23.10.2017 Справа №: 433/1786/17
Провадження №3/433/317/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя Троїцького районного суду Луганської області Суський О.І., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління захисту економіки в Луганській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2017 року до Троїцького районного суду Луганської області надійшла справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, розгляд якої згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2017 було визначено судді Суському О.І.

Суддею під час підготовки справи до розгляду було заявлено самовідвід у зазначеній справі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, є ОСОБА_1, який є суддею Троїцького районного суду Луганської області у відставці, і який працював на посаді судді зазначеного суду.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.2 ст.246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Таким чином, обєктивність розгляду справи, а отже вирішення її на основі суворого додержання законності забезпечується її розглядом суддею, щодо якого відсутні сумніви, в тому числі у стороннього спостерігача, в його неупередженості та безсторонності.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді останній заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення обєктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно з п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для ОСОБА_2 Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» від 01.01.2001 незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких звязків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Одним із елементів довіри суспільства, в тому числі і учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та обєктивного рішення суду.

У п.п. 49, 50, 52 рішення Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» від 09.11.2006 (заява № 33949/02) зазначається, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за субєктивними та обєктивними критеріями. Відповідно до субєктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до обєктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Стосовно субєктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно обєктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про безсторонність судді. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання обєктивно обґрунтованими.

У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13.06.2007 наголошується, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

Тобто, розгляд справи суддею, щодо якого існують обєктивні підстави для виникнення сумнівів у його неупередженості є порушенням ним передбачених діючим законодавством обовязків судді та правил суддівської етики.

В той же час, у Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутні норми, що регулюють підстави та порядок відводу (самовідвіду) судді. Однак діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України передбачають відвід (самовідвід) судді, а тому в даному випадку є необхідність у застосуванні аналогії права. Найбільш наближеним нормам до КУпАП є норми КПК України.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 34 КПК України, суд направляє кримінальне провадження з одного суду до іншого суду, зокрема якщо обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження.

З огляду на викладене, для уникнення сумнівів щодо неупередженості головуючого судді, забезпечення дотримання вимог суддівської етики, суддя приходить до висновку про необхідність до початку розгляду справи задовольнити заявлений самовідвід головуючого у зазначеній справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 245, 246 КУпАП України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про самовідвід судді Троїцького районного суду Луганської Суського Олега Івановича задовольнити.

Відвести суддю Троїцького районного суду Луганської області Суського О.І. від розгляду справи про адміністративне правопорушення № 433/1786/17 (провадження № 3/433/317/17) про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1.

Зазначену справу про адміністративне правопорушення передати до канцелярії Троїцького районного суду Луганської області для її повторного автоматичного розподілу.

Постанова окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І.Суський