколі і не можуть виступати самостійним джерелом доказів.

Слід також зауважити, що суд був позбавлений можливості пересвідчитись у незаангажованості свідка ОСОБА_14, згідно письмових показів якого, датованих 22.03.2017 року вбачається, що він працює завідувачем Великоолександрівського районного сектору Державної міграційної служби України, який згідно даних, що містяться на офіційному сайті Державної міграційної служби України розташований за адресою: Херсонська область, Великоолександрівський район, смт. Велика Олександрівка, вул. Леніна (ОСОБА_2), 159 тобто за місцем знаходження відділення поліції в якому працюють інспектори, що складали протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Згідно пояснень ОСОБА_1 ОСОБА_14 було покликано інспектором для підписання протоколу з його службового кабінету.

ОСОБА_14 на неодноразові виклики до суду не зявися, надав заяву про неможливість зявитися до суду у звязку з відрядженням. У заяві підтримав покази надані ним письмово від 22.03.2017 року, документів на підтвердження службового відрядження суду не надав. З урахуванням неявки свідка 12.04.2017 року, 19.04.2017 року, 03.05.2017 року без повідомлення будь-яких причин неявки та неявку в останнє судове засідання, суд розцінює неявку свідка без поважних причин, що завадило суду перевірити обставини щодо його неупередженості при підписанні протоколів. Наявні в матеріалах справи докази викликають сумніви у суду щодо неупередженості даного свідка з причин, що наведені вище.

Відповідно до п.7 Розділу ІХ Інструкції вбачається, що особливістю оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП є те, що в якості свідків не можуть бути залучені поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Ще одним порушенням при оформленні протоколу БР № 180875, яке свідчить про його недопустимість є час та місце його складення, адже протокол було складено не на місці вчинення адміністративного правопорушення, одразу після встановлення відповідних обставин, а після спливу трьох годин у відділенні поліції.

Відповідно до ч.1 ст. 259 КУпАП та п.1 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06.11.2015 № 1376 протокол про адміністративне правопорушення може бути складений не за місцем вчинення правопорушення у випадку, якщо його неможливо скласти за місцем вчинення. В такому разі особу затримують і доставляють до відділення поліції.

В судовому засіданні, з показів інспекторів Трацая Ю.В. та Пантак Д.І. зясовано, що ОСОБА_1 був затриманий і доставлений у відділення поліції за для встановлення його особи, оскільки у останнього не було при собі будь-якого документу, що посвідчує особу.

При цьому, з протоколу про адміністративне затримання серії АА № 085975 таких обставин затримання не вбачається, документів на підставі яких було встановлено особу правопорушника після затримання до протоколу не додано. Інших обставин затримання, в судовому засіданні не зясовано.

За таких обставин, суд наголошує на тому, що процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності буде вважатись дотриманою не лише за умови здійснення уповноваженою особою, в межах її компетенції, усіх процесуальних дій визначених діючим законодавством, а і за умови своєчасного їх здійснення, тобто без невиправданого зволікання та затягування.

В даному випадку, за наявних матеріалів наданих суду, суд не знаходить виправдання для затримання особи та складення протоколу через 3 год. 20 хв., при тому, що згідно письмових пояснень ОСОБА_12 О,О. та ОСОБА_12, останні були обізнані щодо особи ОСОБА_1, а особа останнього, згідно запису у протоколі серії БР № 180875 була встановлена за паспортом серії МО № 689020 від 15.04.1999 року.

Також, згідно показів ОСОБА_1, інспектора Трацая Ю.В., свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_12 факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан спяніння мав місце за межами населеного пункту с. Мала Олександрівка на польовій дорозі на відстані близько 3 км, що не відповідає зазначеному в протоколі місцю вчинення правопорушення.

Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення щодо не виконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 122-2 КУпАП слід зазначити наступне.

При складенні протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 180876 від 22.03.2017 року також був присутній свідок ОСОБА_14 з приводу неупередженості якого у суду є сумніви, обставини щодо чого викладені вище. Даний свідок, будучи належним чином повідомленим, не зявився на неодноразові виклики суду, надавши до суду письмову заяву, про розгляд справи за його відсутності.

Слід зауважити, що письмові пояснення свідка ОСОБА_14, який також додатково пояснив у наданій суду письмовій заяві про підтвердження ним факту відмови ОСОБА_1 від підпису в протоколах, та письмові пояснення ОСОБА_5, спростовуються змістом зазначених протоколів про адміністративне правопорушення, оскільки останні містять підписи ОСОБА_1 Тобто за встановлених обставин залучення вказаних свідків є безпідставним.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заявив про те, що протоколи складені відносно нього він всі підписував, крім протоколу про адміністративне затримання, який не міг підписати, оскільки його оформлено не було, даного протоколу не існувало. Якщо б його складали то він би його підписав.

Згідно рапортів інспекторів Трацая Ю.В. та Пантак Д.І. від 22.03.2017 року останні не згадували про складання відносно ОСОБА_1 протоколу затримання, хоча навели перелік протоколів які були складені відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1, 122-2, 126 ч.1 КУпАП.

Також, спростовуються відомості наведені у вказаних рапортах щодо того, що ОСОБА_1 після його доставлення до відділу поліції ОСОБА_8 повторно запропонував пройти тест вживання алкоголю, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_5, які пояснили, що підтверджують лише факт відмови ОСОБА_1 від підписання протоколів і не вказують на те, що останньому пропонували пройти відповідний огляд. Крім того, ОСОБА_14 і ОСОБА_5 вказали на те, що відносно ОСОБА_1 ніякого впливу не здійснювалось, при тому, що відносно останнього згідно протоколу затримання та пояснень свідків здійснювався вплив у вигляді його затримання.

Пояснення свідка ОСОБА_15 надані співробітникам поліції 22.03.2017 року, який також на неодноразові виклики не зявився до суду, з урахуванням наведених вище обставин та з урахуванням предмету доказування не мають для справи доказового значення.

Отже, фактично обидва протоколи засвідчені одним підписом свідка, що також безумовно тягне за собою визнання відповідного протоколу недопустимим доказом.

Крім того, вказаний протокол так само як і попередній був оформлений не на місці вчинення адміністративного правопорушення, а у відділенні поліції, куди ОСОБА_1 був доставлений за невстановлених судом підстав, які б це виправдовували.

Зважаючи на визнання обох протоколів про адміністративне правопорушення недопустимими доказами, показання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, не підлягають оцінюванню з огляду на відсутність предмету, що підлягає перевірці.

Прийшовши до вищевикладених висновків суд акцентує увагу на тому, що перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина у справах про адміністративні правопорушення та ухвалення законного та справедливого рішення у справі.

Порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення (процесуальний порядок, форма, процедура) це певна послідовність (кроки) прийняття рішень і здійснення процесуальних дій, яка, за умови її дотримання, гарантує органам державної влади прийняття результатів процесуальних дій і рішень судом, а особі гарантує розгляд справи щодо неї на підставі належних та допустимих доказах, а отже прийняття справедливого та законного рішення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про недоведеність обставин, які свідчать, про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст. 122-2 КУпАП, а отже провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247 ч.1 п.1, 251, 283, 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1, за протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 180875 складеного 22 березня 2017 року - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1, за протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 180876 складеного 22 березня 2017 року - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги особою, щодо якої її винесено 03.06.2017 року.

Постанову може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено до Апеляційного суду Херсонської області через місцевий суд протягом 10 днів з дня винесення.

Суддя: _______________ О.О. Сікора

.