АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
Справа № 33/796/2047/2017 Суддя у першій інстанції: ТарасюкК.Е.
Категорія: ст.124 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м.Києва Фрич Т.В., за участю захисника ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5, особи стосовно якого складено протокол ОСОБА_5, представника другого учасника ДТП ОСОБА_6 - ОСОБА_7, та представника потерпілого ОСОБА_8 - ОСОБА_9, який є фахівцем в галузі права, розглянувши апеляційну та уточнену апеляційну скаргу ОСОБА_8 на постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 26 грудня 2016 року щодо,

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Печерського районного суду міста Києва від 26 грудня 2016 року, ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Цією ж постановою стягнуто судовий збір з ОСОБА_5 у розмірі 275 грн. 60 коп.

Відповідно до постанови, ОСОБА_5 23 вересня 2016 року о 18 год. 13 хв., керуючи автомобілем Тойота д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Кловський узвіз, 6 в м. Києві, всупереч вимогам п. 2.3-б, а. 10.2 ПДР України, не стежила за дорожньою обстановкою, при виїзді з двору не надала дорогу автомобілю Ніссан д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6, що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів.

Не погоджуючись з постановою Печерського районного суду міста ОСОБА_1 від 26 грудня 2016 року в частині визнання винною ОСОБА_5 за ст. 124 КупАП, потерпілий ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Печерського районного суду міста ОСОБА_1 від 26 грудня 2016 року, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_5 - закрити у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, та уточнення апеляційних вимог, в яких просить, постанову Печерського районного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року, - скасувати повністю, та адміністративний матеріал по ДТП, яке сталося 23 вересня 2016 року, між автомобілем «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5 та автомобілем «Нісан», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6, - направити на доопрацювання та проведення відповідної експертизи.

В обґрунтування своїх доводів вказує на те, що суд не дослідив належним чином, а ні схему ДТП, а ні прокол про адміністративне правопорушення та не допитав свідків, які були на місці ДТП.

Також апелянт, зазначає, що на схемі відсутні будь-які сліди від гальмівного шляху коліс автомобіля Нісан, а це в свою чергу говорить про те, що водій вказаного транспортного засобу при виникненні небезпеки для руху взагалі не намагався екстренно гальмувати для негайного зменшення своєї швидкості, а пряма відстань - 50.4 метра на якій він гальмуючи зупинився від автомобіля Тойота, вказує на значне перевищення ним швидкості руху, та такі дії його необхідно кваліфікувати, як порушення вимог п. 12.3 ПДР України.

Крім того, апелянт зазначає, що відсутність на схемі місця ДТП графічного відображення та зафіксованого місця зіткнення транспортних засобів прямо вказує на відсутність даної події, як такої, тобто відсутність місця зіткнення вказує на відсутність місця контакту транспортних засобів при перетині траєкторії їх руху.

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Печерського суду міста ОСОБА_1 від 26 грудня 2016 року, оскільки з матеріалами справи ознайомився лише 25.07.2017 року.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_8 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року необхідно задовольнити, оскільки строк пропущено з поважних причин.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_4, представника потерпілого ОСОБА_8 - ОСОБА_9, який є фахівцем в галузі права, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245,280,256 КУпАП України, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_5 23 вересня 2016 року о 18 год. 13 хв., керуючи автомобілем Тойота д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Кловський узвіз, 6 в м. Києві, всупереч вимогам п. 2.3 «б», 10.2 ПДР України, не стежила за дорожньою обстановкою, при виїзді з двору не надала дорогу автомобілю Ніссан д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6, що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів.

Приймаючи таке рішення, суд вислухав пояснення ОСОБА_5, дослідив письмові пояснення іншого учасника ДТП, схему ДТП, та прийшов до обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_5 вимог п. п. 2.3 «б», 10.2 ПДР за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 2.3 «б» ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 10.2 ПДР України, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з'їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Згідно з положеннями п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Так, під час апеляційного розгляду ОСОБА_5 пояснила, що 23 вересня 2016 року, приблизно о 18 год. 15 хв. по вул. Кловський спуск № 6, в м. Києві, виїжджала на автомобілі марки «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 із двору, в крайньому правому ряду були припарковані автомобілі, проїхавши вперед, для того щоб переконатися у відсутності автомобілів на дорозі. Подивилась на ліво та переконавшись у відсутності автомобілів на смузі, продовжила плавний рух для здійснення повороту праворуч, та майже в той час відчула потужний удар від якого її автомобіль розвернуло.

