ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року суддя Апеляційного суду міста Києва Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 24 травня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 24 травня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 2 роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи та неправильно встановив, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, оскільки такий висновок не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Відсутні докази і того, що він відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку.

Звертає увагу на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП, оскільки у ньому відсутні відомості про те, що він раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП протягом року. За таких обставин його дії не могли бути кваліфіковані судом за ч.2 цієї статті.

Також вважає, що у нього не було обов'язку виконувати вимогу працівника поліції щодо проходження огляду на стан сп'яніння, оскільки на момент складання протоколу порушення п.2.5 ПДР України полягало у відмові водія пройти такий огляд саме на вимогу працівника міліції.

За результатами апеляційного перегляду просить оскаржувану постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Також ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що він не був належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду, який відбувся без його участі. Крім цього, оскаржувана постанова йому не направлялася, а її копію його захисник отримав лише 04.08.2017 року, після чого звернувся до суду.

Суд задовольняє клопотання ОСОБА_1 та поновлює йому строк на апеляційне оскарження з огляду на те, що судове засідання відбулося у його відсутності чи його захисника, та про прийняте судом рішення захиснику стало відомо лише 04.08.2017 року, після ознайомлення з матеріалами справи, про що свідчить відповідна розписка (а.с.13).

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 16.04.2016 року о 04:20 год. керував автомобілем НОМЕР_1, по пр-ту Глушкова в м. Києві в стані наркотичного сп'яніння (зіниці очей не реагували на світло, порушення мови, координації рухів), від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння в медичному закладі водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху суд першої інстанції обґрунтував наявними в матеріалах справи доказами, зокрема даними протоколу про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, рапортом працівника поліції, копією постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 23.06.2015 року.

Суд апеляційної інстанції вважає таке рішення законним та обґрунтованим, з огляду на наступне.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддя розглянув справу у відповідності до положень ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини справи про адміністративне правопорушення, а тому обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 порушення п.2.5 ПДР України.

Зокрема, складений щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить необхідні відомості, передбачені законом, обставини вчиненого правопорушення, виклад обставин щодо його відмови від проходження огляду на стан сп'яніння, засвідчені підписами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Суд вважає необґрунтованими апеляційні доводи щодо невідповідності вимогам закону складеного щодо ОСОБА_1 протоколу щодо суті скоєного правопорушення. Зокрема, як вбачається зі змісту даного протоколу, дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст.130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за повторне протягом року будь-якого з порушень, передбачених частиною першої цієї статті. На підтвердження цього до протоколу про адміністративне правопорушення долучена копія постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 23.06.2015 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не був зобов'язаний проходити огляд на стан сп'яніння на вимогу працівника поліції, також не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», національна поліція була створена 02 липня 2015 року. Тобто, на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вже діяв вищевказаний закон, а відтак інспектор поліції був уповноважений вимагати від водія транспортного засобу пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку та складати протокол про адміністративне правопорушення.

Крім цього, положеннями ст.255 КУпАП визначений перелік службових осіб, які мають право складати протокол про адміністративне правопорушення, серед яких в п.1 ч.1 вказаної норми закону зазначені посадові особи Національної поліції.

У зв'язку з відмовою водія від проходження огляду, поліцейський, діючи у відповідності до вимог ст.266 КУпАП, правомірно склав протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП, вказавши, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Апеляційним переглядом не встановлено неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення вимог процесуального закону. Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 24 травня 2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 2 роки без оплатного вилучення транспортного засобу, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.Мосьондз