Справа № 466/350/17 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 33/783/664/17 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,на постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 04 квітня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у розмірі 320 (триста двадцять ) грн.

Згідно з постановою, ОСОБА_2визнано винним у тому, що він 08.01.2017р. о 22.50 год. керував транспортним засобом марки «Bmw 735», н.з. LU578АТ, в м. Львові на просп. Чорновола, 95, з ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя), від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, відповідно до встановленого порядку відмовився в присутності двох свідків, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись із рішенням судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 04 квітня 2017 року та провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 покликається на те, що розгляд справи відбувся за його відсутності, а копію оскаржуваної постанови він отримав 15 травня 2017 року.

Свої апеляційні вимоги він мотивує тим, що постанова судді прийнята за неповного зясування усіх фактичних обставин справи, в основу якої покладено, на його думку, незаконний та складений з численними порушеннями вимог КУпАП протокол, зокрема у такому не вказано у який спосіб ОСОБА_2 пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного спяніння та невірно вказано адресу проживання.

Окрім цього, ОСОБА_2 покликається на те, що на місці зупинки транспортного засобу він пропонував інспектору показати йому сертифікат відповідності алкотестера, на що останній відмовився, а його пропозиція пройти огляд в медичному закладі працівниками поліції була проігнорована.

Заслухавши ОСОБА_2 на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що така підлягає до часткового задоволення.

З огляду на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про повідомлення належним чином ОСОБА_2 про час та місце судового засідання, а також про своєчасне скерування останньому копії судового рішення, апеляційний суд приходить до переконання, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Перевіривши наявні матеріали справи, на думку апеляційного суду, висновки судді першої інстанції щодо наявності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація діянь за ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на сукупності зібраних та перевірених судом доказів.

Зокрема, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 08 січня 2017 року серія БР№260732 (а.с.1), 08 січня 2017 року о 22 год. 50 хв. у м.Львові на просп. Чорновола, 95, ОСОБА_2 керував автомобілем «Bmw», н.з. LU578АТ, з ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, відповідно до встановленого порядку відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до акта огляду на стан алкогольного спяніння (а.с.2), підставою зупинки транспортного засобу та пропозиції проведення огляду ОСОБА_2 стало виявлення у нього таких ознак як: почервоніння очей, тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота, однак від огляду останній відмовився.

Згідно з відібраними у свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 поясненнями (а.с.3), в їх присутності водій ОСОБА_2 відмовився у встановленому законом порядку проходити перевірку на визначення стану алкогольного спяніння за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі.

Таким чином, наявними у справі доказами підтверджується факт відмови ОСОБА_2 від проходження на місці чи в медичному закладі огляду на стан алкогольного спяніння, відтак доводи апелянта в частині порушення працівниками поліції порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння є безпідставними.

Статтею 256 КУпАП встановлено вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

З огляду на те, що законодавством не встановлено вимог щодо зазначення в протоколі вказівки про запропонований працівниками поліції спосіб проходження огляду, а наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення від 08 січня 2017 року серія БР№260732 (а.с.1) містить у собі всі необхідні реквізити, визначені ст.256 КУпАП, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Не заслуговують на увагу покликання ОСОБА_2 про невірно зазначену в протоколі адресу його проживання, оскільки в матеріалах справи міститься постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 08 січня 2017 року серія АР №556191 (а.с.5), в якій зазначено, зокрема, що водій ОСОБА_2 не мав при собі посвідчення на право керування транспортного засобу, реєстраційного документа на транспортний засіб та поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушеннясерія БР№260732 відносно ОСОБА_2, дані про якого встановлено за закордонним паспортом, місцем його проживання зазначено вул.Весела, 5/10, м.Львів. Підписуючи вказаний протокол останній не зазначив, що невірно вказана його адреса місця проживання і своїм підписом засвідчив правильність усіх даних. Окрім цього, повідомлення про засідання ОСОБА_2 надсилалися судом на адресу його останнього фактичного місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, відтак апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог в цій частині.

Інші дані про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності протягом року у матеріалах справи відсутні, відтак адміністративне стягнення ОСОБА_2 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Ураховуючи те, що ОСОБА_5 не наведено обставин й не надано суду апеляційної інстанції доказів, які б свідчили про недопустимість наявних у справі доказів, судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненомуправопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, відтак апеляційний суд приходить до переконання, що підстави для скасування або зміни постанови судді відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_2задоволити частково, поновити йому строк на апеляційне оскарження.

Постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 04 квітня 2017 року, якою ОСОБА_2визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, в решті його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_1