АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ігнатов Р.М., за участі:

особи, яка притягується до відповідальності - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в міста Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 31.07.2017, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк (1) один рік.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю події правопорушення. Викликати в судове засідання свідків і допитати їх в частині того, чи бачили вони як він управляв транспортним засобом.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_2 посилається на те, що оскаржувана постанова суду не містить жодного посилання на докази, які б вказували, що він управляв автомобілем. В свою чергу апелянт стверджує, що його автомобіль був припаркований біля будинку за адресою: м.Київ, вул. Полтавська, 10. ОСОБА_2 в цей час, згідно апеляційної скарги, знаходився в автомобілі. Авто було припарковано близько півтори години, ОСОБА_2 ж підійшов до свого транспортного засобу забрати кабель від телефона. Поліцейські підійшли до нього, ОСОБА_2 пояснив, що автомобілем не керував.

Також в апеляційній скарзі зауважується, що рапорт не містить реєстрації та віз. Не міститься жодного посилання про відмову апелянта від проходження огляду на стан сп'яніння та про те, що його пропонували пройти. Свідків було залучено формально, лише щоб підписати протокол, вони не бачили як ОСОБА_2 керував транспортним засобом.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії НОМЕР_3 від 01.07.2017, ОСОБА_2 30.06.2017 о 23:30 год. в м.Києві по вул. Полтавській, 10 керував транспортним засобом «Nissan» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння: зіниці очей не реагують на світло, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачено відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_2, який підтримав існуючу апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, заслухавши його пояснення щодо фактичних обставин справи та відповіді на питання суду, дослідивши матеріали справи і з'ясувавши питання, які виникли під час такого дослідження, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд вважає апеляційні вимоги такими, які не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії НОМЕР_3 від 01.07.2017 (а.с. 2), поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 3), рапортом поліцейського (а.с. 4), згідно яких ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп'яніння і відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння в присутності двох свідків. Зазначені докази є належними, допустимими та достатніми, з огляду на що суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про наявність в діях особи, на яку складено протокол про порушення вимог п.2.5. ПДР України − ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Натомість, надані ОСОБА_2 в судовому засіданні від 11.09.2017 пояснення в частині того, що він не керував транспортним засобом, а повернувся до своєї припаркованої автівки, щоб забрати речі, в той час як до нього підійшли працівники поліції, які запідозрили його перебування спочатку в стані алкогольного сп'яніння, а потім наркотичного - спростовуються наявним в матеріалах справи рапортом поліцейського, в якому вказується про факт керування ОСОБА_2 30.06.2017 транспортним засобом «Nissan» д.н.з. НОМЕР_1 і його зупинку.

Між тим, в своїх поясненнях особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не спростовує того, що він відмовився прослідувати з працівниками поліції до медичного закладу для проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння, оскільки як останній зрозумів зі слів поліцейського така відмова жодних наслідків це не тягне.

Однак у відповідності до положень ч.2 ст.68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного, що також підтвердив в судовому засіданні при апеляційному перегляді даної справи та відміткою в протоколі про адміністративне правопоуршення, − апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про існування в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому оскільки доводи апеляційної скарги в ході судового розгляду справи в апеляційному порядку не знайшли свого підтвердження, суддя апеляційного суду не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 31.07.2017, як того просить апелянт.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема щодо відсутності в рапорті реєстрації та віз, формальне залучення свідків - на переконання суду, за наведених вище обставин не спростовують та не підтверджують існування чи відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного проступку, тобто основної апеляційної вимоги.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 31.07.2017 відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням відповідного адміністративного стягнення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов

Справа № 33/796/2140/2017

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Хардіна О.П.

Суддя в апеляційній інстанції - ІгнатовР.М.