АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/2037/2017 Суддя у першій інстанції: Валігури Д.М.
Категорія: ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Фрич Т.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 17 липня 2017 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 17 липня 2017 року, ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір, що становить 320 грн.

Згідно протоколу, ОСОБА_3 16.06.2017 року, приблизно о 02 год. 15 хв. в м. Києві на вул. В.Васильківська, 27, керувала автомобілем «Мазда», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, проба позитивна 0,91 % чим порушила вимоги п. 2.9 «а» ПДР України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій просить постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 17 липня 2017 року скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно неї закрити у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги, апелянт вказує на те, що суд першої інстанції не об'єктивно та поверхнево розглянув справу, не надав належної оцінки обставинам справи, так як вона не вчиняла адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що як наслідок призвело до постановлення незаконного судового рішення та протиправного притягнення її до адміністративної відповідальності.

Крім того, апелянт зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно неї 16 червня 2017 року, не зазначено жодних ознак алкогольного сп'яніння.

Також, апелянт зазначає, що поліцейський не роз'яснив її право пройти огляд у медичному закладі, який би вона обов'язково пройшла, оскільки впевнена у тому, що алкоголь або будь-які інші наркотичні засоби вона не вживала. Однак поліцейський незважаючи на її заперечення склав відносно неї протокол, зазначивши в ньому, як свідків осіб, яких не було поряд. У зв'язку із чим в протоколі про адміністративне правопорушення вона вказала інших свідків - осіб, які були пасажирами та яких вона просила викликати в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності з ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В розумінні ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення даної справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення та з оскаржуваної постанови, судом першої інстанції під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3. дані вимоги закону не дотриманні, а тому висновок судді про порушення водієм ОСОБА_3. п. 2.9 «а» ПДР України не відповідає фактичним обставинам справи.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_3. пояснила, що 16.06.2017 року о 02 год. 15 хв. під час проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, з результатом якого вона була незгодна, а також під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення щодо неї, з яким вона теж не згодна, свідки які зазначені в протоколі були відсутні. Працівники поліції після не згоди з результатами огляду не пропонували їй поїхати на огляд в установленому законодавстві порядку до лікаря.

Вказані пояснення ОСОБА_3 підтверджуються матеріалами справи, та які дослідженні судом апеляційної інстанції в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення накладається на особу у разі керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок огляду на стан сп'яніння встановлений частиною 2 статті 266 КУпАП, відповідно до якої, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 року № 1452/735огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп'яніння є: а )запах алкоголю з порожнини рота; б) порушення координації рухів; в) порушення мови; г) виражене тремтіння пальців рук; ґ) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; д) поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак алкогольного сп'яніння(крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, в протоколі щодо ОСОБА_3 не зазначено жодної ознаки алкогольного сп'яніння.

Слід зазначити, що лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однією та єдиною підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного, наркотичного та іншого сп'яніння у медичному закладі є лише відмова останнього від огляду працівником поліції із використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Таким чином відповідно до п. 7 розділу І Інструкції на поліцейського покладено обов'язок доставити особу яка незгодна з результатами огляду, проведеного поліцейським. Матеріали справи не містять доказів відмови ОСОБА_3, від проходження огляду в закладі охорони здоров'я.

Крім того, відповідно до п. 8 розділу ІІ Інструкції матеріали справи не містять направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції виданого, поліцейським уповноваженого підрозділу Національної поліції України. Тобто, вказаною інструкцією передбачена форма «направлення» водіїв на медичний огляд до медичного закладу на виявлення ознак сп'яніння.

Таким чином, у випадку коли водій не погодився з результатами огляду на стан сп'яніння проведеного на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, то співробітник поліції повинен заповнити вищевказане направлення до медичного закладу і у випадку, якщо водій відмовиться від його отримання чи проходження такого огляду в медичному закладі, то співробітник поліції повинен зазначити про це в протоколі.

Крім того, слід зауважити що акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в графі «посада, найменування підрозділу Національної поліції України, спеціальне звання, П.І.Б. та підпис особи, яка склала акт», не містить підпису особи яка його складала, а також ы підпису свідка ОСОБА_4

В протоколі складеного відносно ОСОБА_3 зазначено, що до протоколу додаються пояснення свідків, чек "Драгер" 6810, відео з нагрудного реєстратора АА00388. Однак до суду першої інстанції відео з нагрудного реєстратора АА00388 не направлялось. З самого чеку не вбачається дата його калібрування.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 суд першої інстанції не дотримався вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП про всебічне, повне та об'єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, а його висновок про порушення водієм п. 2.9 «а» ПДР України не відповідає фактичним обставинам справи, у зв'язку з чим постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 17 липня 2017 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 закриттю, у зв'язку з відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 17 липня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,- скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Т.В.Фрич