Справа № 489/1083/17 16.05.2017 16.05.2017 16.05.2017
Номер провадження: 33/784/176/17
Провадження № 33/784/176/17 Категорія: ст. 130 ч. 2 КУпАП
Головуючий суду першої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий апеляційного суду: Гребенюк В.І.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2017 року Апеляційний суд Миколаївської області в складі:
Головуючої судді Гребенюк В.І.
За участі: секретаря судового засідання Грабовецької О.С.
особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності, ОСОБА_2
захисника ОСОБА_3
розглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2. на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 квітня 2017 року, якою
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працює, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше притягався до адміністративної відповідальності 24.06.2016 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 130 КУпАП до штрафу в розмірі 3400 грн., -
- притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки без оплатного вилучення транспортного засобу.
Постановлено стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 320 грн.
Згідно постанови судді водій ОСОБА_2 26 лютого 2017 року об 11.30 год., керував транспортним засобом Мазда державний номер НОМЕР_1 по вул. 295 Стрілкової Дивізії в районі будинку № 7 в м. Миколаєві з явними ознаками наркотичного спяніння (звужені зіниці очей, тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя). В присутності двох свідків у встановленому законом порядку відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного спяніння в медичному закладі, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного спяніння, вчинене повторно протягом року.
Не погодившись із зазначеною постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження відносно нього.
Вважає, що рішення суду прийняте без урахування всіх фактичних обставин справи, а зібрані у справі та досліджені в ході судового розгляду справи докази не є достатніми для визнання його вини у вчинені зазначеного правопорушення.
Твердить: що судом не зазначено за вчиненні яких конкретно дій, передбачених ст. 130 КУпАП, його притягнуто до відповідальності; що огляд на стан спяніння на місці зупинки не проводився;
що матеріали справи не містять даних, які б свідчили про його перебування у стані спяніння;
що зазначені у протоколі дані вказують лише на те, що він «відмовився від медичного огляду», проте аж ніяк не встановлюють стан його спяніння;
що його клопотання про приєднання до матеріалів справи результатів медичного огляду від 29 січня 2017 року та від 11 лютого 2017 року, виписку № 580 від 26 лютого 2017 року було проігнороване в порушення ст. 245 КУпАП.
що свідки в ході судового розгляду справи взагалі не допитувалися;
що судом не приділено належної уваги деяким обставинам складання протоколу про адміністративне правопорушення та направлення його для проходження медичного огляду. При цьому зазначає, що його огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, поліцейським не проводився; та посилається на положення абз. 2 п. 27, п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» та п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.
Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 на підтримку апеляційної скарги першого, вивчивши матеріали справи, вважаю апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав
Судом першої інстанції дана справа розглянута у відповідності до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія БР № 143578 від 26 лютого 2017 року, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Мазда державний номер НОМЕР_1 на вул. 295 Стрілецької Дивізії в м. Миколаєві з явними ознаками наркотичного спяніння (звужені зіниці очей, тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя). В присутності двох свідків в установленому законом порядку водій відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного спяніння в медичному закладі, чим порушив п. 2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки вчинено повторно протягом року (а. с. 1).
Згідно постанови судді суду першої інстанції ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердив факти, викладені в протоколі.
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 підтвердив, що дійсно відмовився від проходження огляду на стан наркотичного спяніння у медичному закладі, оскільки був розлюченим на інспекторів поліції. Згодом, самостійно пройшов таке обстеження.
Що стосується тверджень ОСОБА_2 щодо неповноти судового розгляду справи через не допит свідків, то вони не заслуговують на увагу, оскільки в суді першої інстанції ОСОБА_2 підтвердив факти, викладені в протоколі, а тому не було потреби у допиті свідків.
А тому є неприйнятними доводи апелянта в цій частині.
Крім того, є безпідставними посилання ОСОБА_2 на не проведення поліцейським його огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів.
Так, відповідно до п. 12 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція) у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя.
Крім того, відповідно до приписів п. 8 Порядку
направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
За такого інспектор поліції діяв відповідно до приписів вищенаведених порядку та інструкції, оскільки у нього були наявні достатні підстави вважати, що водій ОСОБА_2 перебуває у стані наркотичного спяніння.
Крім того, такий огляд особи на стан спяніння в закладах охорони здоровя проводиться саме у присутності поліцейського, який її доставив.
Так, згідно п. п. 16, 17 розділу III Інструкції щодо проведення огляду на стан спяніння в закладах охорони здоровя і оформлення його результатів, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду (п. 16); зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку (п. 17).
А за правилами п. 22 розділу III Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан спяніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
Твердження апелянта про ігнорування судом його клопотання про приєднання до матеріалів справи результатів медичних оглядів від 29 січня 2017 року, від 11 лютого 2017 року та виписки № 580 від 26 лютого 2017 року, не знайшли свого підтвердження, оскільки таких даних матеріали даної справи про не містять.
У будь-якому випадку медичні документи, датовані 29 січня 2017 року, від 11 лютого 2017 року не мають відношення до вказаної справи.
З огляду на вимоги п. 22 розділу III Інструкції, а також суті адміністративного правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності, не має значення чи перебував він у стані спяніння, як і не має значення і дані наданої останнім виписки № 580 від 26 лютого 2017 року, оскільки ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного спяніння в медичному закладі, відповідальність за що передбачена ст. 130 КУпАП.
Зазначене водночас спростовує доводи апелянта щодо незрозумілості, за вчинення якого саме правопорушення з числа передбачених ст. 130 КУпАП його притягнуто судом до адміністративної відповідальності.
Такі доводи апелянта є вочевидь надуманими.
З огляду на вищезазначене відсутні підстави для закриття провадження у даній справі стосовно ОСОБА_2
Що стосується доводів сторони захисту під час апеляційного розгляду щодо необізнаності ОСОБА_2 про факт складання стосовно нього протоколу серія БР № 143578 від 26 лютого 2017 року, то вони також є неприйнятними та надуманими, оскільки така версія зявилася у сторони захисту лише на стадії апеляційного розгляду. Крім того, це спростовується також і фактом проходження ОСОБА_2 самостійно огляду на стан спяніння 26 лютого 2017 року, згідно наданої останнім виписки № 580.
Неспроможними є і доводи сторони захисту про занадто суворе стягнення, оскільки санкція ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає саме такий безальтернативний вид стягнення за вчинення дій, передбачених її диспозицією, в тому числі і за відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного спяніння, вчинене повторно протягом року.
А сама лише тяжкість адміністративного стягнення не свідчить про відсутність в діянні особи складу адміністративного правопорушення і не є підставою для закриття провадження у справі.
Апеляційним судом не встановлено порушень при розгляді даної справи та постановленні оскаржуваного судового рішення судом першої інстанції, а тому відсутні підстави для скасування постанови судді, а відтак і для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2
Керуючись п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Залишити без змін постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 квітня 2017 року, якою ОСОБА_2, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП .
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області ОСОБА_4