Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/139/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Петров Р. І.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2017 року. Суддя Апеляційного суду Кіровоградської області Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3, на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 лютого 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до постанови судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 лютого 2017 року, ОСОБА_3 16.01.2017 року, о 22-25 год., керував автомобілем «Опель», д/н НОМЕР_1, по вул. С.Кравчинського в м. Кропивницькому в стані наркотичного сп'яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 16 від 16.01.2017 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Своє рішення суддя мотивував тим, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджується матеріалами адміністративної справи, оголошеними та дослідженими в судовому засіданні, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 220542 від 16.01.2017 року, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 16 від 16.01.2017 року.

Не погоджуючись з судовим рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на оскарження постанови суду та прийняти скаргу до розгляду, визнавши причину його пропуску з поважних причин. Скасувати постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 лютого 2017 р., якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 38 КУпАП.

Свої вимоги мотивує тим, що суддя районного суду приймаючи рішення про розгляд справи за його відсутності формально послався про повідомлення його належним чином, не зазначивши, що саме малося на увазі. Відповідно до ст. 277-2 КУпАП виклик до суду особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, здійснюється лише за судовою повісткою . Жодної повістки за постійним місцем свого проживання апелянт не отримував, а матеріали справи не містять жодних доказів для висновку про їх відправлення на його адресу. Так звана телефонограма, за моб. телефоном НОМЕР_5 (а.с.10), який йому не належить, не є належним доказом не тільки тому що він її не отримував а й тому, що така форма повідомлення не передбачена законом.

Крім того апелянт зазначає, що при розгляді справи було порушено вимоги ст. 33 КУпАП, якою передбачено, що при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, майновий стан і обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 294 КУпАП скаргу на постанову судді по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Проте вказана справа розглядалась Кіровським судом в за його відсутності в зв'язку з неповідомленням його про розгляд справи. За таких умов про винесене судове рішення апелянт дізнався лише з отриманням копії оскаржуваної постанови отримавши її 05 квітня 2017 року, та, з цих причин пропустив 10-денний строк для її оскарження.

Разом з цим, апелянт зазначає, що дійсно 16.01.2017 р. о 22 годині 10 хвилин він керував належним йому автомобілем НОМЕР_2 та був зупинений інспектором дорожньо-патрульної служби на вул. Ст. Кравчинського у м. Кропивницький.

На зацікавленість інспектора поліції ОСОБА_4, в присутності свідка ОСОБА_5 він не заперечував проти того, що 15 січня поточного року з власної зацікавленості спробував викурити цигарку з найденої на пустирі коноплі. За таких умов, на час зупинки не відчував себе в стані сп'яніння.

Проте, посилаючись на вказану обставину, на місці зупинки вказаним інспектором було складено протокол серія БР № 220542 від 16.01.2017 р. з посиланням на висновок щодо результатів медичного огляду №16 від 16.01.2017р. якому він ніяким чином не піддавався на місці зупинки.

Інспектором формально були перераховані його права передбачені конкретними статтями закону, які йому не відомі та не роз'яснив про реальну можливість ними скористатися.

За таких умов в своєму поясненні у вказаному протоколі він зазначив про часткове своє погодження з висновками та діями інспектора поліції, власноручно підписавши на місці зупинки складений інспектором протокол .

Проте, в порушення п.2.8 затвердженого наказу від 16.02.2015 № 3/02-15 Уповноваженою ВР України з прав людини «Про порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення» та п. 8 затвердженої Наказом № 1376 від 06.11.2015р. Міністерства внутрішніх справ України інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, протокол про адміністративне правопорушення,який складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протокол серії БР № 220542 від 16.01.2017 р. йому вручено не було.

Апелянт зазначає, що його позиція не сподобалася іншому інспектору - ОСОБА_8 який від його імені склав пояснення без роз'яснення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, та висунув умову, якщо він погодиться з їх версією про його сп'яніння та, вкаже про це в своєму поясненні, то його автомобіль не буде вилученим. З огляду на те, що його неповнолітній син - ОСОБА_6 в цей час перебував в реанімації обласної лікарні та потребував постійного піклування, він погодився з поясненням складеним інспектором про його перебування в стані наркотичного сп'яніння.

Проте, з метою спростування змісту наданих ним пояснень та з урахуванням посилань інспектора ОСОБА_9., при складанні протоколу сер. БР № 220542 від 16.01.17р. на результати медичного огляду якого не мало місця, в присутності свідка ОСОБА_5 апелянтом було запропоновано провести відповідне його обстеження в медичному закладі проти чого не заперечували інспектори поліції.

Таким чином, о 23 годині в Кіровоградському обласному наркодиспансері у нього були відібрані відповідні біологічні зразки з метою з'ясування перебування його в стані наркотичного сп'яніння. Проте, з висновком результатів медичного огляду його не було ознайомлено (а.с.4). З ним апелянт ознайомився лише в Кіровському райсуді 06 квітня поточного року при ознайомленні з матеріалами адмінсправи. Вказаний висновок апелянт вважає недійсним, оскільки вказаний висновок від 16.01.17 р. яким підтверджується його перебування в стані наркотичного сп'яніння складено за не чинною формою, в якій не зазначено можливість його ознайомлення з ним, як заінтересованою особою. Саме тому було проігноровано його право на ознайомлення з вказаним висновком, що згідно 3.22. «Інструкції», висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 в його інтересах захисника ОСОБА_7, які підтримали клопотання про поновлення строку та доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що клопотання про поновлення строку подання апеляційної скарги підлягає задоволенню, а апеляційна скарга частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як убачається з матеріалів справи, районним судом справа стосовно ОСОБА_3 розглядалася за його відсутності. Про постанову Кіровського районного суду м.Кіровограда від 13.02.2017 року, якою його притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, ОСОБА_3 дізнався 04.04.2017 року під час ознайомлення з матеріалами справи.

Згідно поштового відправлення, апеляційну скаргу на вказану постанову апелянтом було направлено 07.04.2017 року. В поданій ОСОБА_3 апеляційній скарзі, зазначено та обґрунтовано поважність причин пропуску строку подання апеляційної скарги на постанову судді районного суду. Згідно яких убачається, що дійсно розгляд страви стосовно ОСОБА_3, було розглянуто за його відсутності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення останній не був належним чином повідомлений.

Таким чином, строк подання ОСОБА_3 апеляційної скарги, необхідно рахувати з дня отримання ним копії судового рішення, тобто з 05.04.2017 року.

Враховуючи вищевикладене, вважаю необхідним поновити ОСОБА_3 строк оскарження постанови судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 13.02.2017 року, якою його притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, відповідно до ст. 277-2 КУпАП, повідомлення про розгляд справи, здійснюється повісткою особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 за №14, «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, зазначено:

- звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників;

- суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи це можливо лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і якщо від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

Як убачається з матеріалів справи, розгляд вказаної справи відбувся без участі особи яка притягається до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином.

Проте, в матеріалах справи відсутні відомості, щодо своєчасного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та всупереч вказаної норми закону, міститься телефонограма (а.с.10).

Разом з тим, така форма повідомлення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності про дату і місце розгляду справи, не передбачена Кодексом України про адміністративну відповідальність.

Таким чином, вказаних вимог закону, районний суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3, недотримався, належним чином не повідомив ОСОБА_3 про місце, день та час розгляду адміністративної справи щодо нього , провів розгляд справи без участі ОСОБА_3, як особи яка притягається до адміністративної відповідальності, що є порушенням його права на захист.

За вказаних обставин постанова суду підлягає скасуванню , виходячи з наступного.

Згідно до ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. В ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст.280 та 283 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

З'ясувавши обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_3 в його інтересах захисника ОСОБА_7, зваживши доводи апеляції, а також перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так самовідмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2.9/а/ ПДР України, передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ст.266 ч.2,3 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснив, що 16 січня 2017 року, дійсно спробував викурити цигарку з найденої на пустирі коноплі. Проте, на час зупинки близько 22.00, не відчував себе у стані наркотичного сп'яніння. Та зважаючи на те, що його неповнолітній син в цей час перебував в реанімації обласної лікарні та потребував постійного піклування, він погодився з поясненням складеним інспектором про те, що вн перебуває у стані наркотичного сп'яніння.

Незважаючи на невизнання своєї вини, винуватість ОСОБА_3 у вчинення адміністративного правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні апеляційної інстанції доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №220542 від 16.01.2017 року, згідно якого, ОСОБА_3, 16.01.2017 року, о 22-25 год. керував автомобілем НОМЕР_3, по вул. Степняка Кравчинського 32, у м. Кропивницькому з ознаками наркотичного сп`яніння, (нестійка хода, тремтіння рук, почервоніння обличча, не чітка мова) чим порушив п.2.9 а ПДР України (а.с.1).

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 16 від 16.01.2017 року, згідно якого ОСОБА_3 перебуває у стані наркотичного сп'яніння (а.с. 4).

- поясненнями ОСОБА_3, з яких убачається, що він 16.01.2017 року приблизно о 16.00 годині, перебуваючи дома, вжив шляхом паління наркотичний засіб канабіс (конопля), який влітку знайшов в полі за містом. Потім близько 20.00 годин стані наркотичного сп'яніння, поїхав на належному йому автомобілі Опель д.н.з. НОМЕР_4, до першої районної лікарні. Близько 21.30 години, взявши свою знайому віз її у напрямку Балашівка, та о22.30 годині був зупинений працівниками поліцїї.

Вказані пояснення підписані ОСОБА_3, скарг та доповнень не надходило.

Таким чином, на підставі висновку щодо результатів медичного огляду, згідно якого ОСОБА_3 перебуває у стані наркотичного сп'яніння, поліцейським складений протокол про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, до якого був долучений вказаний висновок, а тому порушень щодо складання зазначених документів відповідно до Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Виходячи з сукупності вищенаведених доказів зібраних по справі, перевіривши їх при розгляді даної справи, вважаю доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, яке передбачено ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, стосовно того, що його не було ознайомлено висновком результатів медичного огляду Кіровоградського наркодиспансеру, вважаю необґрунтованими, оскільки ОСОБА_3, був присутній під час медичного огляду, як і під час складання адміністративного протоколу стосовно нього за ч.1 ст.130 КУпАП, про що свідчить підпис у вказаному протоколі, а тому не був позбавлений можливості ознайомитися з процесуальними документами на підставі яких складено даний протокол.

Інших доказів стосовно порушення поліцейськими порядку складення адміністративного протоколу, чи неправильного застосування норм матеріального права, апелянтом до апеляційного суду не надано, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 294 ч. 8 п. 3 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Згідно ст. 247 ч. 1 п. 7 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 38 ч. 2 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що адміністративне правопорушення ОСОБА_3 вчинив 16.01.2017 року. Тому, на час розгляду справи в суді апеляційної інстанцій закінчився строк накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_3 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпаП, разом з тим постанова районного суду підлягає скасуванню із винесенням нової постанови, а провадження по справі закриттю у зв'язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ч.2 ст. 38 ч.2,п.7 ч.1 ст. 247, ч.2, п.3 ч.8 ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку подання апеляційної скарги, задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 строк подання апеляційної скарги на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.02.2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.02.2017 року, якою ОСОБА_3 визнаний винуватим в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження по даній справі закрити, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Підпис:

Згідно з оригіналом.

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області Л.Я.Ткаченко