Провадження № 3/234/2609/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року

Суддя Краматорського міського суду Чернобай А.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Краматорську та м. Словянську Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПННОМЕР_1, громадянина України, не працюючого, мешкає за адресою: м. Краматорськ, вул. Кубанська, 41,

якому розяснені право на відвід, ст. 63 Конституції України, права та обвязки, передбачені ст. 268 КУпАП,

за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

11.10.2017 року об 01 год. 30 хвилин у м. Краматорськ по вул. О. Тихого, 5 водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2101, номерний знак НОМЕР_2, в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився на місці із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Від керування транспортним засобом усунений, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину визнав та суду пояснив, що він дійсно керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння. Він погодився н проходження огляду на стан спяніння на місці. Протокол підписував він та пояснення у протоколі написані ним. Працівники поліції тимчасово вилучили у нього посвідчення водія. Просив суд не позбавляти його посвідчення водія, оскільки його робота повязана з керуванням транспортного засобу.

Проаналізувавши обставини справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1, оцінивши докази у їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Адміністративним правопорушенням згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вказаному правопорушенню знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями правопорушника у протоколі та судовому засіданні, письмовими поясненнями свідків, актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, результат якого позитивний 1,66% проміле та висновком тесту на алкоголь до протоколу № БД 150382 та відеоматеріалами фіксації правопорушення.

Тому вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вважається доведеною.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, який щиро каявся, визнав свою провину, відсутність обставин, що пом'якшують відповідальність, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 1 статті 130 КУпАП, у вигляді штрафу на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами.

Також приходжу до висновку, що в даному випадку таке стягнення буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень порушником, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Відповідно до ст. 401 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Тому з ОСОБА_1необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 320грн.

Керуючись ст.ст. 33, 401, ст. 130 ч. 1 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення по ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення України.

ОСОБА_1 піддати адміністративному покаранню у вигляді накладення штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 320 (триста двадцять) грн.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: