Справа № 163/574/17
Провадження № 3/163/386/17

ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2017 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Гайдук А.Л., розглянувши, направлені Любомльським відділом поліції ГУНП у Волинській області, матеріали справи за протоколом серії АП1 №992830 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично проживає ІНФОРМАЦІЯ_3, непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт громадянина України серії АЮ №154846, виданий Любомльським РВ УМВС України у Волинській області 06.07.2011 року, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 26 лютого 2017 року о 00 годин 10 хвилин керував автомобілем марки «Фольксваген - Гольф», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, по вул. Володимирській в м. Любомль Волинської області, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги пункту 2.9. (а) Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 в суді вину у вчиненому правопорушенні визнав повністю та пояснив, що 25.02.2017 року, орієнтовно о 19-20 год., перебуваючи у себе вдома він випив 2 бокали пива та 100 гр. горілки, оскільки наміру керувати транспортним засобом в той день не мав, однак через деякий час до нього зателефонувала його знайома і попросила забрати її з дому, пояснивши, що її чоловік вчиняє сімейний скандал та погрожує їй фізичною розправою. Так як від часу вживання ним спирних напоїв пройшло декілька годин та він почував себе нормально, тому вважав, що алкоголь з його організму уже вийшов, тому поїхав до знайомої додому та, керуючи автомобілем по вул. Володимирській в м. Любомль, був зупинений працівниками поліції, які склали відносно нього протокол. Вказав, що він ніде не працює, як і не працює його дружина, їх малолітня донька хворіє та потребує постійного обстеження в лікарні, його батько помер, а матір його дружини, яка разом з ними проживає, є інвалідом ІІ групи з психічного захворювання та потребує постійного амбулаторного лікування і сторонного догляду, у зв'язку із чим автомобілем він відвозить доньку в лікарню на обстеження, а тещу для лікування в психіатричну лікарню. У вчиненому щиро розкаявся та просив його суворо не карати, не позбавляти права керування транспортними засобами, оскільки він є єдиним утриманцем своєї сім'ї, тому вимушений заробляти кошти, джерелом яких є саме керування транспортним засобом, а через позбавлення його такого права він втратить основне джерело для існування своєї сімї.

Окрім особистого зізнання ОСОБА_1 в суді, його вина у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного спяніння також підтверджується зібраними у справі письмовими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 №992830 від 26.02.2017 року; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ТМО Любомльського та Шацького районів від 26.02.2017 року, відповідно до якого 26.02.2017 року о 00 год. 30 хв. громадянин ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного спяніння; рапортами інспекторів дорожнього нагляду Любомльського ВП ГУНП у Волинській області: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 26.02.2017 року.

Таким чином, на підставі досліджених по справі письмових доказів та особистих пояснень ОСОБА_1 в суді, приходжу до висновку, що в діях останнього наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №992830 у ОСОБА_1 вилучене посвідчення водія серії ВХХ №295057.

Разом з тим, вирішуючи питання про відповідальність ОСОБА_1, у відповідності до ст.ст. 23, 33 КУпАП, суд керується тим, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини у вчиненому, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Зокрема, суд враховує, що правопорушник вину у вчиненому правопорушенні визнав та у скоєному щиро розкаявся, що у відповідності до положень ст. 34 КУпАП визнає, як обставину, що помякшує відповідальність винного.

Також суд приймає до уваги те, що ОСОБА_1 ніде не працює та джерел доходів не має, до складу його сімї входить шестеро осіб, з яких: дружина ОСОБА_4 також ніде не працює; донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, хворіє та згідно виписки №8 із медичної карти амбулаторного хворого від 09.03.2017 року останній встановлений діагноз: синдром захитування, серединна кіста шиї; його теща - ОСОБА_6 є інвалідом II групи з психічного захворювання, у зв'язку із чим потребує постійного амбулаторного лікування, стороннього догляду та стаціонарного лікування у ВОПЛ №1 м.Луцька, що стверджено довідкою до акту огляду МСЕК серії ВЛН №066488 від 17.07.2007 року та довідкою №34, виданою ТМО Любомльського і Шацького районів від 13.03.2017 року.

Такі обставини свідчать про тяжке соціальне і майнове становище правопорушника та в своїй сукупності є такими, що суттєво пом'якшують його відповідальність, при цьому будь-яких обставин, що обтяжують відповідальність останнього в судовому засіданні не встановлено.

Санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає стягнення у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи встановлені судом конкретні обставини справи, дані про особу правопорушника, а також сукупність пом'якшуючих відповідальність обставин, суд вважає, що накладення на ОСОБА_1 стягнення у відповідності до санкції, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідатиме характеру правопорушення і особі порушника та суперечитиме положенням ст.ст. 23, 33 КУпАП, оскільки буде явно неспіврозмірним практичній ролі «правопорушення і відповідальності».

Поряд з цим, суд зважує на те, що до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 притягується вперше та вчиненим останнім правопорушенням будь-якої шкоди не заподіяно.

Згідно зі ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Зважаючи на сукупність вищенаведених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування ст.22 КУпАП та звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого порушення, обмежившись щодо нього усним зауваженням

Керуючись ст.ст. 22, 221, 283, ч.1 п.3 ст. 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі закрити.

Вилучене посвідчення водія серії ВХХ №295057 повернути ОСОБА_1.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області ОСОБА_7