П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" грудня 2017 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

У провадженні цього місцевого суду перебуває дана справа.

У судове засідання, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи, згідно положень ст. ст. 268, 277-2 КУпАП, не з'явилася, про причини неявки не повідомила, суд, виходячи з вище зазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейськго суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, вважає за можливе провести розгляд справи у її відсутність.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 245, 252 КУпАП, висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до пложень ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу цей факт фіксується поясненнями свідків такої відмови або відеозаписом, а також відповідним записом у протоколі.

Даний протокол не містить перелік відомостей про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності такої сукупності, які б дали змогу її однозначно ідентифікувати, як ту, яка вчинила вказане у протоколі діяння.

Також, слід урахувати факт, що, ані протокол, а ні акт не уручені особі на яку складено протокол.

Згідно ж п. 56.1 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

З п. 56.15. ПК України слідує, що скарга зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Факт отримання акту поштовим зв'язком також встановити не можливо, так як матеріали спарви містять відомості про направлення ТОВ «ЕКСПРЕНС-МЕХАНІЗАЦІЯ» певних документів, однак даних про отримання не має.

Як наслідок, уважати встановленим факт відсутності обставин регламентованих ст. 56 ПК України, які б вказували, що, у цей період, грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається узгодженою, не можна.

Також, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про те, що при імовірний порушник вчинив правопорушення щодо ведення податкового обліку з порушенням встановлено порядку, згідно акту документальної перевірки, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, тобто протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, оскількив ньому не зазначені час, місце вчинення й суть адміністративного правопорушення та інші відомості, необхідні для вирішення справи, не вказано, які дії вчинені безпосередньо особою на яку складено такий протокол при веденні податкового обліку, у чому саме зїї боку полягає порушення ведення такого обліку, відсутні будь-які документи щодо її функціональних обов'язків.

Особа, що складала протокол, обмежилась лише загальними фразами, не зазначивши обставини вчинення правопорушення, суть самого правопорушення (дії або бездіяльність та в чому полягають) з посиланням на норму спеціального Закону.

З урахуванням викладеного, враховуючи вказані положення ПК України та імперативні норми ст. 62 Конституції, суд позбавлений можливості надати оцінку в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв'язку із чим, приходить до висновку про необхідність повернення справи до ДФС, під час якого необхідно всебічно, повно, і об'єктивно з'ясувати всі обставини, що мають значення для прийняття правильного рішення, у тому числі перевірити обставин того, чи отриманий особою сам акт, податкове повідомлення-рішення та чи оскаржувалося воно, якщо так, то вказати його результатти, після чого, за наявності до того законних підстав, направити до суду, попередньо уживши паралельно заходи спрямовані на вручення, як протоколу про аданістративне правопорушення, так і акту імовірному порушнику.

Уставновити перелік відомостей про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності такої сукупності, які б дали змогу її однозначно ідентифікувати, як ту, яка вчинила вказане у протоколі діяння, а саме ПІБ, дату народження та/або ідентифікаційний номер платника подактів.

Підстав для закриття провадження по справі, на даний час, суд, виходячи з норм ст.ст. 38, 247 КУпАП та ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, не вбачає, оскільки дана процесуальна дія не дасть змоги забезпечити виконання норм ст. ст. 1, 6, 7, 23 КУпАП.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенцією про захист прав і основоположних свобод людини, ст.ст. 1, 2, 163-1, 221, 245, 247, 252, 256, 277, 278, 283 КУпАП, ст. 56 Податкового Кодексу України, суддя

п о с т ан о в и в :

справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення повернути до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві для усунення вищевиявлених судом недоліків та виконання вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 31.03.2015 в справі № 2-рп/2015, оскарженню не підлягає.

С у д д я : О.В. Бірса