Так, під час апеляційного розгляду інший учасник ДТП ОСОБА_6 пояснив, що 23 вересня 2016 року, приблизно о 18 год. 15 хв. рухався по вул. Кловський спуск зі сторони вул. Інститутська в сторону вул. Московська в другій смузі, так як перша була зайнята припаркованими автомобілями та із двору різко виїхав автомобіль Тойота д.н.з. НОМЕР_1 прямо перпендикулярно до його руху внаслідок чого відбулося зіткнення.

З урахуванням даних схеми наслідків ДТП щодо розташування автомобілів, а також характеру й локалізації пошкоджень, суд вважає, що саме водій автомобіля «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 не дотримався правил дорожнього руху, внаслідок чого і сталося ДТП.

Пояснення іншого учасника ДТП - ОСОБА_6 з урахуванням характеру механічних пошкоджень, відповідно до переліку видимих /зовнішніх/ пошкоджень транспортних засобів отриманих під час ДТП, спростовують пояснення ОСОБА_5 щодо дотримання нею п. п. 2.3 «б», 10.2 ПДР України під час керування автомобілем.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що водієм ОСОБА_6 порушено вимоги п. 12.3 ПДР України, то вони не заслуговують на увагу, оскільки вказане належить до компетенції органів поліції, які складають протокол на місці ДТП, а в даному випадку суд розглядає справу в межах протоколу щодо ОСОБА_5

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що на схемі відсутні будь-які сліди від гальмівного шляху коліс автомобіля Нісан, а це в свою чергу говорить зокрема, що водій вказаного транспортного засобу при виникненні небезпеки для руху взагалі не намагався екстренно гальмувати для негайного зменшення своєї швидкості, а пряма відстань - 50.4 метра на якій він гальмуючи зупинився від автомобіля Тойота, вказує на значне перевищення ним швидкості руху, та, що відсутність на схемі місця ДТП графічного відображення та зафіксованого місця зіткнення транспортних засобів прямо вказує на відсутність даної події, як такої, тобто відсутність місця зіткнення вказує на відсутність місця контакту транспортних засобів при перетині траєкторії їх руху, то вони є голослівними та спростовуються матеріалами справи, а також тим, що схема ДТП була підписана на місці вчинення ДТП без будь яких зауважень всіма учасниками дорожньо транспортної пригоди, та протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23 вересня 2016 року, в якому зазначено локалізацію технічних пошкоджень та оглянуто місце ДТП.

Крім того, в матеріалах справи міститься висновок експерта № 045-16 складеного 26 жовтня 2016 року, який хоча і не був предметом розгляду в суді першої інстанції, але є допустимим доказом, та який бере до уваги суд апеляційної інстанції, з якого убачається, що в даній дорожній обстановці водій автомобіля Тойота ОСОБА_5 з технічної точки зору повинна була діяти відповідно до вимог п. 10.2 Правил дорожнього руху, в даній дорожній обстановці технічна можливість уникнення зіткнення для водія автомобіля Тойота ОСОБА_5 з технічної точки зору визначалася виконанням нею вимог п. 10.2 Правил дорожнього руху. В даній дорожній обстановці в діях водій автомобіля Тойота ОСОБА_5 з технічної точки зору вбачається невідповідність вимогам п. 10.2 Правил дорожнього руху.

За таких обставин, висновки суду про порушення ОСОБА_5 Правил дорожнього руху та вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є законними та обгрунтованими.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її зміни чи скасування, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи викладене, вважаю, що апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 слід залишити без задоволення, а постанову Печерського районного суду міста ОСОБА_1 від 26 грудня 2016 року, - без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Клопотання потерпілого ОСОБА_8 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року, - задовольнити.

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 26 грудня 2016 року, якою ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу, в розмірі 340 гривень,- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.В.Фрич