Справа №521/3988/16-п
Номер провадження 3/521/2569/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2017 року суддя Малиновського районного суду міста ОСОБА_1 Іщенко, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу, що надійшла з 2-ої роти 1-го батальйону Управління поліції міста ОСОБА_1, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, будинок № 24 вАДРЕСА_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серія АП 2 № 454357 від 04 лютого 2016 року, вбачається, що ОСОБА_2 04 лютого 2016 року о 17 годині 50 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вулиці Іцхака Рабіна, 2 у місті Одесі, під час перестроювання з лівої смуги для руху вправу смугу, не надав перевагу в русі автомобілю ОСОБА_4 державний номер НОМЕР_2, який рухався попутно в тій смузі для руху на яку він мав намір перестроїтись, внаслідок чого допустив з ним зіткнення, чим порушив вимоги п. 10.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч).

За даним фактом інспектором патрульної поліції 2-ої роти 1-го батальйону лейтенантом поліції ОСОБА_5 відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КпАП України.

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що дорожньо-транспортна пригода трапилась з провини водія автомобілю ОСОБА_4. 04 лютого 2016 року він керуючи автомобілем НОМЕР_1 зупинився по вулиці Іцхака Рабіна на заборонений сигнал світлофору та у цей час з його автомобілем допустив зіткнення автомобіль ОСОБА_4 державний номер НОМЕР_2.

ОСОБА_6 за допомогою SMS-повідомлення були надіслані судові повістки про виклики до суду, однак до суду у призначений час останній не зявився, про причини неявки суддю не повідомив. Крім того, ОСОБА_6 за місцем його мешкання були надіслані судові повістки про виклики до суду однак у призначений час останній до суду не зявився, про причини неявки суддю не повідомив.

Постановою суду 04 квітня 2016 року матеріали адміністративної справи повернуті до управління патрульної поліції у місті ОСОБА_1 для належного оформлення та зобовязано експерта опитати учасників дорожньо-транспортної пригоди та свідка за обставинами події; провести додатковий огляд місця дорожньо-транспортної пригоди та встановити ширину смуги на котрій сталась дорожньо-транспортна пригода, встановити чи фіксувалось місце зіткнення камерами відео-спостереження. 04 квітня 2017 року матеріали справи надішли до Малиновського районного суду міста ОСОБА_1.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, а також пояснення особи яка притягується до адміністративної відповідальності, суддя вважає, що провадження по справі відносно ОСОБА_2 має бути закрите у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 124 КпАП України об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого цією статтею, характеризується діями спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 1.4. ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно зясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КпАП України. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КпАП України. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Вимогами статті 251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху

Суд не може прийняти як доказ винуватості ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди схему місця ДТП, оскільки в схемі події, крім кінцевих положень автомобілів та відмітки про місце зіткнення (без відповідного обґрунтування на підставі аналізу слідів), слідової інформації, яка б дозволила встановити автомобіль, що в умовах події маневрував, відсутня. В схемі пригоди взагалі відсутня інформація про ширину проїзної частини, наявність та ширину смуг, на що й була звернена увага суду у постанові від 04 квітня 2016 року.

Крім того, враховуючи, що учасники дорожньо-транспортної пригоди стверджують, що вони не маневрували із смуги в смугу, при цьому пояснюючи, що саме опонент здійснював маневр перестроювання, суддею у постанові також надавалась можливість встановити, чи фіксувалось місце зіткнення камерами відео-спостереження, однак в долучених до матеріалів справи документів взагалі відсутні відомості чи встановлювався даний факт під час належного дооформлення.

Щодо наявних в матеріалах справи пояснень свідка ОСОБА_7, суд не може їх прийняти як доказ винуватості ОСОБА_2, оскільки інспектором не зясовано звязок свідка з ОСОБА_6, а саме не встановлено в яких стосунках вони перебувають (родинні, дружні), що унеможливлює суду надати даним поясненням обєктивної оцінки.

Наявність суттєвих протиріч в поясненнях учасників пригоди та відсутність пояснень свідків позбавляє суд зробити однозначний та обґрунтований висновок про наявність в діях конкретної особи порушень правил дорожнього руху.

Суддя вважає, що доказів, які б свідчили про порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, інспектором не встановлено, та спростовується як матеріалами справи так і наданими у судовому засіданні поясненням особи відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визначається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальній відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У даному конкретному випадку ідеться не про кримінальний злочин, а про адміністративне правопорушення, але оскільки Кодекс України про адміністративне правопорушення не передбачає таку підставу для закриття провадження у справі як недоведеність вини, вважаю за необхідне застосувати аналогію закону та статтю 62 Конституції України.

Відповідно до ст. 247 п 1 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин як відсутність складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 251, 252, 247, 280, 283, 284 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_2 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України, закрити згідно до ст. 247 п 1 КпАП України у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, потерпілим через суд, що її виніс, протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя: О. В. Іщенко