Номер провадження: 33/785/1652/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., при секретарі Тьосовій Я.В., за участю ОСОБА_2 та його представника - адвоката ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеса від 28.09.2017 року,-

встановив

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 22.07.2016 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, керував автомобілем ОСОБА_4, державний р/н НОМЕР_1, при виїзді термінал «Немо» на пляжі Ланжеронівський, що у Приморському районі в м. Одеса, у стані алкогольного спяніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), від проходження медичного огляду відмовився у присутності двох свідків.

Водій ОСОБА_2 порушив п. 2.5 «Правил дорожнього руху України», у звязку з чим, співробітниками НП був складений протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 006591 від 22.07.2016 року.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2 вважає, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, оскільки суд першої інстанції фактично не зясував обставин, які мають суттєве значення при постановленні рішення.

В обгрунтування своїх доводів апелянт зазначив, що автотранспортним засобом, якій йому дійсно належить, він не керував, а керував автомобілем ОСОБА_5, який був присутній у місцевому суді і надав пояснення, однак судом вони враховані та висвітлені в оскаржуваній постанові не були.

При цьому вказує, що покази свідків, які місцевий суд поклав у підтвердження провини ОСОБА_2, не можна прийняти за належні докази його провини, оскільки дані свідки зовсім не були присутні при події, не бачили хто саме керував автотранспортним засобом та показів у місцевому суді не надавали.

Крім того, апелянт зазначає, що місцевим судом під час розгляду справи не було досліджено відеозапис з нагрудної камери інспекторів НП.

При цьому вказує, що автомобіль є його єдиним джерелом забезпечення своєї родини, оскільки він працює водієм, а позбавлення права керування транспортними засобами унеможливить повністю забезпечувати себе, оскільки його буде звільнено.

Також апелянт зазначає, що він працює водієм на під підприємстві ПП «ОЛГРІ ЮГ» і з 29.09.2017 року по 10.10.2017 року знаходився у відрядженні, що на його думку вказує на поважність причини пропуску строку на оскарження постанови районного суду від 28.09.2017 року.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28.09.2017 року скасувати, а провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши доводи апеляції та матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника, які підтримали доводи клопотання та апеляційної скарги та просили їх задовольнити, заслухавши пояснення свідків, апеляційний суд вважає необхідним поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без зміни, виходячи з наступного:

Згідно зі ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи постанова районного суду відносно ОСОБА_2 була винесена 28.09.2017 року за його відсутності, так як він перебував у відряджені і йому не було відомо про суть винесеного рішення.

Між тим, довідкою ПП «ОЛГРІ ЮГ», а також копією наказу по підприємству підтверджується, що ОСОБА_2, який працює на підприємстві в якості водія, був направлений у відрядження в строк з 29.09.2017 року по 10.10.2017 року.

Апеляційна скарга подана ОСОБА_2 16.10.2017 року, що підтверджується штампом канцелярії Приморського районного суду м. Одеси, тобто в передбачений законом строк.

Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апелянта в частині поважності причин пропуску строку на оскарження постанови районного суду є обґрунтованими, апеляційна скарга подана ним в передбачений законодавством строк, в звязку з чим строк на оскарження постанови районного суду повинен бути поновлений.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно зясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного спяніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обґрунтовуючи своє рішення в частині винуватості ОСОБА_2 у вчинені зазначеного правопорушення, суддя районного суду послався як на докази: протокол про адміністративне правопорушення АП № 006591 від 22.07.2017 року; пояснення ОСОБА_6 від 22.07.2017 року, пояснення ОСОБА_7 від 22.07.2017 року, пояснення ОСОБА_8 від 22.07.2017 року, щодо перебування ОСОБА_2 у нетверезому стані за кермом автомобіля.

В апеляційному суді ОСОБА_2 та його представник підтримали доводи апеляційної скарги. При цьому ОСОБА_2 заперечував проти вчинення ним правопорушення та пояснив, що дійсно, він, 22.07.2016 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин разом з автомобілем ОСОБА_4, який належить йому знаходився на виїзді термінал «Немо» на пляжі Ланжеронівський, що у Приморському районі в м. Одеса разом ОСОБА_5 та ОСОБА_9, але автомобілем не керував. Так як з пляжу не могла виїхати автомашина, якою керувала жінка, то вони стали їй допомагати. Для цього було необхідно виїхати його автомобілем і задля цього ОСОБА_5 сів за кермо. Після цього автомобіль уперся в шлагбаум і вийшов охоронець та забрав у них ключі. Надалі до них підїхали працівники поліції і склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення. Він заперечував факт керування і працівники переглянули відеозапис, з якого було видно, що за кермом автомобіля знаходився ОСОБА_5 Свідки, які вказані в матеріалах справи, були зупинені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення і вони підтвердили факт того, що він відмовився від проходження огляду. Йому не показали відеозапис з місця події, не надали його копію і він його не просив. Підтверджує факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного спяніння.

