Справа № 454/507/17 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 33/783/851/17 Доповідач: Танечник І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2017 року суддя Апеляційного суду Львівської області Танечник І.І., з участю прокурора Бриндак М.Т. , гр-на ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2 розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 22 травня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1,

встановив:

ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за те, що він, обіймаючи посаду начальника Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, будучи відповідальною по підпункту «в» пункту 1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст.172-6 КУпАП, суб»єктом відповідальності за правопорушення, пов»язані з корупцією, в порушення вимог абзацу 3 п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення , пов»язане з корупцією, передбачене ст.172-6 ч.1 КУпАП.

Постановою судді Сокальського районного суду Львівської області від 22 травня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 850 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 320 гривень.

На дану постанову судді гр-н ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та провадження у справі закрити у зв»язку з відсутністю в його діях складу адмінправопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, є необґрунтованою, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього, відсутні будь-які дані про форму вини, наявність прямого умислу, а матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на те, що він, подавши електронну декларацію 08.11.2016р., мав умисел на порушення вимог фінансового контролю чи переслідував будь-який корупційний інтерес. Вказує, що 28.10.2016р. він зареєструвався на сайті НАЗК для подачі електронної декларації та зробив спробу її подачі, яка була безуспішна, а далі подав декларацію в електронному вигляді 30.10.2016р., проте із незалежних від нього причин декларація не була зареєстрована в системі ЄДРД, про що він довідався 08.11.2016р. і після цього подав декларацію ще раз і вже перевірив реєстрацію. Умислу на несвоєчасне подання декларації у нього не було, подав її несвоєчасно з поважних причин, а тому не може нести, на його думку, відповідальність за адмінправопорушення.

Крім того зазначає, що правопорушення було виявлено 09.02.2017р., що вбачається з листа начальника УЗЕ у Львівській області до керівника ГУ юстиції відносно надання інформації по ОСОБА_1, або 14.02.2017р. - відповідно до листа начальника ГУ юстиції. А тому вважає, що на момент притягнення його до адміністративної відповідальності 22.05.2017р. пройшло три місяці з часу виявлення адмінправопорушення, а тому відповідно до ст.38 КУпАП справа підлягала закриттю.

Заслухавши гр-на ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, виступ прокурора, яка заперечила доводи апеляційної скарги та підтримала оскаржуване рішення, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги , суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Місцевий суд, виносячи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП прийшов до висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП покликаючись на те, що ОСОБА_1, перебуваючи на посаді начальника Сокальського РВ ДВС ГТУ юстиції у Львівській області був зобов»язаний подати декларацію за 2015 рік у строк до 30.10.2016р., однак подав таку лише 08.11.2016р., тобто з порушенням строку подачі декларації, передбаченому абзацом 3 п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції».

З дослідженого судом листа НАЗК №93-05/17012/17 від 26.05.2017р. вбачається, що 28.10.2016р. ОСОБА_1 було натиснуто кнопку «подати документ», підтверджено правильність внесених даних, але не натиснуто кнопку «подати декларацію» та не підписано документ власним електронним підписом /а.с.89-90/.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив , що 28.10.2016р. він зареєструвався на сайті НАЗК для подання електронної декларації, 30.10.2016р. подав електронну декларацію, а 08.11.2016р. довідався, що декларація не подана, тому подав її знову. Умислу не подавати декларацію або подавати її невчасно у нього не було.

Відповідно до п.3 Інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017р. « Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов»язані з корупцією» вбачається, що суб»єктивна сторона правопорушення, передбаченого, зокрема ч.1 ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Дослідивши вищенаведені обставини, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 не мав умислу на неподання чи несвоєчасне подання декларації за 2015 рік. 28.10.2016р. ОСОБА_1 заповнив декларацію та подав документ, тим самим, не маючи спеціальної освіти в галузі комп»ютерних технологій та відповідної підготовки, вважав, що декларація за 2015р. ним подана. Довідавшись 08.11.2016р. про те, що декларація ним не подана, він в той же день подав її у встановленому порядку.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 вчинив всі дії для подачі декларації, умислу на неподання чи несвоєчасне подання такої у нього не було, що виключає наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

За таких обставин суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, постанова Сокальського районного суду Львівської області від 22.05.2017р. підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 до закриття на підставі ст.247 КУпАП у зв»язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч.1 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП , -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Постанову Сокальського районного суду Львівської області від 22 травня 2017р., якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.172-6 ч.1 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити .

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Танечник І.І.