ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/3552/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2017 р. Суддя Дарницького районного суду м. Києва Сизова Л.А., розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в місті Києві про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого в ТзОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» водієм, проживаючого в АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколами про адміністративні правопорушення серії БД № 100883 та БД № 100884, 12 травня 2017 року о 16 год. 30 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_2 на перехресті вулиць Російська та Вереснева в м. Києві, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками та розміткою, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_3, внаслідок чого скоїв на нього наїзд, що призвело до його травмування та пошкодження майна, після чого залишив місце пригоди, чим порушив вимоги п.п. 18.1, 2.10 а) ПДР України, тобто вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

ОСОБА_2 в суді вину у скоєнні адміністративних правопорушень не визнав та пояснив, що 12.05.2017 року близько 16 год. 30 хв. він рухався на службовому автомобілі «Renault Master» по вул. Вереснева в напрямку вул. Російська в м. Києві, виконував маневр повороту, попереду нього була перешкода у вигляді маршрутного таксі. Так, з метою об"їзду вказаної перешкоди, в рамках дозволених норм, з урахуванням наявної дорожної розмітки, завчасно переконавшись у відсутності на пішоходному переході в обох напрямках руху пішоходів виконав маневр та поїхав далі по справах. Через декілька перехресть, після зупинки на світлофорі, у дзеркало заднього виду помітив легковий автомобіль, що подавав сигнал фарами. Вирішивши, що у нього відчинився багажник чи іще щось із автомобілем, зупинився. Водій легкового автомобіля повідомив йому, що він начеб-то здійснив наїзд на пішохода, після чого залишив місце пригоди. Повернувшись на місце пригоди, припаркував автомобіль по ходу свого руху, та побачив в легковому автомобілі дідуся, на якого він начеб-то здійснив наїзд. В той час, як він намагався з"ясувати у дідуся, що сталося, до нього підійшов водій, який його наздоганяв та один із свідків, та стали наполегливо пропонувати йому заплатити дідусю гроші, щоб у того не було до нього претензій, не погодившись він викликав наряд поліції. По приїзді працівниками поліції було оглянуто його автомобіль та зафіксовано відсутність будь-яких механічних пошкоджень, пошкоджень лакофарбового покриття чи потертостей. Крім того, з врахуванням пояснень потерпілого з приводу того, що його зачепили боковою частиною кузова, однак в цій частині автомобіля не було виявлено будь-яких слідів, чи вм"ятин, у зв"язку з чим не можливо стверджувати, що саме його автомобіль здійснив наїзд на пішохода.

ОСОБА_3 в свою чергу пояснив, що 12.05.2017 року приблизно о 17 год. 45 хв. йшов з магазину, що знаходиться по вул. Вереснева в м. Києві, переходив вул. Російська в м. Києві, по пішоходному переходу на нерегульованому перехресті з вул. Вереснева в напрямку вул. Бориспільська в м. Києві. Пройшовши приблизно 1,5-2 метри по переходу був збитий автомобілем, після чого втратив свідомість, який саме автомобіль здійснив на нього наїзд він не знає, томй що той рухався зі спини і він його не бачив, зі слів очевидців це мікроавтобус «Renault».

ОСОБА_4 в суді показав, що не пам"ятає точної дати та часу, що керуючи автомобілем «ВАЗ» рухався по вул. Російська зі сторони вул. Харківське шосе в м. Києві, та був свідком того, як на перехресті з вул. Вереснева в м. Києві проїхав автомобіль і впала людина, це маленький вантажний автомобіль з білим кузовом, який точно автомобіль сказати не може, автомобіль не зупинившись поїхав далі. Він наздогнав його та повернув на місце пригоди. Безпосередньо наїзду на пішохода він не бачив, а тільки вже побачив, що пішоход впав на асфальт.

Вислухавши пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди, дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, приходжу до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також ст. 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

У судовому засіданні, ОСОБА_2 було надано послідовні та логічні покази з приводу обставин ДТП, які не викликають сумніву у суду, щодо їх достовірності.

Зазначений доказ, суд, виходячи з положень ст. 251 КУпАП, визнає належним та допустимим.

При цьому, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв'язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП, та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Так, ОСОБА_2 притягується до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, диспозиція якої передбачає порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху і як обов'язковий елемент об'єктивної сторони цього правопорушення є: пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Однак суду не надано жодних доказів підтверджуючих пошкодження чи то транспортних засобів, чи то іншого майна.

Крім того, надаючи оцінку відомостям, що містяться у схемі ДТП, виходячи з положень ст. 62 Конституції України, вважає викладені у ній дані такими, що ґрунтується на припущеннях, а тому суд даний доказ визнає не належним.

За таких обставин, враховуючи вище викладене, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, з урахуванням положень ст. 251 КУпАП та вимог Інструкції, вважаю, що у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, вважаю, що провадження у справі необхідно закрити.

Крім того, суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ст. 247 КУпАП, не вбачаю підстав для стягнення судового збору з ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 124, 247 ч. 1 п. 1, 283-285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва.

СУДДЯ: