Справа №573/682/17 Головуючий у суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 33/788/194/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року суддя Апеляційного суду Сумської області Литовченко Н. О. ,за участю ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_4 справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 18 квітня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Білопільського районного суду Сумської області від 18 квітня 2017 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у звязку з тим, що він 22 березня 2017 року о 17 год. 30 хв. в смт. Улянівка, Білопільського району по вул. Центральній керував мотоциклом марки К-750, номерний знак 5478СУМ в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_3 звернувся до Апеляційного суду Сумської області з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги посилається на те, що постанова судді є незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки, на думку ОСОБА_3, достовірних та допустимих доказів скоєння ним адміністративного правопорушення матеріали справи не містять.

На підтвердження своєї невинуватості, ОСОБА_3 вказує, що мотоциклом керував його син, оскільки він сам дійсно перебував у стані алкогольного спяніння та не мав при собі водійського посвідчення на право керування транспортними засобами, що на думку апелянта, підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Зазначає, що огляд працівниками поліції на стан спяніння проводився не на місці зупинки транспортного засобу, як це передбачено Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції, затвердженим Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103, а в м. Білопілля, особою, яка не була безпосереднім свідком даного адміністративного правопорушення. Вказує, що поліцейські не запропонували йому пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу у присутності двох свідків, а відразу доставили до медичного закладу, чим на його думку, порушили вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Зазначає, що висновок про результати медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є недопустимим доказом, оскільки медичний огляд був проведений більше ніж через дві години з моменту виявлення підстав для його проведення, та в медичному закладі, який не внесений до відповідного переліку, затвердженого управлінням охорони здоровя Сумської ОДА.

Крім того, вказує, що зразки біологічного матеріалу в нього не відбирались. Вважає, що суд безпідставно послався на відеозапис в підтвердження його винуватості, оскільки він виготовлений посадовою особою, яка не мала на це повноважень. Також, ОСОБА_3 звертає увагу на те, що працівники поліції не представились, не предявили свої службові посвідчення. Окрім того, вказує на факт вимагання в нього з боку працівників поліції грошових коштів в сумі 3000 тисячі гривень для сплати штрафу.

З огляду на це, вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували керування ним транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Вважає, що було порушено його право на захист, оскільки судове засідання 18 квітня 2017 року було проведення за відсутності його захисника.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст.245,251,252,280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП грунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, з матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_3 свою вину у вчиненому не визнав та пояснив, що дійсно перебував у стані алкогольного спяніння, але за кермом мотоцикла був його син, який на момент приїзду дільничних інспекторів Буцькова О.Л. та Іванцюка Р.П., пішов за пальним, яке в них закінчилось.

Цим поясненням суд надав критичну оцінку, що є обґрунтованим.

Визнаючи ОСОБА_3 винним, суддя послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серія АП2 №520504 від 22 березня 2017 року (а.с.2), висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_3 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 41 від 22 березня 2017 року (а.с.3).

Обставини, викладені в протоколі підтвердили свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9, допитані під час судового розгляду в суді першої інстанції, які зазначили, що 22 березня 2017 року після 16 годині по вул. Центральній у смт. Улянівка помітили чоловіка, який невпевнено керував мотоциклом. Помітивши їх, він почав тікати, але через деякий час заглух. З того часу, як побачили мотоцикл, з поля зору його не втрачали, ОСОБА_3 в їх присутності заперечував факт керування мотоциклом.

