АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТІ КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду

міста Києва Жук О.В.,

розглянувши 12 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року про притягнення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

29 листопада 2016 року постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва Вовка Б.А. визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 /двадцяти/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 275 гривень 60 копійок.

Згідно з постановою 03 жовтня 2016 року, о 08 годині 50 хвилин, ОСОБА_3, керуючи мотоцикл НОМЕР_1, порушив п.2.3 «б», п. 14.6 «а» Правил дорожнього руху України, а саме не був уважний, при здійсненні обгону, не впевнився в безпеці маневру, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати вказану постанову та постановити нову, якою закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Своє прохання апелянт обґрунтовує тим, що він не порушував Правил дорожнього руху України, а в дорожньо-транспортній пригоді винен водій автомобіля «Nissan» ОСОБА_5

Так, він рухався на мотоциклі в тому ж напрямку і смузі руху, що і водій автомобіля «Nissan», на безпечній дистанції від інших автомобілів зліва та не здійснював маневр обгону будь-яких транспортних засобів. В цей час, водій автомобіля «Nissan», який рухався попереду трохи праворуч від апелянта, намагаючись повернути ліворуч, не зайнявши завчасно крайнє ліве положення, різко, без сигналу повороту виїхав із ряду машин, які рухалися прямо, на ліву частину смуги руху прямо перед апелянтом для здійснення повороту ліворуч на вул. Ватутіна в м. Києві. При цьому, водій автомобіля «Nissan» не переконався в безпечності свого маневру та відповідно помилково не пропустив апелянта, оскільки останній рухався в попутному напрямку. Тобто, водій ОСОБА_5 порушив п.10.1, п.10.4. Правил дорожнього руху України.

Апелянт не встиг повністю зреагувати на різкий маневр повороту ліворуч, оскільки водій автомобіля ОСОБА_5 взагалі не вмикав попереджувальний світловий сигнал маневру повороту, чим порушив п.9.2 «б», п.9.4 Правил дорожнього руху України.

Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги на неналежне оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме відсутність постанови про закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 286 КК України, що на думку апелянта є підставою для їх повернення в управління патрульної поліції для дооформлення.

Також, звертає увагу на те, що його клопотання не були розглянуті судом першої інстанції, зокрема, клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 29 листопада 2016 року, у зв'язку із неможливістю явки його захисника і свідка пригоди. Тобто, судом першої інстанції було допущено однобічність та неповноту судового розгляду, оскільки оскаржувана постанова винесена без участі апелянта та відповідно без з'ясування всіх обставин справи в повному обсязі.

Копію постанови судді від 29 листопада 2016 року, апелянт отримав лише 08 грудня 2016 року, а тому просить поновити йому строк на апеляційне оскарження вказаної постанови.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_6, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення потерпілого ОСОБА_5, який заперечував проти скасування постанови, пояснення свідка ОСОБА_7,перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При цьому, як убачається з матеріалів справи ОСОБА_3 подав через канцелярію суду клопотання про відкладення судового засідання призначеного на 29 листопада 2016 року, у зв'язку із неможливістю явки його захисника і свідка по справі./а.с.59-61 т.1/ Проте, судом першої інстанції розглянуто справу без участі ОСОБА_3 та постановлено оскаржуване рішення. Копію постанови суду від 29 листопада 2016 року ОСОБА_3 отримав лише 08 грудня 2016 року /а.с.64 т.1/, а тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 280, 283 КпАП України в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно й об'єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Висновок суду щодо вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме даними що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, схемі пригоди, а також в поясненнях водіїв та свідка.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції пояснив, що 03.10.2016 він, перебуваючи за кермом автомобіля НОМЕР_2 рухався по Дніпропетровському шосе в напрямку вул. Заболотного у м. Києві. В той час проводилися ремонтні роботи на проїзній частині, у зв'язку з чим рух транспорту здійснювався по двох зустрічних смугах. На перехресті з вул. Ватутіна /с. Лісники/ він здійснював поворот ліворуч і відчув удар в задню частину свого автомобіля. Потім він зрозумів, що відбулося зіткнення його автомобіля з мотоциклом під керуванням ОСОБА_3 Сигнал світлофора дозволяв йому здійснення повороту на ліво.

Аналогічні пояснення потерпілий надавав безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди працівникам поліції а також в ході судового розгляду справи судом першої інстанції.

З письмових пояснень ОСОБА_3, що містяться в матеріалах справи, вбачається, що в зазначених в протоколі час та місці, він рухався, керуючи мотоциклом «Suzuki GM 51 B» д.н.з.НОМЕР_3 На ділянці дороги велися ремонтні роботи без наявності знаків заборони обгону та одностороннього руху. Світлофорні об'єкти були розташовані над кожною смугою руху та вказували зелений колір. Не доїжджаючи до перехрестя, водій автомобіля «Nissan», без сигналу повороту, різко змінив напрямок руху і повернув на його смугу руху /ОСОБА_3 рухався в середній смузі прямо/. Відстань перед зіткненням була мінімальною, тому було неможливо зреагувати на небезпечний маневр водія автомобіля.

Тобто в зазначених поясненнях ОСОБА_3 стверджував, що рухався в іншій смузі для руху ніж потерпілий ОСОБА_5

В судових засіданнях суду першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_3 змінив пояснення в частині того, що він рухався в різних смугах для руху з потерпілим ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_7 в письмових поясненнях зазначав, що на перехресті бачив як автомобіль «Nissan» рухався в попутному напрямку з мотоциклом «Suzuki», з ліва від нього залишалося не менше 2 метрів дороги. Не увімкнувши завчасно сигнал лівого повороту, а також не зайнявши крайнє ліве положення на дорозі, даний автомобіль здійснив неочікуваний лівий поворот в напрямку с. Лісники та не залишив водію мотоцикла жодних шансів уникнути зіткнення.

В судовому засідання суду апеляційної інстанції свідок ОСОБА_7 надав аналогічні пояснення щодо обставин пригоди.

З схеми пригоди вбачається, що після зіткнення мотоцикл, яким керував ОСОБА_3, опинився за межами двох смуг руху, в яких на той час здійснювався зустрічний рух транспортних засобів.

Враховуючи викладене, вважаю, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_3 порушив п.2.3 «б», п. 14.6 «а» ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.

Саме першочергові пояснення ОСОБА_3 про здійснення ним руху по зустрічній смузі для руху на перехресті, де потерпілий намагався здійснити поворот, підтверджуються іншими доказами в справі, викладеними вище.

При цьому доводи апеляційної скарги про порушення потерпілим Правил дорожнього руху України не впливають на висновки про винуватість ОСОБА_3, оскільки не є предметом дослідження в рамках справи про адміністративне правопорушення щодо останнього, тому що протокол був складений лише відносно одного водія.

Відсутність в матеріалах справи постанови слідчого про закриття кримінального провадження за ч.1 ст. 286 КК України не є підставою для повернення справи про адміністративне правопорушення працівникам поліції для дооформлення, оскільки таке повернення не передбачене Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, вважаю, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_3 порушив п.2.3 «б», п. 14.6 «а» ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.

Тому, підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 та скасування постанови судді щодо останнього не вбачаю.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_3 строк на подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 /двадцяти/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.В.Жук