Справа №587/588/17 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Степаненко О. А.
Номер провадження 33/788/226/17 Суддя-доповідач Матус В. В.
Категорія 172-7 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року суддя Апеляційного суду Сумської області Матус В. В. ,переглянувши апеляційну скаргу прокурора Сумської місцевої прокуратури Слинько І.В. на постанову Сумського районного суду Сумської області від 19 травня 2017 року, якою закрито провадження по справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Сумського районного суду Сумської області від 19 травня 2017 року, закрито провадження по справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП - за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з висновками суду першої інстанції, прокурор Сумської місцевої прокуратури Слинько І.В. просить постанову судді скасувати та ухвалити нове судове рішення, якою визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, пов'язаних з корупцією, за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 1700 грн., та за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 3400 грн. На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти остаточне стягнення у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 3400 грн.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно повернути прокурору Сумської місцевої прокуратури Слинько І.В. , як таку, що подана особою, яка не має права на апеляційне оскарження.

Відповідно до ст. 250 КУпАП прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення має право: порушувати провадження в справі про адміністративне правопорушення; знайомитися з матеріалами справи; перевіряти законність дій органів (посадових осіб) при провадженні в справі; брати участь у розгляді справи; заявляти клопотання; давати висновки з питань, що виникають під час розгляду справи; перевіряти правильність застосування відповідними органами (посадовими особами) заходів впливу за адміністративні правопорушення; вносити подання,

оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення, а також вчиняти інші передбачені законом дії.

Згідно ч.7 ст.23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор у разі встановлення адміністративного чи кримінального правопорушення зобов'язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження, а статтею 22 цього Закону прокурору надані повноваження тільки при підтриманні державного обвинувачення в суді щодо кримінальних правопорушень. Також статтею 26 Закону України «Про прокуратуру» закріплено повноваження прокурора при здійсненні функцій прокуратури наглядати за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян - ці повноваження спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово утримується в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

У відповідності до повноважень прокурора, визначених Законом України «Про прокуратуру», були внесені зміни в КУпАП, а саме виключено право прокурора подавати подання, а також право на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення: статтю 290, яка передбачала таке право, - виключено взагалі; ст.287 КпАП України, яка передбачає право оскарження прокурором постанови по справі про адміністративне правопорушення, у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу; частиною другою ст.294 КУпАП, якою регулюється апеляційний порядок перегляду постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, також не передбачено право прокурора на подачу апеляції.

Виходячи зі змісту ст. 287, ч. 5 ст. 7 КУпАП прокурор має право подати апеляцію на постанову суду тільки у разі, якщо нею застосовано до особи захід примусового характеру, пов'язаний з обмеженням особистої свободи.

Внесені зміни відповідають повноваженням прокурора, які визначені у розділі IV Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року.

Враховуючи положення про дію закону у часі та дію спеціального закону по відношенню до загального, приходжу до висновку, що апеляційному суду слід керуватися ст.287, ст.294 ч.2 КпАП України в редакції Закону від 14.10.2014 року, які не передбачають право прокурора на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, якщо нею не застосовано до особи захід примусового характеру, пов'язаний з обмеженням особистої свободи, оскільки ці норми відповідають повноваженням прокурора, визначеним самим Законом України «Про прокуратуру», яким не надано прокурору право на апеляційне оскарження постанови у справах про адміністративне правопорушення.

Приймаючи до уваги, що положення ст.250 КУпАП викладені з урахуванням повноважень прокурора, які йому надавав попередній Закон «Про прокуратуру», то з прийняттям нового Закону ці повноваження втрачають силу, оскільки діє спеціальний закон, який прийнятий пізніше.

Статтею 19 Конституції України, яка є нормою прямої дії, встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Закон «Про прокуратуру» не наділяє прокурора повноваженнями на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи (рішення «Щокін проти України»).

З огляду на викладене вимоги прокурора про розгляд апеляційної скарги, в якій ставиться питання про значне погіршення становища особи, відносно якого прийняте рішення районним судом про закриття провадження в справі, не відповідає наведеним вище вимогам Конституції України та практиці Європейського суду з прав людини.

За наведених обставин, зважаючи на те, що апеляційна скарга прокурора Сумської місцевої прокуратури Слинько І.В. не містить обґрунтування про реалізацію прокурором своїх повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян, а також з огляду на те, що прокурор за чинним законодавством не наділений правом оскаржувати рішення суду в справі про адміністративне правопорушення без додержання вимог ч.5 ст.7 КУпАП, приходжу до висновку про неприйнятність апеляційної скарги прокурора Сумської місцевої прокуратури Слинько І.В. до апеляційного розгляду, наслідком чого є необхідність повернення апеляційної скарги прокурору.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Сумської місцевої прокуратури Слинько І.В. на постанову Сумського районного суду Сумської області від 19 травня 2017 року, якою закрито провадження по справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП - за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, повернути разом з додатками особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіМатус В. В.