Крім того, суддею місцевого суду в якості свідка був допитаний інспектор Третьяк В.Ю. який підтвердив, що 22 березня 2017 року дільничними інспекторами Буцьковим О.Л. та Іванцюком Р.П. до Білопільського відділу поліції був доставлений ОСОБА_3, як особа, яка керувала мотоциклом в стані алкогольного спяніння. Після проведення медичного огляду на стан спяніння на підставі рапортів цих дільничних інспекторів ним був складений протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилання ОСОБА_3 на те, що в порушення вимог постанови КМУ №1103 від 17 грудня 2008 року протокол про адміністративне правопорушення був складений у відділі поліції, особою, яка не була безпосереднім свідком даного адміністративного правопорушення, суд першої інстанції вірно не взяв до уваги в якості таких, що тягнуть за собою недопустимість вказаного доказу, оскільки у відповідності до ст.259 КУпАП, з метою складання протоколу про адміністративне правопорушення порушника також може бути доставлено в поліцію. Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою старшим інспектором Білопільського ВП в Сумській області ОСОБА_10

Доводи ОСОБА_3 про порушення порядку огляду на стан спяніння, зокрема, що йому не було запропоновано пройти такий огляд за допомогою спеціального технічного засобу у присутності двох свідків, а відразу було доставлено до медичного закладу є безпідставними, оскільки ОСОБА_3 не заперечував факт перебування в стані алкогольного спяніння, не погоджувався лише з тим, що керував мотоциклом, вказуючи при цьому, що за кермом був його син. Крім того, не відмовлявся від проходження такого огляду.

Не заслуговують на увагу і доводи ОСОБА_3 про те, що КЗ Білопільська ЦРЛ не включений в перелік закладів охорони здоровя, яким надається право проведення огляду на стан спяніння водіїв, оскільки наказом управління охорони здоровя Сумської обласної адміністрації від 27 грудня 2015 року №1146-ОД, затверджений перелік акредитованих лікувально-профілактичних закладів охорони здоровя Сумської області, яким надається право проведення медичного огляду на стан спяніння водіїв транспортних засобів, до якого включений і КЗ Білопільська ЦРЛ.

Ставитися критично та не приймати як допустимий доказ медичний висновок КЗ Білопільська ЦРЛ щодо результатів огляду на стан алкогольного спяніння з огляду на те, що він проведений більш ніж через дві години з моменту виявлення відповідних підстав, тобто без додержання процедури, передбаченої Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, апеляційний суд підстав не вбачає, оскільки згідно протоколу ОСОБА_3 керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння о 17-30 год., а медичний огляд був проведений о 19-35 год.

Цілком обгрунтовано судом першої інстанції не взято до уваги покази свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 як доказ того, що за кермом мотоцикла був його син ОСОБА_11, оскільки вказані свідки бачили їх разом в період часу з 16-05 год. до 16-30 год., тобто більш ніж за годину до того, як ОСОБА_3 у стані алкогольного спяніння виявили співробітники поліції, при цьому, вірно встановивши, що їх покази беззаперечно не спростовують обставин вчиненого.

Твердження ОСОБА_3 з приводу безпідставного посилання у постанові суду першої інстанції на відеозапис фіксації адміністративного правопорушення, як неналежного доказу у даному провадженні, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів, які підтверджують факт керування ОСОБА_3 мотоциклом в стані алкогольного спяніння, які узгоджуються між собою, логічно доповнюють один одного та не протирічать один одному.

Факт вимагання з боку працівників поліції грошових коштів в сумі 3000 грн. для сплати штрафу, на який посилається в апеляційній скарзі ОСОБА_3, жодними доказами також не підтверджується.

Не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду і доводи апеляційної скарги стосовно порушення права ОСОБА_3 на захист, оскільки як вбачається з протоколу судового засідання від 18 квітня 2017 року, від ОСОБА_3 надійшло клопотання про продовження розгляду справи за відсутності його захисника.

З огляду на це, жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об'єктивності вищевказаних матеріалів ОСОБА_3 не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для визнання їх недопустимими відсутні.

Зібрані у справі докази в їх сукупності є достатніми для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_3 накладено суддею у межах, встановлених санкцією ч.1 ст.130 КУпАП і відповідає вимогам ст.33 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

Інші доводи апелянта не впливають на законність та обґрунтованість прийнятого судом рішення щодо визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_12 не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 18 квітня 2017 року про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення.

Постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіОСОБА_2.