Провадження № 3/127/5237/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2017 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Вишар І.Ю., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в м. Вінниці про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч.1ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 16.07.2017 року о 20 год. 45 хв. по вул. Хмельницьке шосе, 130А, в порушення вимог п. 2.9 (а) ПДР України, керувала транспортним засобом марки Nissan Primera, д.н.з. НОМЕР_2, у стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Прилад зафіксував результат 1,35%, тобто проба позитивна.

В судове засідання призначене на 10.10.2017 року правопорушник не зявився з невідомих суду причин. Через адвоката ОСОБА_2 подав до суду заперечення, відповідно до яких вину у вчиненні правопорушення не визнає. Вказує на те, що достатні належні докази щодо обставин події правопорушення в матеріалах справи відсутні. Протокол про адміністративне правопорушення оформлений з порушеннями вимог чинного законодавства, у ньому зафіксовані невірні відомості по обставинам справ, оскільки транспортний засіб під його керуванням не зупинявся і він ним не керував, огляд на стан спяніння проводився з порушенням вимог, передбачених Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Надав суду висновок про проходження огляду на стан спяніння в порядку само звернення, в якому зафіксовано негативний результат тесту щодо стану спяніння. Просив закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Також у прохальній частині письмових заперечень клопотав про виклик свідків і витребування доказів, які свідчать про належне виконання вимог вищевказаної Інструкції поліцейськими.

Зважаючи, що в судове засідання зявився захисник правопорушника, суд вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутність ОСОБА_1, оскільки останній скористалась своїм правом на правову допомогу та представництво його інтересів в суді.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_2 заперечував щодо наявності вини підзахисного ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та наявності законних підстав для накладення адміністративного стягнення, вказував на ті ж обставини, що зазначені у письмових запереченнях ОСОБА_1 та просив закрити провадження у справі.

До суду також викликались зазначені у клопотанні свідки, однак останні в судове засідання не зявились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У ст. 251 КУпАП зазначено, що докази у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд, заслухавши пояснення та заперечення захисника, дослідивши матеріали справи, враховуючи:

п. 2.9. Правил дорожньогоруху, згідно якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;

п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерствавнутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09.11.2015 р., огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку);

п. 7 вищезазначеної Інструкції - встановлення стану алкогольного спяніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогамицієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові; враховуючи вказані норми суд прийшов до висновку що дії ОСОБА_1 кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортними засобами в стані алкогольного спяніння.

Суд критично розцінює заперечення ОСОБА_1 та пояснення його захисника та вважає їх намаганням уникнути відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки вони спростовуються, а вина ОСОБА_1 доводиться матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №202785 від 16.07.2017 року, роздруківкою приладу «Драгер 6810», актом огляду на стан спяніння, письмовим зобовязанням ОСОБА_3 про доставку ТЗ до місця постійної стоянки, рапортом поліцейського, реєстраційною карткою на ТЗ, довідкою поліції. Зібрана сукупність доказів в матеріалах справи на думку суду є переконливим свідченням наявності вини у діях правопорушника.

При цьому, судом не приймаються до уваги результати медичного огляду на стан спяніння, зафіксовані згідно висновку №1735 від 16.07.2017 року, оскільки такий огляд був проведений в порушення вимог ч. 4 ст. 266 КУпАП. Також, слід звернути увагу на те, що особа щодо якої розглядається права про адміністративне правопорушення не позбавлена можливості надавати докази по обставинам справ у тому числі на підтвердження свої заперечень, але інших таких доказів суду не було надано.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_1 не працює, є особою, яка підлягає адміністративній відповідальності, обставин що помякшують чи обтяжують відповідальність правопорушника судом не встановлено, вказаним правопорушенням не заподіяно майнової шкоди.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 не зважаючи на загально прийняті норми поведінки та співжиття в суспільстві, вчинив грубе, суспільно-небезпечне порушення правил дорожнього руху, внаслідок якого могли настати тяжкі наслідки, своїми діями наражав на небезпеку інших учасників дорожнього руху, легковажно дозволив собі керувати транспортом у стані алкогольного спяніння, що свідчить про свідоме грубе порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що достатнім для ОСОБА_1 та запобіганню вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавлення права керуваннями транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

Враховуювищевикладене, керуючись ст.33, ч. 1 ст.130,280 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу розміром 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. .

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 320,00 грн. на користь держави.

На постанову суду можебути подана апеляціяпротягом 10-ти діб з моменту її винесення.

Суддя