АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/4199/17 Номер провадження 33/786/926/17Головуючий у 1-й інстанції Олейнікова Г. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2017 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1, при секретарі Журі Н.Л., з участю представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності адвоката ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 серпня 2017 року ,-

в с т а н о в и в:

Постановою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого водієм ПП «Автотрейд», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, квартал, 101АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в розмірі 320 гривень.

Згідно з постановою, 20 травня 2017 року о 08 год. 35 хв. ОСОБА_3 по вул. Л. Богаєвського, біля буд.60/1 в м. Кременчуці керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан спяніння відмовився в присутності двох свідків.

Не погодившись з даним рішення судді місцевого суду Гелою В.М. подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, постановити нову, а провадження у справі закрити за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляції вказує, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що місцевим судом в порушення ст.268 КУпАП справа розглянута без його участі.

ОСОБА_3 стверджує, що в матеріалах справи відсутні достатні докази дотримання встановленого законом порядку огляду на стан спяніння. Технічний засіб для проведення огляду на стан спяніння , а саме прилад «Драгер» був відсутній у працівників поліції на момент зупинення транспортного засобу, що і спровокувало його відмову від проходження огляду, адже по-перше технічний засіб треба було чекати, а по-друге поліцейські умовляли його відмовитися від проходження огляду.

Апелянт вважає, що відеозапис не є належним доказом по даній справі, так як спілкування ОСОБА_3 з поліцейським не було безперервно записано на відеокамеру, тобто з порушенням норм Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них.

Заслухавши адвоката , яка підтримала доводи апеляції та просила її задовольнити, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав:

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є : своєчасне , всебічне , повне і об»єктивне з»ясування обставин кожної справи , вирішення її в точній відповідності з законом , забезпечення виконання винесеної постанови , а також виявлення причин та умов , що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень , запобігання правопорушенням , виховання громадян у дусі додержання законів , зміцнення законності.

Вказані вимоги закону суддею місцевого суду виконані в повному обсязі.

Так, визнаючи ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП , суддя суду першої інстанції правильно послався як на докази: на відеозапис події правопорушення ; показання свідка ОСОБА_4 ; дотримання встановленої законодавством процедури огляду. Правильно відкинув суддя і показання свідка ОСОБА_5 , як такі , що не спростовують винуватості ОСОБА_3.

Вказані докази, як кожний окремо, так і у своїй сукупності є досить вагомими у питанні доведення винуватості ОСОБА_3 та узгоджуються між собою.

Доводи апеляції щодо незаконності судового рішення вважаю непереконливими , оскільки вони спростовуються вищенаведеними доказами та аргументами , що наведені у постанові судді.

Так, посилання апелянта на порушення законодавства у зв»язку із розглядом справи за його відсутності , суперечать вимогам законодавства .

Положеннями статті 268 КУпАП передбачено перелік статей КУпАП справи за якими розглядаються за обов»язкової участі правопорушника і стаття 130 КУпАП до цього переліку не входить . Обов»язок суду при розгляді справ про адмінправопорушення за ст.130 КУпАП полягає у належному повідомленні особи про день та час слухання справи. В даному випадку суддя суду першої інстанції дотримався зазначених положень закону та вмотивував своє рішення щодо можливості розгляду справи за відсутності особи , яка притягується до адміністративної відповідальності.

Крім того, вважаю за необхідне звернути увагу , що апеляційним судом були поновлені права особи на участь у судовому розгляді і апеляційне провадження здійснене за участі представника особи , яка притягується до адміністративної відповідальності професійного захисника.

Не є обгрунтованим твердження апелянта про недопустимість відеозапису фіксації події як доказу.

Як правильно зазначено в постанові судді відеозапис події правопорушення містить в собі фіксацію перебігу подій, відеозапис застосовувався відповідно до вимог законодавства , він відповідає приписам статті 251 КУпАП.

Не відповідають фактичним обставинам твердження апелянта , що причиною відмови від проходження медичного огляду послугувала відсутність приладу «Драгер» на місці події.

Постанова судді містить посилання , що із переглянутого відеозапису фіксації події вбачається , що інспектором роти № 1 УПП у м. Кременчук ДПП Онищенко була оголошена чітка пропозиція особі , яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , пройти огляд на стан сп»яніння на місці зупинки або в КОНД , на що ОСОБА_3 о 08:39:35 год в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп»яніння на місці та в КОНД.

Крім того, зауважую , що в ході апеляційного розгляду адвокат особи , що притягується до адміністративної відповідальності не заперечувала того факту , що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду в присутності свідків.

Також звертаю увагу , що у постанові судді досить докладно викладено мотиви, з яких він виходів приймаючи рішення у справі.

Таким чином, приходжу до висновку , що суддя суду першої інстанції вірно встановивши фактичні обставини по справі , обгрунтувавши їх належними та допустимими доказами , постановив законне , обгрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Що стосується посилання представника апелянта в апеляційному суді на необхідність закриття провадження у справі за правилами ст.38 КУпАП , звертаю увагу на таке.

Статтею 38 КУпАП встановлено строки накладення на особу , що вчинила правопорушення , адміністративного стягнення. Отже, поза вказаними строками на особу не може бути накладене саме стягнення.

Разом з тим закон зобов»язує суд прийняти рішення про винуватість або невинуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення , якщо особа наголошує на своїй невинуватості.

У вказаній справі ОСОБА_3 категорично заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, і тому апеляційний суд, поновивши права особи на участь у розгляді справи щодо неї , перевіривши обгрунтованість висновку судді місцевого суду щодо його винуватості , не знаходить підстав для закриття провадження у справі на підставі положень ст.38 КУпАП.

При цьому зауважую , що сам по собі факт постановлення судового рішення суддею суду першої інстанції без участі особи , яка притягується до адміністративної відповідальності , не може бути підставою для скасування постанови судді.

Посилання представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на постанови суддів апеляційної інстанції в аналогічних справах вважаю такими, що не грунтуються на законі, оскільки вказані судові рішення не мають жодного преюдиційного значення і не є джерелом права.

Порушень законодавства про адміністративні правопорушення , суддею суду першої інстанції , які ставили б під сумнів його висновки , в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на вищевикладене, не вбачаю підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18 серпня 2017 року щодо нього без змін.

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає .

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1