Пояснення ОСОБА_2 підтвердив свідок ОСОБА_9, який пояснив суду апеляційної інстанції, що у вечірній час 22.07.2017 року разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 він відпочивав на морі. Коли потрібно було їхати, то авто, яким керувала жінка не могло виїхати. ОСОБА_5 став скочувати автомобіль назад, але він не заводився, а ОСОБА_2 намагався його завести. При цьому, коли автомобіль скотився назад, то наїхав на шлагбаум, після чого вийшов охоронець, а потім приїхав патруль поліції і склали протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, нібито він керував автомобілем в стані алкогольного спяніння. Вони на місці заперечували факт керування автомобілем і в районному суді він надав свої пояснення з приводу цього.

Аналогічні пояснення надав суду свідок ОСОБА_5, а також показав, що вони з ОСОБА_2 разом працюють водіями. Дійсно вони допомагали жінці виїхати і при цьому за кермом автомобіля знаходився він, а не ОСОБА_2, але автомобіль не заводився і ОСОБА_2 намагався його завести. Коли приїхали співробітники поліції, то ОСОБА_2 намагався з ними про щось домовитись, але вони склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на знаходження в стані алкогольного спяніння підтверджений письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_10, які на місці події були залучені в якості свідків правопорушення, а саме, засвідчили факт відмови ОСОБА_2 від проходження тесту на стан алкогольного спяніння, як це було запропоновано йому співробітниками поліції / а.с. 4-5/.

При цьому, свідок ОСОБА_8 на місці події надала пояснення, згідно яких вона була свідком того, що саме ОСОБА_2 керував транспортним засобом «DAEWOO SENS» д/н НОМЕР_1 в м. Одесі на пляжі «Ланжерон» виїзний термінал «Немо» і саме там був зупинений співробітниками поліції / а.с. 6 /.

Даний факт підтверджується рапортом співробітників поліції ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про обставини керування ОСОБА_2 автомобілем НОМЕР_2 в м. Одесі з явними ознаками алкогольного спяніння, внаслідок чого йому було запропоновано надати пояснення з цього приводу, а потім передано екіпажу поліції для складання адміністративних матеріалів / а.с. 8 /.

Водночас, апеляційний суд вважає пояснення свідка ОСОБА_8 такими, що належними та достовірними, оскільки в ході розгляду скарги не встановлено жодних обставин, які могли вказувати на надання цією особою пояснень як зацікавленої особи.

Факт керування транспортним засобом і відмову ОСОБА_2 від проходження тесту на стан алкогольного спяніння зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 0006591 від 28.07.2017 року, який було складено відносно нього, а також зафіксовано його відмову від проходження огляду на стан алкогольного спяніння в умовах медичного закладу /а.с. 2/.

Апеляційний суд критично відноситься до пояснень свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_5 щодо невинуватості ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, так як вони не підтверджуються іншими доказами по справі, які дослідив районний та апеляційний суд, а також приймає до уваги те, що свідки є знайомими ОСОБА_13, що дає підстави вважати про свідчення на його користь з метою допомоги уникнути відповідальності.

Більш того, апеляційним судом прийнята до уваги та обставина, що протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи, не містять жодних даних, які могли вказували на заперечення на місці зупинки ОСОБА_13 факту керування ним транспортним засобом та керування його автомобілем іншою особою, а саме ОСОБА_5

За наведених вище обставин, апеляційний суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП та необґрунтованості доводів його апеляційної скарги та виказаними в суді апеляційної інстанції щодо невинуватості у вчиненому правопорушенні.

Позиція апелянта на час розгляду справи апеляційним судом щодо невизнання своєї вини та посилання на допущені районним судом порушення, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

постановив

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку для апеляційного оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 28.09.2017 року -

задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на подачу апеляційної скарги на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28.09.2017 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеса від 28.07.2017 року відносно ОСОБА_2, якою на нього накладеного адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування усіма транспортними засобами строком на 1 (один) рік - залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_14.