Справа № 219/7975/17
Провадження № 3/219/2776/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2017 року м. Бахмут

Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Конопленко О.С., розглянувши матеріали адміністративної справи, надійшла від в.о. заступника начальника управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

за ч. 1 ст. 204-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 204-3 КУпАП стосовно ОСОБА_1, відповідно до якого 13 липня 2017 року о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_1 намагався провезти через КПВВ «Майорське» автозапчастини, косметику на непідконтрольну територію України з метою реалізації, чим порушив п.п. 9, 31 Порядку переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2017 року № 99.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-3КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зявилась, за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно. При таких обставинах, суд дістається висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, відповідно до ст. 268 КУпАП України.

Під час розгляду справи сторонам були створені умови для повного, усебічного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-3 КУпАП, повністю знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджується зібраними по справі доказами.

Так, вина ОСОБА_1 підтверджується його ж письмовими поясненнями, з яких вбачається, що він отримав у відділенні служби доставки «Нова Пошта» поштові пересилання у вигляді автомобільної косметики, автомобільних запчастин, біологічних добавок та косметичних виробів на загальну суму 50000 гривень, які намагався перевезти на своєму автомобілі «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», реєстраційний номер НОМЕР_1, через КПВВ «Майорське» до міста Макіївка Донецької області, яке є територією, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Також його вина у вчиненні даного правопорушення повністю підтверджується матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення № 0298 від 13 липня 2017 року (а.с. 4) та іншими, наявними в матеріалах справи, доказами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2017 року за № 99 затверджено «Порядок переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції», і у пункті 9 вищевказаного порядку зазначено, що фізичні особи здійснюють переміщення товарів у ручній поклажі та/або супроводжуваному багажі автомобільним транспортом за переліком та обсягами (вартість, вага, кількість), що затверджуються МТОТ.

Пунктом 4 наказу Міністерства з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України від 24 березня 2017 року № 39 встановлено такі обсяги товарів (крім особистих речей та підакцизних товарів), що переміщуються фізичними особами: через лінію зіткнення з неконтрольованої території на контрольовану територію та у зворотному напрямку товари, сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 гривень та сумарна вага яких не перевищує 75 кг на одну особу.

Відповідно до частини 1 статті 204-3 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі порушення порядку переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції.

Так, з доданих до протоколу про адміністративне правопорушення копій податкових накладних вбачається, що вартість товарно-матеріальних цінностей, які ОСОБА_1 намагався перемістити через КПВВ «Майорське», становить понад 10000 гривень.

Інших обставин, які мають суттєве значення для розгляду справи судом не встановлено.

Суд вважає, що у справі досить доказів, прямо передбачених ст. 251 КУпАП, для повного, усебічного і об'єктивного розгляду справи, які вказують про винність ОСОБА_1

Вирішуючи питання про вид і міру адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1, суд враховує обставини справи, особу винного, характер вчиненого правопорушення і вважає, що до нього слід застосувати стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією товарів.

В свою чергу, санкція ч. 1 ст. 204-3 КУпАП України передбачає не тільки застосування штрафу, але й обовязкову конфіскацією товарів.

Статтею 29 КУпАП передбачено адміністративне стягнення у вигляді конфіскації предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об'єктом адміністративного правопорушення. Конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України. Таким чином, законодавство допускає конфіскацію лише конкретного майна: предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об'єктом адміністративного правопорушення, і грошей, одержаних у результаті вчинення такого правопорушення. Це означає, що суд у постанові, приймаючи рішення про конфіскацію, має вказати, який саме предмет чи предмети конфіскується, їх кількість, родові та індивідуальні ознаки, вартість.

Так, протокол про адміністративне правопорушення № 0298 від 13 липня 2017 та додаток до адміністративного протоколу від 13 липня 2017 року «Опис речей, виявлених при огляді автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1» не містять точний опис предметів, вилучених у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з зазначенням їх кількісних, якісних, родових, індивідуальних ознак, точної вартості, інших індивідуалізуючих ознак, які дозволяють відрізнити предмет від подібних йому. В свою чергу, з доданих до протоколу копій видаткових накладних взагалі вбачається, що покупцем (власником) товарно-матеріальних цінностей, вилучених у ОСОБА_1, є зовсім інша людина Фізична особа-підприємець ОСОБА_2.

При цьому необхідно зауважити, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, суд не може застосувати до ОСОБА_1 додаткове стягнення у вигляді конфіскації предметів.

Також відповідно до вимог статті 40-1 КУпАП, ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Беручи до уваги наведене, керуючись ст. 33, ч. 1 ст. 204-3, ст.ст. 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-3 КУпАП, та призначити йому стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот пятдесят) гривень, без конфіскації вилучених предметів.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 320(триста двадцять) гривень.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О. С.Конопленко