Провадження №3/263/2216/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2017 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Музика О.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

за ст.185 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, складеним інспектором роти № 4 батальйону УПП в м. Маріуполі ДПП ОСОБА_2, ОСОБА_1 11 жовтня 2017 року, приблизно о 00.40 год., знаходячись за адресою: пр. Металургів, 121, м. Маріуполь, не виконав законні вимоги інспектора роти № 4 ОСОБА_2 предявити документи для складання адміністративного матеріалу та не надав можливість для проведення поверхневої перевірки транспортного засобу відповідно до ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що 11 жовтня 2017 року о 00.05 год. керував автомобілем марки «ВМW-Х5», державний номерний знак НОМЕР_1, був зупинений працівниками патрульної поліції за те, що на автомобілі не горіла права лампа ближнього світла, за що відносно нього була винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 КУпАП, а також протокол за ст. 185 КУпАП за відмову надати документи на автомобіль і за відмову в огляді автомобіля і багажника, хоча документи він надавав одразу після зупинки транспортного засобу і не заперечував проти огляду автомобіля за умови складання протоколу огляду. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, протокол складено незаконно.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Диспозицією ст. 185 КУпАП передбачено притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема, у випадку злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обовязків.

До протоколу про адміністративне правопорушення серії АА 160382 додано протокол про адміністративне затримання ОСОБА_1, копія постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, рапорт інспектора Ханакової Л.С. та диск з відеозаписом.

У тексті протоколу про адміністративне затримання ОСОБА_1 його метою визначено: припинення правопорушення, встановлення особи, складання адмінматеріалів.

З копії постанови від 11 жовтня 2017 року серії ЕАА № 183029 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП вбачається, що останнім надавалося посвідчення водія, адже його номер зазначено як в тексті самої постанови, так і в тексті протоколу про адміністративне правопорушення серії АА 160382, що свідчить про факт надання поліцейським посвідчення і можливість встановити особу завдяки посвідченню водія.

Будь-яких обєктивних даних про те, що не надавалися інспектору поліції інші необхідні для складання постанови документи, суду не надано. Переглядом відеозапису встановлено, що наданий суду диск містить відеофайли № , , , , , що відображають спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 у приміщенні Центрального ВП ГУНП в Донецькій області, під час якого останній не заперечував проти проведення огляду автомобіля у присутності слідчого, а самі інспектори підтвердили, що посвідчення водія ОСОБА_1 уже надавалося.

У рапорті інспектора поліції ОСОБА_3 зазначено, що 10 жовтня 2017 року о 23.30 год. нею разом з інспектором Далакяном Т.А. помічено транспортний засіб «ВМW-Х5», державний номерний знак НОМЕР_1, водій якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом без увімкненого ближнього світла фар у темну пору доби по пр. Металургів, 121 в м. Маріуполі. На неодноразові вимоги предявити посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу відмовився, а також не надав транспортний засіб для проведення поверхневої перевірки згідно із ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію». Зазначено також, що у поліцейських виникло достатньо підстав вважати, що в даному транспортному засобі знаходяться речовини, обіг яких заборонено, тому ОСОБА_1 підвезено до Центрального ВП для подальшого «розвитку справ».

Порядок проведення поверхневої перевірки регламентовано ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію», згідно з якою поверхнева перевірка як превентивний поліцейський захід є здійсненням візуального огляду особи, проведенням по поверхні вбрання особи рукою, спеціальним приладом або засобом, візуальним оглядом речі або транспортного засобу. Поліцейський може здійснювати поверхневу перевірку речі або транспортного засобу:

1) якщо існує достатньо підстав вважати, що в транспортному засобі знаходиться правопорушник або особа, свобода якої обмежується в незаконний спосіб;

2) якщо існує достатньо підстав вважати, що в транспортному засобі знаходиться річ, обіг якої заборонено чи обмежено або яка становить загрозу життю чи здоровю такої особи або інших осіб;

3) якщо існує достатньо підстав вважати, що річ або транспортний засіб є знаряддям вчинення правопорушення та/або знаходиться в тому місці, де може бути скоєно кримінальне правопорушення, для запобігання якого необхідно провести поверхневу перевірку.

Поверхнева перевірка речі або транспортного засобу здійснюється шляхом візуального огляду речі та/або транспортного засобу або візуального огляду салону та багажника транспортного засобу. Поліцейський при здійсненні поверхневої перевірки має право вимагати відкрити кришку багажника та/або двері салону.

Під час поверхневої перевірки речі або транспортного засобу особа повинна самостійно показати поліцейському вміст особистих речей чи транспортного засобу.

При виявленні в ході поверхневої перевірки будь-яких слідів правопорушення поліцейський забезпечує їх схоронність та огляд відповідно до вимог статті 237 Кримінального процесуального кодексу України.

З огляду на зазначену норму закону у поліцейського дійсно мають бути достатні підстави для проведення поверхневої перевірки.

У даному випадку в рапорті інспектора поліції ОСОБА_3 зазначено, що для поверхневої перевірки у працівників поліції були достатні підстави вважати, що у транспортному засобі знаходяться речовини, обіг яких заборонено.

Однак суд дійшов висновку, що законних підстав вважати, що у транспортному засобі ОСОБА_1 знаходилися речовини, обіг яких заборонено, у поліцейських не було, адже доказів на підтвердження даного факту до адміністративного матеріалу не додано і вимога поліцейських без наявності достатніх підстав вважати, що в транспортному засобі дійсно знаходиться річ, обіг якої заборонено чи обмежено або яка становить загрозу життю чи здоровю такої особи або інших осіб, є перевищенням влади і не можна визнати як законне розпорядження або вимогу поліцейського.

Про відсутність правових підстав для вимоги оглянути транспортний засіб, на які у рапорті посилається поліцейський, є і та обставина, що ОСОБА_1 доставлений до відділу поліції і у такому у порядку, передбаченому ст. 237 КПК України не проведено огляду транспортного засобу, що вказує на формальний підхід поліцейського до складання рапорту та безпідставну вимогу щодо огляду транспортного засобу.

З огляду на наведене, не вбачалося і підстав для здійснення адміністративного затримання ОСОБА_1

Так, статтею 260 КУпАП передбачені заходи забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення. Зокрема, у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обовязковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Аналіз доданих до протоколу про адміністративне правопорушення доказів дає підстави вважати, що не доведено як факту прояву з боку ОСОБА_1 злісної непокори, так і таких розпоряджень або вимог поліцейського при виконанні ним службових обовязків, які б можна було визнати законними.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Тлумачення поняття «злісна непокора» надано у рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011. Так відповідно до пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями. Кодекс передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі працівника міліції (наразі поліції), члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, військовослужбовця (стаття 185). Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції (наразі поліції) при виконанні ним службових обовязків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у звязку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац другий пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року № 8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоровя, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів»). Слово «непокора» означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги. З проведеного аналізу положень Кодексу вбачається, що ними передбачена відповідальність за непокору пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху (частина перша статті 127) та злісну непокору законному розпорядженню або вимозі працівника міліції (наразі поліції), члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, працівника транспорту, військовослужбовця, працівника Державної прикордонної служби України (статті 185, 185-9, 185-10).

За правилами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи докази у сукупності між собою, враховуючи обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, які не підтверджені у передбачений законом спосіб, суд приходить до висновку про те, що достатніх доказів для наявності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, у діях ОСОБА_1 не встановлено, внаслідок чого провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1ст. 247, ст. 252 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП закрити за відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд міста Маріуполя.

Суддя О.М. Музика