Справа № 308/557/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.06.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Феєра І.С., при секретарі Головець М.А., за участю представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.03.2017.

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн..

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №246276 від 15.01.2017 та постанови судді від 31.03.2017 вбачається, що 15.01.2017, о 05 год. 10 хв., ОСОБА_1 в м. Ужгороді по вул. Швабській, 2, керував автомобілем марки «TOYOTA «Yaris», д.н.з. TV366DE в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку проводився в лікаря нарколога за адресою м. Ужгород вул. Паризької Комуни, 4 «а». Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 просить постанову суду від 31.03.2017 - скасувати, а провадження в справі закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Указує на те, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_1, що порушило право останнього щодо заявлення клопотань та дослідження доказів. У матеріалах справи міститься акт обстеження на стан алкогольного та наркотичного сп'яніння, який не підписувався ОСОБА_3,

-2-

15.01. 2017, оскільки такий заперечував стан алкогольного сп'яніння та вказував, що алкоголю не вживав. Також, судом порушено вимоги ст.33 КУпАП, яка передбачає врахування особи порушника, його майнового стану, пом'якшуючих обставин при обранні виду адміністративного стягнення. У матеріалах справи, та в тексті постанови не видно, щоб усі ці аспекти досліджувалися та враховувалися. При цьому в матеріалах справи не міститься документів, які б підтверджували порушника місце роботи, професію, характеристику особи, сімейний стан, тощо. Тому й у цій частині постанова є такою, що не відповідає матеріалам справи та відповідно, не обґрунтованою та формальною. З наведеного є очевидним, що, розглядаючи справу, суд значно відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду, та порушив вимоги п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005, №14. Крім того, автомобіль використовується ОСОБА_1 у робочих цілях, і позбавлення права керувати ним ставить його в дуже скрутне становище, оскільки не має можливості іншого способу заробітку для існування.

У судове засідання апеляційного суду правопорушник ОСОБА_1 не з'явився, про час і місце розгляду апеляційної скарги належним чином повідомлений, за згодою його представника адвоката ОСОБА_2, у відповідності до вимог ч.6 ст.294 КУпАП апеляційний суд розглядає справу у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, допитавши працівника поліції ОСОБА_5Г та лікаря нарколога ОСОБА_6, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП при розгляді справи суд зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом установлено, що ОСОБА_1, 15.01.2017, о 05 год. 10 хв. у м. Ужгороді по вул. Швабській 2, керував автомобілем марки TOYOTA «Yaris» н.з. TV366DE в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку проводився в лікаря нарколога.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

-3-

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №246276 від 15.01.2017, даними висновку та акту щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №6 від 15.01.2017, згідно яких ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного спяніння.

Згідно ч.1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення складений щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам законодавства, оскільки містить всі необхідні дані про особу порушника, час, місце та діяння, що становить обєктивну сторону адміністративного правопорушення, які передбачені ч.1 ст. 256 КУпАП.

З указаного протоколу також, убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами в протоколі підтвердив, що права та обовязки йому розяснено, зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про нього дані правильні.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інстркція), затверджена спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів,

-4-

дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п 16. розділу ІІІ Інструкції, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.

У матеріалах справи (а.с.2) наявний висновок №6 від 15.01.2017, виданий на підставі акта медичного огляду №6 від 15.01.2017, відповідно до якого встановлено, що на момент огляду ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного спяніння.

Допитаний у судовому засіданні апеляційного суду лікар-нарколог ОСОБА_6 показав, що 15.01.2017, о 05 год. 45 хв. до Закарпатського обласного наркологічного диспансеру, працівниками поліції був доставлений ОСОБА_1, з метою проведення медичного огляду останнього на стан алкогольного спяніння. При проведенні медичного огляду, був застосований спеціальний технічний засіб «Drager 6510», який показав 0,92% проміле, що вказує на наявний стан алкогольного спяніння ОСОБА_1. Його дії при медичному огляді відповідали вимогам законодавства, обстеження було проведено спеціальним технічним засобом за його призначенням.

Допитаний у судовому засіданні інспектор роти №1 батальйону УПП в м.Ужгород та Мукачево лейтенант поліції ОСОБА_5 підтвердив, що 15.01.2017, ним було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо водія ОСОБА_1, який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. Причиною зупинки ОСОБА_7, було те, що останній порушив п.9.2. «б» Правил дорожнього руху України, про що складено відповідну постанову з якою останній погодився. Під час розмови з ОСОБА_1 виникла підозра, що останній перебуває в стані алкогольного спяніння та запропоновано йому пройти освідчення на стан спяніння, на що останній погодився. Після того як прилад показав позитивний результат, ОСОБА_1 зазначив, що недовіряє такому результату, і бажає пройти освідчення в медичному закладі, у звязку із чим останній був доставлений до Закарпатського обласного наркологічного диспансеру, де лікар нарколог провів медичний огляд на стан алкогольного спяніння. Стан алкогольного сп'яніння, було підтверджено медичним висновком №6 від 15.01.2017.

Під час розгляду справи, апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що інспектор роти №1 батальйону УПП в м. Ужгороді та Мукачеві лейтенант поліції ОСОБА_5 та лікар-нарколог ОСОБА_6 були упереджені при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №246276 від 15.01.2017 та акту медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння №6 від 15.01.2017, що в них були підстави фальсифікувати такі, на ці дані в апеляційній скарзі й не вказується. Тому, суд приходить до висновку, що вказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обовязків та лікар - нарколог діяли в межах наданих їм повноважень, протокол та акт ними складено згідно з вимогами «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС та МОЗ України №1395 від 07.11.2015, №1452/735 від 09.11.2015 та ст. 256 КУпАП.

-5-

Доводи апеляційної скарги захисника про порушення судом права на захист ОСОБА_1, апеляційний суд також відхиляє, оскільки такий неодноразово належним чином повідомлявся судом першої інстанції про час та місце розгляду протоколу. Крім того, під час розгляду протоколу ОСОБА_1 був представлений професійним захисником - адвокатом ОСОБА_2, у звязку із чим, судом було прийнято правильне рішення про розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, що не можна вважати порушенням вимог ст.268 КУпАП.

Апеляційний суд також, відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що автомобіль для ОСОБА_1 є єдиним і основним засобом отримання доходу, а позбавлення права керування таким суттєво вплине на матеріальне становище його сімї, оскільки такі дані жодними доказами не підтверджені, та не впливають на правильність висновків суду першої інстанції щодо нього.

Суд, також визнає необґрунтованими доводи апелянта щодо неповного розгляду справи та спрощеного підходу до її розгляду, так як дані про особу порушника працівники поліції встановлюють на підставі предявлених їм документів або зі слів особи, щодо якої складаються відповідні процесуальні документи.

Відсутність інформації про сімейний стан правопорушника чи його працевлаштування не є підставою для закриття провадження в звязку з відсутністю складу правопорушення, а є лише даними, які враховуються судом при накладенні адміністративного стягнення, при визначенні його виду та розміру відповідно до вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суддею суду першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а накладене на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. З позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не встановлені, у звязку із чим, доводи апеляційної скарги щодо невинуватості ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП задоволенню не підлягають, а постанова судді суду першої інстанції визнається законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено.

При прийнятті рішення враховуються положення нормативно-правових актів про те, що сторони провадження в справах про адміністративні правопорушення є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги надано не було.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу, яку подав захисник - адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.03.2017 щодо нього без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя :