Номер провадження: 33/785/1565/17
Номер справи місцевого суду: 520/7779/17
Головуючий у першій інстанції Чаплицький В. В.
Доповідач Толкаченко О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Толкаченко О.О., за участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 27 липня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнутий судовий збір в сумі 320 гривень.

Згідно з постановою суду, 26 червня 2017 року о 03 годині 10 хвилин, ОСОБА_2, керував транспортним засобом «ЯВА 634» д/з НОМЕР_1 в м.Одеса по вул.Миколаївська дорога, 301, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» Alcotest 6810 ARCD-0273 в присутності двох свідків. Результат огляду позитивний - 0,68 проміле.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху України чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із зазначеною постановою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати, та закрити провадження по справі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд грубо порушив вимоги ст.268 КУпАП та розглянув справу без виклику ОСОБА_2 Про існування оскаржуваної постанови суду він дізнався лише 22 вересня 2017 року. Крім того зазначає, що був незгодним з результатами огляду на стан сп'яніння та наполягав на проведенні такого огляду в закладі охорони здоров'я, на що працівниками поліції йому було безпідставно відмовлено.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2, апеляційний суд дійшов таких висновків.

У відповідності до ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови суду вбачається, що ОСОБА_2 не був присутнім в суді першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно нього.

Суд першої інстанції викликав ОСОБА_2 в судове засідання, що підтверджується телефонограмою, яка міститься в матеріалах справи (а.с.9).

Проте ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, з заявами про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

Відповідно до ст.277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Враховуючи вказані вимоги закону та те, що суд першої інстанції обмежений в часі при розгляді справ про адміністративні правопорушення, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції здійснив всі можливі заходи для забезпечення реалізації ОСОБА_2 права на доступ до суду, однак останній наданим йому правом не скористався та не з'явився в судове засідання з розгляду його справи.

Разом з цим матеріали справи не місять жодних відомостей про те коли саме ОСОБА_2 отримав копію повного тексту постанови суду.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений не був.

Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що при її розгляді суд повно та об'єктивно розглянув справу та прийняв обґрунтоване рішення про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена в ході судового розгляду справи судом першої інстанції та в ході апеляційного перегляду справи і підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення, складеним інспектором 4 роти 3 батальйону УПП в м.Одесі ОСОБА_4 за фактом порушення водієм ОСОБА_2 п.2.9 а Правил дорожнього руху України, а саме в зв'язку з керуванням водієм ОСОБА_2 автомобілем в стані алкогольного сп'яніння (а.с.3).

Зазначений протокол був власноруч підписаний ОСОБА_2, при цьому будь-яких зауважень або заперечень щодо обставин, викладених у протоколі ОСОБА_2 не навів, чим фактично погодився з тим, що він вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП при обставинах, викладених у протоколі.

Крім того, винуватість ОСОБА_2 підтверджується актом огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого результат огляду на стан сп'яніння ОСОБА_2 складав 0,68 проміле (а.с.4).

Зазначений акт також був підписаний водієм ОСОБА_2,. без будь-яких зауважень.

Крім того, факт перебування водія ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння підтверджується показами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які показали, що огляд водія ОСОБА_2 на стан сп'яніння проводився за їх участю, а результат виявися позитивним (а.с.5,6).

Апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 26 червня 2017 року та інкримінуються ОСОБА_2

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_2 наполягав на проходженні огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я апеляційний суд вважає голослівними.

Під час апеляційного розгляду був досліджений відеозапис з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції, який приймав участь в оформленні адміністративних матеріалів. З вказаного відеозапису вбачається, ОСОБА_2 погоджувався з результатами огляду на стан сп'яніння, та з клопотанням про проходження огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я до працівників поліції не звертався.

При цьому, ОСОБА_2 та його захисник в судовому засіданні апеляційного суду та в своїй апеляційній скарзі не навели будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження доводів того, що працівниками патрульної поліції було порушено порядок проведення огляду на стан сп'яніння.

В свою чергу зібрані у справі докази узгоджуються між собою, є належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд визнає правильними висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, або знаходячись під впливом наркотичних або токсичних речовин, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_2 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв'язку з чим відсутні підстави для зміни або скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 27 липня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області О.О. Толкаченко