33/775/90/2017(м) 265/7162/16-п
Категория: ст. 41 ч.1 КпАП України
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

26 травня 2017 р. суддя Апеляційного суду Донецької області Топчій Т.В., розглянув апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 грудня 2016 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, працюючий генеральним директором ПАТ « Будівельно монтажна фірма «Азовстальбуд», мешкаючого за адресою АДРЕСА_1,-

визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 41 ч.1 КпАП України та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в сумі 510 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення №05-20 3281/0011 від 21 листопада 2016 року вбачається, що в порушення ч. ч. 1, 2 ст. 115, ст.. 116 КЗпП України, ст. ст. 24 Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо строків виплати заробітної плати», Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» та п. 8.12 колективного договору генеральним директором ПАТ «Будівельно-монтажна фірма «Азовстальбуд», ОСОБА_1, який займає таку посаду з 28 липня 2015 року та має обовязки щодо забезпечення своєчасної виплати заробітної плати працівникам товариства, не була забезпечена виплата заробітної плати ОСОБА_2 за період квітень 2015 року, ОСОБА_3 за період лютий, березень, квітень 2015 року, ОСОБА_4 за період березень, квітень 2015 року два рази на місяць у термін з лютого 2015 року по квітень 2015 року заробітна плата сплачується несвоєчасно з порушенням строків її виплати, а також не забезпечений остаточний розрахунок зі звільненим працівником ОСОБА_5 в день звільнення в сумі 1740 грн., що порушує права на оплату праці.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 грудня 2016 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчинення адміністративного правопорушення за ст. 41 ч.1 КпАП України та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 510 грн.

В своїй апеляції правопорушник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, постанову скасувати та прийняти нову, якою звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням. Зазначає, що у судовому засіданні при розгляді справи присутній не був, копію оскаржуваної постанови

отримав лише 21.03.2017 р., та у цей день подав скаргу, внаслідок чого вважає пропуск строку поважним. Зазначає, що при прийнятті оскаржуваної постанови суд першої інстанції не надав йому можливість захисту своїх законних інтересів та прав, не повідомив його про час, дату та місце розгляду справи, внаслідок чого він було порушеного його право на захист.

Зазначає, що суд першої інстанцій при прийнятті постанови не зважив на те, що у періоди не виплати заробітної плати працівникам підприємства, зазначеним в протоколі, за які його притягнуто до адміністративної відповідальності не являється періодом, в який він обіймав посаду директора на ПАО БМФ «Азовстальбуд».

Так, на підставі протоколу від 27 липня 2015 року засідання наглядової ради ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» та наказу від 28 липня 2015 року (а.с. 15) його було обрано з 28 липня 2015 року генеральним директором підприємства строком на три роки. У оскаржуваній постанові суд першої інстанції зазначив, що він є генеральним директором ПАТ «Будівельно-монтажна фірма «Азовстальбуд», та займає цю посаду з 28 липня 2015 року, відповідно має обовязки щодо забезпечення своєчасної виплати заробітної плати працівникам товариства, проте не була забезпечена виплата заробітної плати ОСОБА_6 за період квітень 2015 року, ОСОБА_3 за період лютий, березень, квітень 2015 року, ОСОБА_4 за період березень, квітень 2015 року два рази на місяць у термін з лютого 2015 року по квітень 2015 року заробітна плата сплачувалася несвоєчасно та з порушенням строків її виплати.

Таким чином судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови не враховано, що заборгованість з виплати заробітної плати працівникам (ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4І.) утворилась, коли посаду генерального директора ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» займала інша особа, бо він перебуває на такій посаді лише з липня 2015 року.

Крім наведеного, зауважує, що починаючи з 14 квітня 2014 року підприємство здійснює свою діяльність на території міста Маріуполя Донецької області, яке відноситься до зони проведення антитерористичної операції, що впливає на виробничі потужності підприємства, оскільки частина діяльності товариства була зосереджена на території міст Луганської області, які на теперішній час перебувають на непідконтрольній Україні території, а також перед підприємством є непогашена заборгованість замовників продукції БМФ «Азовстальбуд». На теперішній час керівництво підприємства вживає заходи для погашення заборгованості по заробітній платі та компенсації за порушення строків її виплати. Таким чином, з моменту виникнення у ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» заборгованості перед ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, та до теперішнього часу підприємство здійснює свою діяльність в зоні проведення антитерористичної операції, що підтверджується постановою КМУ та Наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ № 33/6/а від 7 жовтня 2014 року «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», за яким районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Пояснення, щодо цього були надані контролюючому органу Аналогічні висновки зроблені у постанові Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року по справі №805/9111/16-а.

Посилається на те, що фактично заборгованість ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» перед ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, під час розгляду адміністративного протоколу в суді вже була сплачена, тобто було усунено порушення трудового законодавства України. Отже, зважаючи на наведені обставини, просить суд застосувати відносно нього положення ст. 22 КУпАП, звільнивши від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та обговоривши доводи, викладені в апеляції, вважаю, що апеляція правопорушника підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню, з закриттям провадження по справі з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 294 ч. 2 КпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, прокурором протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 про винесення оскаржуваної постанови суду стало відомо 21.03.2017 р., що вбачається з розписки про отримання ним постанови саме у цей день, яка міститься в матеріалах справи. Перевірив обставини, на які посилається ОСОБА_7 вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови слід задовольнити, оскільки ним порушений строк на апеляційне оскарження з поважної причини.

Вважаю, що при вирішення питання винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, яке передбачає порушення вимог законодавства про працю та при накладенні на нього адміністративного стягнення судом не в повному обсязі були враховані всі обставини які підлягають з»ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення передбачені ст. 280 КпАП України.

Вважаю слушними апеляційні твердження ОСОБА_1 про порушення його права на захист, оскільки справу про адміністративне правопорушення було розглянуто судом у його відсутності, виходячи з матеріалів провадження він не отримав повістку про виклик до суду. Тому були порушені його права, передбачені ст. 268 КпАп України, він був позбавлений можливості давати пояснення в суді, користуватися правовою допомогою та ін..

Незважаючи на те, що заборгованість по заробітній платі у працівників «БМФ «Азовстальбуд» ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 утворилася за період лютий-квітень 2015 року, тобто до того часу як ОСОБА_1 став на посаду керівника підприємства 28 липня 2015 року, він є належним суб»єктом складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 41 ч.1 КпАП України, оскільки на час перевірки управлінням держпраці в Донецькій області від 21.11.16 року він займав відповідну посаду і несе відповідальність за порушення законодавства про працю України незалежно від часу утворення цих порушень. Однак ці обставини слід враховувати при вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення.

Також під час апеляційного провадження встановлено, що заборгованість ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» перед працівниками ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звільненими з підприємства у 2015 році сплачена у повному обсязі, що підтверджується довідкою від 26.05.17 р. Тому вважаю, що фактично адміністрацією підприємства були усунуті порушення трудового законодавства України, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення від 21.11.16 р., складеному управлінням держпраці в Донецькій області.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1Д, слід враховувати і його доводи про те, що підприємство працює в районі проведення АТО має контрагентів на непідконтрольній Україні території, що потягло за собою скорочення виробничих потужностей, збільшення дебіторської заборгованості перед підприємством та інші обєктивні виробничі складнощі.

Отже враховуючи характер та обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, те, що його негативні наслідки для і працівників підприємства усунені, данні про особу правопорушника, керуючись ст. 22 КУпАП вважаю можливим звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст. 41 ч.1 КУпАП у зв'язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням та закривши справу про адміністративне правопорушення згідно ст. 284 ч.2 КпАП України.

Керуючись ст.ст. 22, 284, 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Орджонікідзевського райсуду м. Маріуполя - задовольнити. Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Орджонікідзевського райсуду м. Маріуполя Донецької області від 19.12.16 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 грудня 2016 рок відносно ОСОБА_1 скасувати.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст. 41 ч.1 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП обмежившись усним зауваженням.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1Д, закрити згідно ст. 284 ч.2 КпАП.

Суддя: