Провадження № 33/792/291/17
Справа № 686/4196/17 Головуючий в 1-й інстанції Трембач О.Л.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2017 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретаря судового засідання Інжиєвської Ю.А., особи що притягується до відповідальності - ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 квітня 2017 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 квітня 2017 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1 не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн.

ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він 26.02.2017 року о 00 год. 44 хв. в м. Хмельницькому по Проспекту Миру, 59 керував автомобілем «Daewoo Lanos», номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження медичного огляду на стан сп'яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, а в діях ОСОБА_2 вбачається склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказує, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив усі наявні в матеріалах справи докази, належним чином не повідомив його про час та місце розгляду справи, копію постанови отримав 19.05.2017 року. Зазначає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з грубим порушенням законодавства. Апелянт заперечує доведеність його вини у вчиненні правопорушення, вказуючи, що належних та допустимих доказів, якими підтверджується факт керування ним транспортного засобу в стані алкогольного сп'яніння, в матеріалах справи немає.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 в підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши зібрані по справі докази, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження є таким, що підлягає задоволенню; апеляційну скаргу слід задовольнити частково, постанову суду першої інстанції щодо нього - скасувати, з постановленням нової постанови з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Як видно з матеріалів справи ОСОБА_2 не був присутній в засіданні суду першої інстанції 12 квітня 2017року, відомості про повідомлення його судом про місце, день та час судового розгляду, коли судом було ухвалене судове рішення, про вручення йому в передбачений законом строк копії постанови суду - відсутні. В провадженні є відомості про те, що копія постанови йому надсилалась поштою лише 12 травня 2017року(а.с.14).

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про поважність причин пропуску ОСОБА_2 строку оскарження постанови суду щодо нього, в зв'язку з чим йому слід поновити строк оскарження постанови суду.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не можуть бути прийнятими до уваги, позаяк спростовуються сукупністю досліджених апеляційним судом доказів, в той же час апеляційний суд погоджується з доводами апелянта, що суд розглянув справу за відсутності даних про його належне повідомлення про судовий розгляд, що є порушенням його права на захист.

Як видно з оскарженої постанови суду першої інстанції суддя, ухвалюючи рішення проводити судовий розгляд в відсутність

ОСОБА_2, вказав про те, що ОСОБА_2 був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином.

Однак такі висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1) ОСОБА_2 в протоколі був повідомлений про розгляд його справи Хмельницьким міськрайонним судом 13 березня 2017року, справа надійшла до суду та була розподілена судді 1 березня 2017року.

Незважаючи на те, що в суду були підстави для розгляду справи 13 березня 2017року, коли апелянт був повідомлений про судовий розгляд, судовий розгляд того дня не відбувся, причин цього матеріали справи не містять.

В подальшому в матеріалах справи є відмітки про те, що в справі направлялись повістки на 27 березня 2017 року та на 12 квітня 2017року, однак в справі відсутні будь-які дані про вручення таких апелянту чи про причини невручення (а.с.11,12), а також про повідомлення апелянта про судовий розгляд в будь-який інший спосіб.

Зважаючи на відсутність будь-яких даних про повідомлення

ОСОБА_2 про судове засідання 12 квітня 2017року, доводи його апеляційної скарги про те, що він не був повідомлений про судове засідання, в якому суду ухвалив оскаржуване ним рішення, матеріалами справи не спростовано. За таких обставин відповідно до положень ст. 268 КУпАП в суду не було підстав для розгляду справи в відсутність особи, що притягується до відповідальності, а судом порушено право особи на захист.

На підставі викладеного, апеляційний суд погоджується з доводами апелянта, що в суду першої інстанції, за відсутності об»єктивних даних про те, що ОСОБА_2 в передбачений законодавством спосіб був повідомлений про судовий розгляд, не було підстав проводити судовий розгляд в відсутність апелянта, чим судом порушено його право на захист, що тягне за собою скасування судового рішення з постановленням нової постанови.

При цьому апеляційній суд зважає, що з огляду на рішення Європейського суду з прав людини в справі «Гурепка проти України» від 08.07.2010року, де суд, зокрема, зазначив, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями статті 6 Конвенції та, відповідно, й статті 2 Протоколу №7 до Конвенції; Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, в справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011року, заява №16347/02) провадження в справі про адміністративні правопорушення за ч.1 ст. 51 КУпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниці, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про відсутність в справі належних та допустимих доказів в підтвердження його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційний судом прийняті до уваги бути не можуть з наступних підстав.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими апеляційним судом доказами. В апеляційній скарзі апелянт вказував про відсутність в справі доказів в підтвердження його вини у вчиненому, однак апеляційний суд з такими доводами погодитись не може з наступних підстав.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення(а.с.1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с.3,4), даними відеофіксування правопорушення, дослідженими в апеляційному суді, з яких видно, що апелянт в присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого законодавством порядку від проходження огляду на стан сп»яніння.

В апеляційному суді ОСОБА_2 визнав, що перед його зупинкою працівниками поліції, вживав спиртовмісні напої, відмовився від проходження огляду на стан сп»яніння в присутності двох свідків на місці зупинки та в медичному закладі.

Судом не встановлено порушень поліцейськими порядку та процедури, визначених ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

З врахуванням викладеного, підстави для закриття провадження в справі в зв»язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, відсутні, та такі доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли.

Однак, на час ухвалення апеляційним судом рішення закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, відтак, відповідно до приписів п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі має бути закрито в зв»язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись п.7 ч.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 квітня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 12 квітня 2017 року щодо ОСОБА_2 скасувати.

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, провадження в справі закрити в зв»язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області В.В. Бондар