Справа № 591/2127/17 Провадження № 3/591/755/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2017 року м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Мальована-Когер В.В., за участі ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в м. Суми про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, зі слів не працює

за ст. 130 ч. 1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відпоідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 23.04.2017 року гр.. ОСОБА_1 23 квітня 2017 року приблизно о 03 год. 30 хв. в м. Суми по вул. Харківській біля буд. № 38 керував автомобілем Chevrolet Lacetti з ознаками алкогольного спяніння, а саме почервоніння очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан алкогольного спяніння в установленому порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, та скоїв правопорушення передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні своєї вини не визнав, пояснив, що він не перебував в стані алкогольного спяніння, про що повідомив поліцейських, які зупинили автомобіль, яким він керував, пропонував пройти тест на Драгері, але поліцейськи йому повідомили, що в них його не має, після чого був згоден похати до медичного закладу для проходження медичного огляду, але інспектори йому відмовили.

Дослідивши відеозапис судом встановлено, що патрульні пропонували ОСОБА_1 пройти тест на «Драгері», але пристрою в них в наявності не було, після чого ОСОБА_1 запропонував поїхати до медичної установи, але поліцейські йому відмовили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, суддя встановила наступне.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В якості доказу на підтвердження обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, суду надано безпосередньо протокол про адміністративне правопорушення серія БР № 144953 від 23.04.2017р., складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, пояснення свідків.

Згідно з частинами 2 та 3 статті 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Чинним законодавством України встановлений відповідний порядок огляду на стан алкогольного спяніння, а саме ч. 2, 3 ст. 266 Кодексу, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 р. (далі Порядок), а також «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. (далі Інструкція).

Також, відповідно до п. 3 розділу ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан спяніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Відповідно до п. 3 Порядку, огляд водія на стан алкогольного спяніння може проводитись поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько - акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Аналогічні приписи містяться в ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП та розділах ІІ та ІІІ Інструкції.

Крім того, п. 4 Порядку, ч. 2 ст. 266 КУпАП, п. 6 розділу ІІ Інструкції передбачають, що огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Крім того, відповідно до п. 8 розділу ІІ Інструкції матеріали справи не містять Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції виданого, поліцейським уповноваженого підрозділу Національної поліції України. Тобто, вказаною інструкцією передбачена форма «направлення» водіїв на медичний огляд до медичного закладу на виявлення ознак сп'яніння.

Таким чином, у випадку коли водій не погодився з результатами огляд на стан сп'яніння проведеного на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, то співробітник ІПП повинен заповнити вищевказане направлення до медичного закладу і у випадку, якщо водій відмовиться від його отримання чи проходження такого огляду в медичному закладі, то співробітник ІПП повинен зазначити про це в направленні.

Як передбачено ч. 3 ст. 266 КУпАП, п. 6 Порядку, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Таким чином, підставою для направлення водія для проведення огляду на стан алкогольного спяніння до закладу охорони здоровя є відмова від проведення такого огляду на місці зупинки транспортного засобу, або незгода з його результатами.

Як свідчать матеріали справи та протоколу про адміністративне правопорушення, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків не здійснювався, як того вимагає встановлений нормативно-правовими актами порядок. У протоколі відсутні відомості, щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, або незгоди з його результатами, засвідчені двома свідками, як того вимагає встановлений порядок огляду.

Як передбачено п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналогічні приписи маються і в п. 6 розділу ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», а саме, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що поліцейським не було направлено ОСОБА_1 для проведення огляду на стан спяніння до закладу охорони здоровя. Отже, встановлений чинним законодавством порядок проходження огляду водія на стан алкогольного сп'яніння був порушений працівниками поліції.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п.50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25).

Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для зясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до розяснень, які містяться в ч. 2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Виходячи із вищезазначеного, суддя ґрунтуючись на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, прийшла до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в зв'язку з чим вважаю за можливе до цих правовідносин застосувати статтю 247 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає до закриття у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 245, 247, 252, 268, 269, 272, 280, 283-285, 287-289, 291 КУпАП, ст. 62 Конституції України,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Сумської області, шляхом подання апеляційної скарги через Зарічний районний суд м. Суми.

Суддя В.В.Мальована-Когер