ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року м.Маріуполь

Суддя судової палати в кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області ОСОБА_1, за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу останнього на постанову судді Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 03 березня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень,-

ВСТАНОВИВ:

Як встановив суд, ОСОБА_2 08 грудня 2016 року, о 09 годині 10 хвилин в Токмацькому районі Запорізької області на 103 км + 500 м автодороги Р-37, керуючи автомобілем «Хундай Акцент», державний номерний знак НОМЕР_1, в порушення вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням внаслідок чого автомобіль перекинувся в лівий по ходу руху кювет.

На зазначену постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, як незаконну та необґрунтовану, та прийняти нову постанову, якою закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що в судовому засіданні не був присутній, тому був позбавлений права надати пояснення, відповідні докази та приймати участь у їх дослідженні під час судового розгляду. Про час та місце судового розгляду не був повідомлений, а тому просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді. Зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження, в них не міститься жодних доказів про те, що перекидання автомобіля мало місце саме з причин порушення ним п.12.1 Правил дорожнього руху України. Під час події свідків не було, поліцейські складали протокол без нього, а пояснення відбирали у лікарні, коли він був фактично в безпорадному стані. Вважає причиною зазначеної дорожньої пригоди стан дорожнього покриття на вказаній ділянці дороги (чисельні вибоїни, ями, ожеледь) та погодні умови, що унеможливлювало взагалі рух на значній швидкості, що спростовує висновки протоколу про адміністративне правопорушення та самого судового рішення. Крім того, будь-які технічні споруди чи інші автомобілі не зазнали жодних пошкоджень, що взагалі виключає склад правопорушення.

Заслухавши апелянта ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю що вона підлягає задоволенню, а постанова судді скасуванню за таких підстав.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак дані вимоги закону судом при розгляді справи щодо ОСОБА_2 не виконані в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.ст.277-2,278 КУпАП, повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є компетенцією виключно суду, який розглядає цю справу.

В матеріалах справи не міститься жодних відомостей про належне повідомлення ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи щодо нього, копію постанови судді він отримав лише 30 березня 2017 року, про що свідчать матеріали справи.

За таких обставин вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 03 березня 2017 року ОСОБА_2 пропустив з поважних причин, та відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП цей строк підлягає поновленню.

З урахуванням цього слід визнати, що ОСОБА_2 був позбавлений можливості реалізувати в суді свої права, передбачені ст.268 КУпАП, якими наділена особа, що притягається до адміністративної відповідальності, й зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо, тобто фактично був позбавлений права на захист, а в решті й на справедливий суд, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин доводи апелянта в цій частині є цілком обґрунтованими, а постанова судді є незаконною та підлягає скасуванню.

Суддя місцевого суду прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, з огляду на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №322334 від 23.12.2016 року (а/с 2), письмові пояснення ОСОБА_2 (а/с 5), а також схемою наслідків дорожньо-транспортної пригоди, якою зафіксовано обстановку місця події та пошкодження транспортного засобу.

Проте, з таким висновком суду погодитись неможливо.

Відповідальність за ст.124 КУпАП настає в тому разі, коли внаслідок порушення правил дорожнього руху було спричинено пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Тобто, обовязковою ознакою правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є спричинення пошкодження обєктів, зазначених у цій статті.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, має бути зазначено суть адміністративного правопорушення. Якщо внаслідок порушення правил дорожнього руху спричинено пошкодження транспортних засобів, про це має бути зазначено у протоколі.

За диспозицією ст.124 КУпАП обовязковим елементом обєктивної сторони правопорушення є настання реальних наслідків пошкодження транспортних засобів або іншого майна, що знаходиться у причинному звязку з порушенням правил дорожнього руху.

Як видно з матеріалів справи, у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, вказано лише про порушення ним п. 12.1 ПДР, що призвело до виїзду його за межі проїзної частини в кювет та перекидання. При цьому орган, що склав протокол, взагалі не зазначив що внаслідок виїзду в кювет було будь-що пошкоджено. Тобто в протоколі не були вказані певні наслідки як обовязків елементу обєктивної сторони цього складу правопорушення в діях ОСОБА_2, а саме: пошкодження транспортних засобів, автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд чи іншого майна, що знаходяться у причинному звязку з дорожньо-транспортною подією.

Відсутність у протоколі даних про наслідки ДТП, тобто відсутність причинного звязку між порушенням правил дорожнього руху й пошкодженням обєктів (обєктивної сторони правопорушення), зазначених у ст. 124 КУпАП, виключає адміністративну відповідальність за цим законом.

Відповідно до правових позицій, викладених в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (зі змінами та доповненнями), звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності… . При розгляді справ зазначеної категорії необхідно зясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Первинні пояснення самого ОСОБА_2 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення підлягають ретельній перевірці під час судового розгляду з огляду на вільне визначення своєї позиції до вчиненого, правильного розуміння обставин події, шляхом безпосереднього дослідження доказів судом, а обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, є складовою презумції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Висновок суду про пошкодження транспортних засобів, як наслідок дій ОСОБА_2 взагалі не відповідає обставинам справи та не доведений жодним доказом, в тому числі на які послався суд. Матеріали справи свідчать про пошкодження лише автомобіля самого ОСОБА_2, що не є підставою для його відповідальності.

Не доведеним є також й висновок про порушення ОСОБА_2 вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України, так як відсутні свідки самої події, відеоматеріали та експертні висновки

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП, не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки не містить даних, які характеризують обєктивну сторону складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (настання реальних наслідків у вигляді пошкодження певних обєктів), що прямо закладено в диспозиції даної статті, не встановлено них й під час судового розгляду.

Проте суд першої інстанції не звернув уваги на це порушення закону і всупереч вимогам ст. 278 КУпАП розглянув справу по суті, не усунувши недоліки протоколу та не надав цьому оцінки, визнав винним ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП, та наклав на нього адміністративне стягнення.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані стосовно даного правопорушення встановлюються окрім протоколу про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та іншими доказами.

Згідно ст.ст.9,245,252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Між тим, судом при розгляді справи ці вимоги закону не було виконано, свій висновок, як вбачається з оскаржуваної постанови, суд зробив фактично з даних, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та письмових пояснень самого ОСОБА_2 (які малоінформативні), фактично не перевіривши їх в тому числі шляхом допиту останнього, а тому висновки суду в постанові не відповідають фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд, який розглядав справу, помилково прийшов до висновку про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

За таких обставин, постанову районного суду слід скасувати, а провадження по справі закрити, відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 03 березня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень скасувати.

Провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати у кримінальних справах

та справах про адміністративні правопорушення

Апеляційного суду Донецької області ОСОБА_1