Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року м. Рівне

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області ОСОБА_1, з участю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника-адвоката ОСОБА_3 розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2., на постанову Рівненського міського суду від 03 березня 2017 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою ОСОБА_2. притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 (один) рік.

ОСОБА_2 визнано винуватим у тому, що він 09 лютого 2017 року о 10 год. 07 хв. По вул. Будівельників, 1 м. Рівне керував транспортним засобом марки «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_1, в стані наркотичного спяніння.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_2. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати як незаконну, а провадження закрити

за відсутності складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування своїх вимог доводить, що огляд на стан наркотичного сп'яніння фактично не проводився, що підтвердив і сам лікар медичного закладу в ході надання пояснень в судовому засіданні. Також не було викликано в судове засідання ні працівників поліції, ні зазначених двох свідків адміністративного правопорушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріалами справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 щодо задоволення апеляційних вимог, приходжу до наступного висновку.

Викладені у постанові висновки судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП підтверджуються зібраними у справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 керував автомобілем перебуваючи в стані наркотичного спяніння, що підтверджується протоколом серії БР № 252667 від 09 лютого 2017 року, в якому викладені обставини вчиненого правопорушення (а.с. 2) та висновком № 187 від 09 лютого 2017 року щодо результатів медичного огляду на стан спяніння, згідно якого в ОСОБА_2 встановлено наркотичне спяніння (а.с.5). Вказаний висновок складено у відповідності до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

Доводи ОСОБА_2 про те, що судом першої інстанції безпідставно відхилено клопотання про проведення повторного дослідження для встановлення чи спростування ступеню спяніння не заслуговують на увагу, так як огляд на стан наркотичного спяніння повинен бути проведений у два етапи. При цьому, першого етапу огляду достатньо для виявлення у особи стану наркотичного спяніння. Другий же огляд являється більш точнішим та визначає кількість наркотичної речовини в організмі людини. Також не заслуговують доводи, щодо не перебування ОСОБА_2 в стані наркотичного спяніння, і що висновок на стан спяніння було складено з порушеннями вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції безпідставні і не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи та поясненнями даними під час апеляційного розгляду, що він вживав наркотичні засоби за чотири дні до зупинки автомобіля під його керуванням працівниками поліції, а твердження ОСОБА_2 щодо не перебування його в стані наркотичного спяніння, розцінюю як форму захисту від уникнення покарання за вчинене правопорушення.

При винесенні вказаної постанови суддею відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП всебічно і повно зясовано всі обставини справи, дано належну оцінку наявним в справі доказам та прийнято законне і обґрунтоване рішення, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції.

Призначаючи стягнення, суддя врахував всі зазначені ст.33 КУпАП обставини і відповідно до ст.ст.27, 130 КУпАП наклав стягнення, яке відповідає вимогам ст.23 КУпАП.

З урахуванням наведеного, постанова судді є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 03 березня 2017 року.

Постанову судді Рівненського міського суду Рівненської області від 03 березня 2017 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Рівненської області: ОСОБА_1