ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження у справі

13 жовтня 2017 р. суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Соболєва І.П., розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: м. Запоріжжя, бул. ЦентральнийАДРЕСА_1, за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 076238, 19.08.2017 о 17:20 год. в м. Запоріжжі по бул. Центральному, буд. 23, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2103», державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Огляд на стан спяніння водія проводився на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest ARCD 0546» в присутності двох свідків. ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортним засобом, шляхом передачі керування автомобіля гр. ОСОБА_2

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував щодо викладених у протоколі обставин. Пояснив, що 19.08.2017 о 17:20 год. знаходячись біля кіоску у дворі буд. 23 по бул. Центральному в м. Запоріжжі, де проживає рядом, він не знаходився в стані алкогольного спяніння в момент керування транспортним засобом, та не перебував за кермом автомобіля, не керував ним, двигун був ввімкнений, тобто транспортний засіб перебував у статичному стані,а тому просив провадження по справі відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідка ОСОБА_3, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За змістом ст. 9 КУпАП єдиною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих,свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, відеозапису режимі вилучення, а також іншими документами.

Згідно ч. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ про адміністративні правопорушення на транспорті необхідно зясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП України, у тому числі шляхом допиту свідків.

З матеріалів вбачається, що відсутні докази, які б підтверджували, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки інспектором поліції ОСОБА_4 до протоколу про адміністративне правопорушення не надано жодних доказів, які підтверджували зазначені обставини в протоколі.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підставою залучення субєкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом обєктивних і субєктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Обєктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто обєктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й обєктивних умов його здійснення. Обовязковими ознаками обєктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний звязок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак обєктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Субєктивна сторона правопорушення - це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обовязковою ознакою субєктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

На це суд зазначає, що обєктивною стороною в даному правопорушенні є саме керування транспортним засобом, втім, як встановлено в судовому засіданні, відсутні жодні свідчення того, що правопорушника зупинили працівники поліції під час руху автомобіля з приводу управління в стані алкогольного спяніння.

Крім того, ОСОБА_1, згідно його свідчень, не перебував за кермом автомобіля та не керував ним, двигун був ввімкнений, тобто транспортний засіб перебував у статичному стані, що свідчить про те, що останній не був в стані алкогольного спяніння під час керування автомобілю, а тому зазначені в протоколі такі обставини як керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Відсутність обєктивної сторони свідчить про відсутність його складу, що згідно положень п. 1 ст. 247 КУпАП, є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті» для притягнення до відповідальності за ст. 130 КупАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарськихпрепаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли останній почав рухатися.

Так, свідок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в суді підтвепдив що ОСОБА_1 за кермом автомобіля ВАЗ 2103», державний номерний знак НОМЕР_1, не перебував та не керував ним, двигун був ввімкнений, його транспортний засіб перебував у статичному стані.

Із досліджених судом під час розгляду відеозаписів з відеореєстратора службового автомобіля екіпажу патрульної поліції, видно, що на момент прибуття автомобіля патрульної поліції 19.08.2017 о 17:20 год. в м. Запоріжжі по бул. Центральному, буд. 23, автомобіль «ВАЗ 2103», державний номерний знак НОМЕР_1, не рухався, був припаркований і двигун був ввімкнений, а ОСОБА_1 разом із свідком знаходилися біля припаркованого автомобіля, а не в його салоні.

Дані вказаних відеозаписів, суперечать викладеним обставинам про які зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, тому суд не може їх врахувати як беззаперечний доказ вини.

При цьому, суд зазначає, що наявність лише одного протоколу складеного співробітниками поліції для встановлення судом в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП не достатньо.

Інших вагомих, чітких і узгоджених між собою доказів того, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного спяніння судом не встановлено.

Ст. 62 Конституції України закріплює принцип судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого особа, яка притягується до відповідальності може бути визнана винною і покараною лише за умови, якщо її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена рішенням суду. Державні органи не мають права перекладати обовязок доказування на особу, яка притягується до відповідальності. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як передбачено ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Отже, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, пояснення свідка, суддя доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки належних, допустимих та несуперечливих доказів вчинення останнім правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - суду не надано.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суддя дійшов висновку, що провадження по вказаній справі підлягає закриттю, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 130, 247 п. 1, 284 п. 3 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.П. Соболєва