П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 524/344/17

провадження №3/524/904/17

06.04.2017 року суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Коліуш О.Л. розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, не працює, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч. 1 ст. 130 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 03.01.2017 року (на бланку серії БР № 166101), надалі Протокол, 03.01.2017 року о 10 години 03 хвилин в м. Кременчуці по вул. Київській 64, водій ОСОБА_1, керував транспортним засобом автомобілем «Ваз 21011», з ознаками наркотичного спяніння: зіниці ока не реагують на світло, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан наркотичного спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР, у звязку з чим, за висновком особи, що склала протокол, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КупАП України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та просив справу відносно нього закрити у звязку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, та пояснив, що 03.01.2017 року приблизно о 10 год. 00 хв. він рухався на своєму автомобілі по вул. Київській, назустріч йому рухалися працівники поліції, та зупинили його за те, що він здійснив зупинку автомобіля на зупинці громадського транспорту. Вони підійшли до нього та попросили надати документи для перевірки, після чого один із інспекторів забрав його документи та пішов в свій автомобіль. Повернувшись через 10 хвилин, надав йому протокол в якому були вже вписані свідки правопорушення та сказав йому підписатися в ньому. В протоколі він написав, що з даними обставинами він не погоджується та даних свідків не бачив. Після чого вилучили у нього водійське посвідчення та видали тимчасове. Коли приїхав додому вирішив поїхати та самостійно пройти огляд на стан спяніння.

Інспектор поліції ОСОБА_2 та свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 на виклик суду в судове засідання не зявився.

На запит судді відеозапис з нагрудної відеокамери для огляду в судовому засіданні події, яка відбулася 03.01.2017 року о 10 години 03 хвилин в м. Кременчуці по вул. Київській 64, з участю водія ОСОБА_1, не надано.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи зі змісту ст. ст. 7, 217, 221, 246, 254 КпАП України суддя розглядає справи про адміністративні правопорушення лише в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за № 1413/27858, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя.

Відповідно до п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 р. №1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як убачається з Протоколу, ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. На підтвердження факту відмови ОСОБА_1 до Протоколу додано пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які суддя вважає недопустимими доказами з огляду на наступне.

По-перше, зазначені пояснення не можуть вважатися письмовими поясненнями, оскільки виконані на не передбачених законодавством України бланках із заздалегідь підготовленим друкованим текстом самих пояснень.

По-друге, в друкованому тексті пояснень міститься посилання на відмову водія від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер», що суперечить встановленому законодавством порядку проведення огляду на стан наркотичного спяніння.

Зазначені обставини, поряд із наданим ОСОБА_1 в судовому засіданні висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 265 від 03.01.2017 року, згідно з яким у ОСОБА_1 ознак спяніння не виявлено, викликають у судді обґрунтовані сумніви щодо допустимості у якості доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, як пояснень свідків, так і Протоколу.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Жодного належного доказу вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення не міститься, допитати свідків, зазначених у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, в судовому засіданні не виявилося можливим, інспектор роти №1 батальйону УПП в м. Кременчуці лейтенант поліції ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, не спростував доводи ОСОБА_1 та не надав відповідні докази вчинення ним адміністративного правопорушення.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який …встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян)

Згідно зі ст. 252 КупАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суддя приходить до переконання, що в даному випадку матеріалами справи не доведено поза межами розумного сумніву вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у звязку з чим вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9, 130, 247, 251, 252, 283, 284, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня її винесення через Автозаводський районний суд м. Кременчука.

Постанова набирає чинності після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо постанову не скасовано.

Суддя Коліуш О.Л.