Справа № 462/1528/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 квітня 2017 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м.Львова Колодяжний С.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника відділу Головного управління Держпраці у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, голови правління ПАТ «Львівелектромаш», проживаючої на ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт громадянина України серії КА №482992, ідентифікаційний код №

за ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1, працюючи головою правління ПАТ «Львівелектромаш», допустила порушення вимог законодавства про працю, зокрема, порушила вимоги ч.ч.1, 2 ст.115 КЗпП України та ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці» - виплата заробітної плати не проводилася не менше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, а саме: заробітна плата працівникам підприємства за першу половину січня 2017 року виплачена 24.01.2017 року, а заробітна плату за другу половину січня 2017 року виплачена 09.02.2017 року, заробітна плата працівникам підприємства за першу половину лютого 2017 року виплачена 23.02.2017 року, а заробітна плата працівникам підприємства за другу половину лютого 2017 року виплачена 13.03.2017 року та 15.03.2017 року; порушення вимог ч.4 ст.115 КЗпП України та ст.21 Закону України «Про відпустки» - заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки проводиться пізніше ніж за 3 дні до її початку, а саме: ОСОБА_2 надано основну щорічну відпустку з 03.01.2017 року, а оплату часу щорічної відпустки проведено 09.02.2017 року, ОСОБА_3 надано щорічну основну щорічну відпустку з 05.01.2017 року, а оплату часу щорічної відпустки проведено 09.02.2017 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надано основну щорічну відпустку з 03.01.2017 року, а оплату часу щорічної відпустки проведено 13.02.2017 року, ОСОБА_6 надано щорічну основну відпустку з 16.01.2017 року, а оплату часу щорічної відпустки проведено 09.02.2017 року, ОСОБА_7 надано щорічну основну відпустку з 25.02.2017 року, а оплату часу щорічної відпустки проведено 13.03.2017 року, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надано щорічну основну відпустку з 01.03.2017 року, а оплату часу щорічної відпустки не проведено, ОСОБА_10 надано основну щорічну відпустку з 21.03.2017 року, а оплату часу щорічної відпустки на дату проведення перевірки не проведено. Згідно пояснення, наданого адміністрацією підприємства, випливає, що виплата відпускних проводилась або буде проводитись разом із заробітною платою на прохання працівників згідно поданих ними заяв, чим пояснюється відпускних із порушенням строків більше одного місяця; порушення вимог ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум що належать працівнику від установи, не проводиться в денть звільнення, а саме ОСОБА_11 звільнено з роботи з 28.02.2017 року, а виплата належних при звільненні коштів проведено 07.03.2017 року; порушення вимог ст.117 КЗпП України адміністрацією підприємства не забезпечено нарахування та виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме: ОСОБА_11 звільнено з роботи з 28.02.2017 року, а виплату належних при звільненні коштів проведено 07.03.2017 року. Однак, станом на день проведення перевірки (29.03.2017 року) не представлено документів, які б свідчили про нараховану виплату їй середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.41 КУпАП.

У суді ОСОБА_1 свою вину визнала повністю, підтвердила вказані вище обставини, щиро розкаюється у вчиненому, просить її суворо не карати.

Крім повного визнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненому правопорушенні, її вина підтверджується матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення № 13/01/168/0332 від 29.03.2017 року і актом перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкового державного соціального страхування №0, письмовими поясненнями ОСОБА_1, наказами та платіжними відомостями.

Враховуючи наведене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП.

З врахуванням даних про особу правопорушника у сукупності із обставинами справи та ступеня тяжкості вчиненого ним правопорушення, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст.23 КУпАП, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді у виді штрафу.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 320 грн.

Керуючись ст.ст. 40-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрати їй адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (пятсот десять) грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 320 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: С.Ю. Колодяжний