Справа № 570/2370/17
Номер провадження 3/570/939/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2017 року

Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області Кушнір Н.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого АДРЕСА_1

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

28 травня 2017 року близько 09 год. 00 хв. ОСОБА_1 по місцю фактичного проживання АДРЕСА_1 ображав нецензурною лайкою свою сестру ОСОБА_1, чим завдав шкоди психологічному здоров'ю потерпілої.

Правопорушник в суді свою вину у вчиненому визнав, оскільки образився на сестру, яка ніде не працює, просить обрати стягнення у виді адміністративного арешту, оскільки громадські роботи відпрацьовувати не буде.

Потерпілу належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи за адресою, вказаною нею особисто, проте в судове засідання вона не з'явилася. Враховуючи, що в справі є достатні дані про її обізнаність про місце і час розгляду справи в суді, а також наявні її письмові пояснення та відсутнє клопотання про перенесення судового розгляду, в яке вона не прибула з невідомих причин, достатність матеріалів справи для прийняття рішення, відсутність необхідності заслуховувати її особисті пояснення з приводу події, беручи до уваги встановлені строки розгляду вказаних справ, вважаю за можливе розглянути матеріали у її відсутність.

Факт вчинення насильства в сім»ї при встановлених судом обставинах підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення АА 273114, поясненнями правопорушника, потерпілої ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 - їх матер"ю.

Протокол про адміністративне правопорушення складений у присутності правопорушника та його копія йому вручена, про що свідчать відповідні застереження. Відповідно до тексту протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз»яснено права, передбачені ст.63 КонституціїУкраїни і ст.268 КпАП України.

Відповідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободигромадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно ст.245 КпАП України завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. За правилами ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Згідно положень ст.280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення - передбаченої нормами права сукупності об'єктивних і суб'єктивних ознак, за наявності яких те чи те діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він включає в себе: а) об'єкт; б) об'єктивну сторону; в) суб'єкт; г) суб'єктивну сторону.

Об'єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об'єктивна сторона полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а також у невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений. Відповідно до Закону України «Про попередження насильства в сім'ї» насильство в сім'ї - будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім'ї стосовно іншого члена сім'ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім'ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров'ю. Вони можуть мати характер фізичного, психологічного чи економічного насильства. Фізичне насильство - це умисне насильство, яке не завдає фізичного болю і не спричиняє тілесних ушкоджень (наприклад, нанесення одним членом сім'ї іншому члену сім'ї побоїв). Психологічне насильств - насильство, пов'язане з дією одного члена сім'ї на психіку іншого члена сім'ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров'ю. Економічне насильств - умисне позбавлення одним членом сім'ї іншого члена сім'ї житла, їжі, одягу та іншого майна чи коштів, на які постраждалий має передбачене законом право, що може призвести до порушення фізичного чи психічного здоров'я. Завдання шкоди фізичному або психічному здоров'ю потерпілого є необов'язковим для кваліфікації.

Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Суб'єктом правопорушення є особа, якій виповнилося 16 років, і яка вчинила насильство до одного із членів своєї сім'ї.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам, які пред'являються чинним законом до такого документу, визнано належним доказом та крім того, в матеріалах провадження наявні і інші беззаперечні докази, які підтверджують вину правопорушника. Вказані докази є такими, що повністю узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам, які пред'являються чинним законом до такого документу, визнано належним доказом та крім того, в матеріалах провадження наявні і інші беззаперечні докази, які підтверджують вину правопорушника. Доказів, які не були відомі особі при складанні відповідного протоколу, правопорушник до суду не надав. Вказані докази є такими, що повністю узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості.

Таким чином, ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КпАП України як вчинення насильства в сім'ї.

При обранні виду та визначенні розміру адміністративного стягнення суд враховую особу правопорушника, обставини, за яких відбувалися події, вважаю за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту, протипоказань для чого судом не встановлено. Саме такий його вид у відповідності до ст.23 КпАП Українибуде мірою відповідальності, достатньою для досягнення мети виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Щодо негайного виконання судового рішення, то відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, що згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» повина застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права, вказаний суд в справі "Швидка проти України" встановив, що держава порушила дві статті Європейської конвенції з прав людини. ЄСПЛ, одностайно постановивши, що мали місце порушення права на свободу вираження поглядів та порушення права на оскарження кримінальних справ. Аналогічний підхід слід застосовувати за обставин цієї справи. Суд зазначає, що апеляційна скарга не зупиняє виконання судового рішення, а накладене стягнення повино бути застосовано невідкладно відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Якщо б покарання було іншим, рішення суду першої інстанції набрало б законної сили лише за відсутності апеляційної скарги упродовж встановленого законодавством строку або якщо б апеляційний суд залишив його без змін. Суд вважає незрозумілим, як такий перегляд на цій стадії може ефективно виправити недоліки рішення суду нижчої інстанції.

Вирішено питання про стягнення судового збору відповідно до ст.40-1 КпАП України.

На підставі ч.1 ст.173-2 КУпАП, керуючись ст.ст.40-1, 283, 284 КпАП України, суддя

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на три доби.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2.) в прибуток Рівненського районного суду Рівненської області /№ рахунку 295, МФО 833017, ЄДРПОУ одержувача 38012756, код доходів 22030001, банк ГУДКСУ в Рівненській області ЄДРПОУ суду 26406260/ судовий збір в розмірі 320 грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя: Кушнір Н.В.