Справа № 750/3704/17 Головуючий у 1 інстанції Кулініч Ю. П.
Провадження № 33/795/219/2017
Категорія - ст. 154 ч. 2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого суді - Акуленко С.О.

з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 травня 2017 року,

У С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживає: АДРЕСА_1

визнана винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 68 гривень з конфіскацією тварини.

Стягнуто з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у сумі 320 грн.

Як встановив суд, 09.03.2017, о 16.25, ОСОБА_2, порушила правила тримання собак, внаслідок чого її собака породи "Стафордтер'єр" у м. Чернігові, по вул. Борщова, 4-А, спричинила тілесні ушкодження малолітньому ОСОБА_3, 2006 року народження, шляхом укусу, що спричинило шкоду здоров'ю потерпілого, чим ОСОБА_2 вчинила правопорушення, передбачене за ч. 2 ст.154 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду, а провадження закрити. Свої вимоги мотивує тим, що в матеріалах справи відсутні свідки події та їх пояснення, речові докази. Судом не взято до уваги наявність ветиринарно-санітарної картки тварини. Також вказує, що призначене адміністративне стягнення у вигляді штрафу відповідає вимогам закону та є домірним скоєному, а стягнення у вигляді конфіскації тварини є незаконним та таким, що призначене з порушенням статті 33 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, яка підтримала у засіданні апеляційного суду свою апеляційну скаргу та просила не конфісковувати собаку, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 154 КУпАП настає адміністративна відповідальність за порушення правил тримання собак і котів, що спричинили заподіяння шкоди здоров'ю людей або їх майну.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 в судовому засіданні суду першої інстанції погодилась з протоколом про адміністративне правопорушення та підтвердила обставини його вчинення.

З аналізу поданої апеляційної скарги, суд також вбачає, що ОСОБА_2 не оскаржує суть адміністративного правопорушення, відповідно до протоколу серії АА № 509781 від 18.03.2017 року, а лише покладене на неї стягнення.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що висновки суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 2 статтею 154 КУпАП, за зазначених у постанові суду обставин, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами та ніким не оспорюються.

Відповідно до санкції ч. 2 ст. 154 КУпАП тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від трьох до п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин і на посадових осіб - від чотирьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладення стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Так, суд першої інстанції врахував характер та обставини вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є мірою відповідальності і застосування з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За вказаних обставин, суд вважає, що судом першої інстанції, при призначенні стягнення, в повній мірі враховані обставини на які посилається апелянт.

Разом з тим, суд вказує, що стягнення, передбачене у санкції вказаної статті не є альтернативне, а передбачає як основне стягнення у виді штрафу, так і додаткове - у виді конфіскації тварини.

Таким чином суд не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог ОСОБА_2 та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 04 травня 2017 року відносно ОСОБА_2 - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає

Суддя С. О. Акуленко