Провадження № 33/772/412/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вишар І. Ю.
Доповідач: Ковальська І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 р. м. Вінниця

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Вінницької області Ковальська І.А., розглянувши апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_3 - адвоката Бистрицького М.О. на постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20 квітня 2017 року, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_5 у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 2 грудня 2016 року о 16.10 год. в м. Вінниці на перехресті нерівнозначних доріг вулиць Трамвайна - Хмельницьке шосе, ОСОБА_5, керуючи автомобілем марки «Volkswagen T4» д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу автомобілю марки «Subaru» д.н.з. НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі, в результаті чого відбулось зіткнення та пошкодження транспортних засобів.

За результатами розгляду справи судом першої інстанції було винесено постанову від 20 квітня 2017 року, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_5 у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду, представник потерпілої ОСОБА_3 - адвокат Бистрицький М.О. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову, прийняти нову, якою визнати ОСОБА_5 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Висновки судді вважає таким, що не відповідають фактичним обставинам справи. Суд прийняв упереджене рішення, безпідставно не взяв до уваги пояснення усіх допитаних свідків, суб'єктивно оцінив висновок експерта.

Заслухавши виступ потерпілої ОСОБА_3 та адвоката Бистрицького М.О. на підтримку апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_5, який заперечив проти апеляційної скарги, вважає рішення суду законним, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню.

Згідно висновку експерта, в ситуація яка склалась, в діях водія автомобіля «Volkswagen T4» ОСОБА_5 з технічної точки зору вбачається невідповідність вимогам п. 16.11 та вимогам дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху України.

Таким чином, у даному висновку експерт чітко вказав, що ОСОБА_5 порушив вимоги п. 16.11 та дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» ПДР України.

Відповідно до п. 16.11 ПДР України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрестя проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

А дорожній знак 2.1. «Дати дорогу» передбачає, що водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під'їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі та рухаються по головній дорозі.

Перехрестя вулиць Хмельницьке шосе - Трамвайна в м. Вінниці являється нерегульованим з світлофорним регулюванням проїзду даного перехрестя при русі транспортних засобів по вул. Хмельницьке шосе.

Водій ОСОБА_6 при виїзді із вулиці Трамвайна на вулицю Хмельницьке шосе зобов'язаний був переконатись у відсутності руху транспортних засобів на головній дорозі та лише після цього розпочати виїзд, що ним не було зроблено.

Згідно пояснень ОСОБА_5, наданих ним в апеляційному суді, він вину не визнав, та вважає, що ДТП відбулось в зв'язку з тим, що водій автомобіля «Subaru» ОСОБА_3 здійснила проїзд перехрестя на червоний сигнал світлофора. Крім того зазначив, що при виїзді з другорядної дороги він керувався пішохідним світлофором. Автомобіля «Subaru» не бачив.

Допитана ОСОБА_3 пояснила, що Правила дорожнього руху не порушувала, їхала по головній дорозі по вул. Хмельницьке шосе. Водій ОСОБА_5, виїжджаючи на перехрестя з другорядної дороги, не надав їй дорогу, внаслідок чого відбулось зіткнення автомобілів. Крім того зазначила, що рухалась з невеликою швидкістю, перехрестя світлофору проїхала на зелений миготливий сигнал. В момент коли в її полі зору з'явився автомобіль «Volkswagen T4» під керуванням ОСОБА_5 почала гальмувати, проте стан дорожнього покриття взимку не дав їй фізичної змоги зупинити транспортний засіб.

Висновок суду першої інстанції щодо невідповідності дій ОСОБА_3 вимогам ПДР України, а саме проїзду нею на забороняючий сигнал світлофора є необґрунтованим.

Протокол щодо порушень ПДР водієм ОСОБА_3 працівниками батальйону № 3 УПП у м. Вінниці не складався.

Свідок ОСОБА_7, який надав письмові пояснення працівникам УПП у м. Вінниці відразу після ДТП, повідомив, що автомобіль «Subaru» рухався в лівому ряду на зелений сигнал світлофора. А автомобіль «Volkswagen T4» виїжджав з вулиці Революційної (Трамвайна) та не пропустив «Subaru», внаслідок чого відбулось ДТП.

Посилання суду першої інстанції на відеозапис з камер відеоспостереження, як на підтвердження вини водія ОСОБА_3 та невинуватість водія ОСОБА_8, ніяким чином не спростовує висновок експерта та пояснення свідків.

Експерт зазначив, що враховуючи відеозапис ДТП та результати проведених досліджень, в діях водія автомобіля «Subaru-forester» ОСОБА_3 невідповідностей вимогам п. 8.7.3 Правил дорожнього руху може не вбачатися, і при умові наявності технічної можливості попередити зіткнення в її діях буде вбачатись невідповідність вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, а при відсутності такої можливості в її діях не буде вбачатись невідповідність вимогам п. 12.3 ПДР України.

В ситуації яка склалась в діях водія автомобіля «Volkswagen T4» ОСОБА_5 з технічної точки зору вбачається невідповідність вимогам п. 16.11 та вимогам дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху.

Отже перевагу руху в даній дорожній обстановці мав водій автомобіля «Subaru-forester» ОСОБА_3

В зв'язку з тим, що для водія ОСОБА_5 не було дорожніх знаків, які б надавали йому перевагу у русі, тому при виїзді з другорядної дороги на головну, останній повинен впевнитись, що транспортні засоби, які рухаються по головній дорозі, в даному випадку, зупиняться до його смуги.

А тому висновки суду щодо відсутності в діях ОСОБА_5 порушень ДПР та те, що дорожньо-транспортна пригода відбулась не з вини останнього є невірними та не ґрунтуються на законі.

Враховуючи наведене, вважаю, що постанову суду слід скасувати, ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за ознаками порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

При цьому, провадження у справі підлягає закриттю, оскільки на даний час пройшли строки притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 38 КУпАП, так як з дня вчинення порушення пройшло понад три місяці.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_3 - адвоката Бистрицького М.О. задовольнити.

Постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20 квітня 2017 року, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_5 у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, скасувати.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі щодо ОСОБА_5 закрити в зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис)

З оригіналом вірно.

Суддя: