АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/551/17 Головуючий у 1-й інстанції: Карягіна Н.О.
Категорія: ст.122-2 КУпАП Головуючий у 2-й інстанції: Кленцарь В.Б.
ПОСТАНОВА

іменем України

20 червня 2017 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Кленцарь В.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Гергель С.В. в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Бабушкніського районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2017 року, якою

ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три місяці, -

в с т а н о в и в :

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2017 року, встановлено, що 21.02.2017 року об 00.30 год. водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Тойота» д/н НОМЕР_1, рухаючись по вул. Запорізьке шосе та вул. Панікахи у м. Дніпро, на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно поданою за допомогою проблискових маячків та звукових спеціальних сигналів, не зупинився, а був затриманий шляхом переслідування.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, захисник Гергель в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду про притягнення останнього до адміністративної відповідальності скасувати, а справу закрити у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник Гергель посилається на те, що ОСОБА_3 в судовому засіданні суду першої інстанції свою вину у скоєнні правопорушення не визнав та пояснив, що 21.02.201 7 року об 00.30 год. він автомобілем «Тойота» д/н НОМЕР_2 не керував, був лише пасажиром, вказаним автомобілем керував його, ОСОБА_3, товариш. Працівники поліції підійшли до автомобіля, коли він стояв на парковці магазину «Терра» по вул. Панікахи у м.Дніпро, а він, ОСОБА_3, знаходився у салоні автомобіля на водійському сидінні, де спав. Під час руху працівники поліції автомобіль не наздоганяли, ніяких сигналів про зупинку ОСОБА_3 не чув. При цьому, апелянт зазначає, що для підтвердження зазначених обставин, адвокатом в судовому засіданні заявлялось клопотання про виклик у судове засідання свідків, однак судом свідки допитані не були. Крім того, апелянт вказує, що обґрунтовуючи свою постанову, суддя першої інстанції, послався на протокол про адміністративне правопорушення від 21 лютого 2017 року, рапорт інспектора поліції Шпорт та інші матеріали справи (не зазначивши які саме). При цьому, суддя не звернув уваги та не дав належної оцінки всім в сукупності матеріалам справи, які, в свою чергу, містять істотні протиріччя, зокрема щодо місця скоєння правопорушення, чим, на думку апелянта суд першої інстанції порушив вимоги ст. ст. 245, 252 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до висновку що скарга адвоката Гергель підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом. Також, відповідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На мою думку, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 не дотримався зазначених вимог закону.

Так, як вбачається з постанови судді, в судовому засіданні ОСОБА_3 вину у скоєнні правопорушення не визнав та пояснив, що він не керував автомобілем «Тойота» д/н НОМЕР_1, вказаним автомобілем керував його товариш. Працівники поліції підійшли до автомобіля, коли він стояв на парковці магазину «Терра» по вул. Панікахи у м. Дніпро, а він, ОСОБА_3, знаходився у салоні автомобіля на водійському сидінні, де спав. Під час руху автомобіль працівники поліції не наздоганяли, ніяких сигналів про зупинку він не чув.

Між тим, вважаю, що суддею належним чином доводи ОСОБА_3 перевірені не були та не дана належна оцінка матеріалам справи.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення від 21 лютого 2017 року, складеного відносно ОСОБА_3, зазначено, що автомобіль «Тойота» д/н НОМЕР_2 рухався по Запорізькому шосе та вул. Панікахи в м. Дніпро та на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно поданою за допомогою проблискових маячків та звукових спеціальних сигналів, не зупинився (а.с.1) При цьому, в рапорті інспектора УПП у м. Дніпро Шпорт, зазначено, що цей же автомобіль рухався по пр. Д.Яворницького, 97к та на вимогу запинити автомобіль, водій не відреагував та останнє місце, де бачили авто було пр. Б. Хмельницького (а.с.6). Це свідчить, що дані зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо місця скоєння правопорушення суперечать даним зазначеним в рапорті інспектора. При цьому, ані протокол про адміністративне правопорушення ані рапорт не підтверджують того факту, що саме ОСОБА_3 керував зазначеним автомобілем та, відповідно, не спростовують доводи останнього, що він не перебував за кермом зазначеного транспортного засобу.

Крім того в матеріалах справи містяться пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.2-3). Між тим, зазначені пояснення не містять жодних даних щодо обставин скоєння ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП за обставин викладених у відповідному протоколі про адміністративне правопорушення.

Також, відповідно до відповіді заступника начальника Управління патрульної поліції в м. Дніпрі, надати відеозаписи з нагрудного відеореєстратора співробітника Управління патрульної поліції, який 21 лютого 2017 року склав протокол відносно ОСОБА_3 немає можливості за строком давності (а.с.25).

Інших доказів матеріали справи не містять.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що матеріали справи не містять належних доказів, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП. При цьому, з урахуванням положення ст. 62 Конституції України, відповідно до якої, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, постанова судді першої інстанції, у відповідності до ст.247 ч.1 п.1 КУпАП, підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 289, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Гергель С.В. задовольнити.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2017 року відносно ОСОБА_3 скасувати, а провадження по справі закрити, відповідно до ст.247 ч.1 п.1 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя