Номер провадження: 33/785/632/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 24.01.2017 року відносно:

Ковальчука Сергія Анатолійовича, який народився 14.10.1975 року в с. Малоярославець-1 Тарутинського району Одеської області, громадянина України, який проживає за адресою: Одеська обл., Лиманський район, с. Красносілка, вул. Садова, 6/Б, кв. 21,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права на керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн.

Відповідно до постанови суду, 30.11.2016 року о 20 год. 20 хв., ОСОБА_2, керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Промисловій у м. Одесі з явними ознаками алкогольного спяніння (хитка хода, почервоніння очей та різкий запах з порожнини роту), а від проходження медичного огляду відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 «Правил дорожнього руху» затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що оскаржувана постанова є незаконною, з огляду на наступне:

- суд 1-ї інстанції не звернув уваги на той факт, що в матеріалах справи не містяться докази про перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного спяніння, а мова йде лише про наявність ознак спяніння;

- поза увагою суду залишився той факт, що він відмовився від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер», оскільки не був особою, яка керувала транспортним засобом та в його діях не було складу адміністративного правопорушення, в звязку з тим, що він лише знаходився в своєму автомобілю, а наміру керувати ним, не мав;

- суд розглянув справу без його участі, порушивши положення ст. 268 КУпАП.

Окрім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, яке ОСОБА_2 мотивує тим, що про наявність постанови суду першої інстанції дізнався лише 20.03.2017 року і у той же день ознайомився з матеріалами справи.

Зазначаючи, що він не був повідомлений своєчасно і належним чином про дату та час розгляду справи, просить поновити йому строк на подачу апеляційної скарги, скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 24.01.2017 року та надіслати справу на новий розгляд.

Вивчивши доводи клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, вважаю, що воно підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 не був присутнім під час розгляду справи у суді першої інстанції, а про наявність постанови суду першої інстанції дізнався 20.03.2017 року.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що зазначена причина пропуску строку на подачу апеляційної скарги може бути визнана поважною, тому він підлягає поновленню.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що 30.11.2016 року він не керував автомобілем та не вживав алкогольних напоїв, не відмовлявся від проходження освідування, а лише прийшов на стоянку за власним автомобілем, складений відносно нього протокол вважає незаконним у звязку з допущенням суттєвих порушень діючого законодавства.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, свій висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд 1-ої інстанції мотивував змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №024468 від 30.11.2016 року, з якого випливає, що ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння (а.с. 2) та наданими суду матеріалами справи.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що до протоколу про адміністративне правопорушення додані наступні докази:

- пояснення свідка ОСОБА_4 від 30.11.2016 року (а.с. 4), згідно з якими, в його присутності ОСОБА_2 відмовився від проходження тесту на стан спяніння;

- пояснення свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які підтвердили, що водій автомобілю ВАЗ, під час руху поводився неадекватно, вчинив зіткнення з автомобілем «Ніссан», тому вони були змушені його переслідувати, щоб змусити зупинитись. На вул. Промисловій вони його наздогнали, зупинили та викликали поліцію. Водій перебував у стані алкогольного спяніння, падав на землю (а.с. 5, 6).

Відповідно до приписів п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій зобовязаний, на вимогу працівника поліції, пройти у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Обєктивно оцінивши докази у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення і правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Під час апеляційного розгляду справи, судом апеляційної інстанції були допитані свідки ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_7.

Так, свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 пояснили суду, що 30.11.2016 року, ввечері, вони їхали по вулиці паралельно з вул. Промисловою і побачили на проїжджій частині дороги автомобіль ВАЗ голубого відтінку, за кермом якого сидів чоловік, а поряд з ним сиділа маленька дівчинка. Коли водій автомобілю ВАЗ поїхав у їх бік, ОСОБА_5 заднім ходом виїхав з провулка. Водій автомобілю ВАЗ поводився неадекватно, а виїжджаючи на вул. Зелений проспект, зачепив іномарку. Хвили 20 він їздив по колу. Коли вони виходили з автомобілю, щоб підійти до нього, він знову починав рух. Врешті, коли він намагався заїхати на стоянку, автомобіль зупинився і вони витягнули його з автомобілю. Водій був у неадекватному стані, з усіма ознаками алкогольного спяніння, постійно падав, висловлювався нецензурною лайкою, тому вони викликали поліцію. У їх присутності водій відмовився від огляду на стан спяніння і працівники поліції склали протокол. Від працівників поліції вони дізналися, що прізвище зазначеного водія було ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що 30.11.2016 року, ввечері, після 21 год. працівники поліції в Хмельницькому ВП запросили його для участі в огляді ОСОБА_2 на стан спяніння, але він відмовився підписувати пояснення та протокол, мотивуючи це тим, що не бачив, коли ОСОБА_2 відмовлявся від огляду на стан спяніння. Він бачив, що ОСОБА_2 спирався на парапет, але з ним не спілкувався, чи був останній в стані алкогольного спяніння, він сказати не може.

Відповідно до ч.1 п. 6 Інструкції огляд на стан спяніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Частиною 2 зазначеної Інструкції визначений порядок проведення огляду на стан алкогольного спяніння поліцейським і оформлення його результатів, а саме відповідно до ч.2 п. 6, 7 огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП (далі заклад охорони здоровя).

Враховуючи показання свідка ОСОБА_7, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в поясненнях до апеляційної скарги ОСОБА_2, про недотримання працівниками поліції зазначених вимог Інструкції, в частині документування його відмови від проходження освідування на стан спяніння, частково обґрунтованими.

Натомість, апеляційний суд вважає зазначені порушення такими, що не впливають на ступінь доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, оскільки його вина обєктивно підтверджується наведеними вище доказами, не довіряти яким, підстав немає.

Суперечності у показаннях свідків стосовно кольору автомобілю ОСОБА_2 (свідки зазначали що він голубого кольору, а насправді автомобіль сірого кольору), апеляційний суд вважає не суттєвими, та такими, адже подія відбувалась у вечірній час доби, більше півроку тому.

Окрім того, апеляційний суд вважає, пояснення ОСОБА_2 про те, що 30.11.2016 року він не керував автомобілем та не відмовлявся від проходження освідування, голослівними, та направленими на уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки вони повністю спростовуються перерахованими вище доказами

Відповідно до приписів ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Довід апеляційної скарги про те, що суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_8 є обґрунтованим, але суд апеляційної інстанції вважає, що його неучасть у судовому розгляді не вплинула на правильність прийнятого судового рішення, адже під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 була надана можливість реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, у його присутності були допитані свідки, досліджені письмові докази, йому самому була надана можливість дати пояснення суду, скористатись правовою допомогою захисника, але він не надав жодних доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, під час апеляційного розгляду справи встановлено, що її фактичні обставини встановлені судом першої інстанції правильно, а вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП доведена доказами, які є належними та допустимими.

Відповідно до приписів ст.ст. 33-36 КУпАП, накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суд першої інстанції правильно застосував стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами.

У відповідності до приписів п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу чи протест прокурора без задоволення, а постанову без змін.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції, - немає.

Керуючись ст.ст. 268, 280, 285, 294 КУпАП, апеляційний суд -

постановив:

Клопотання ОСОБА_2 - задовольнити та поновити йому строк на подачу апеляційної скарги на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 24.01.2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 24.01.2017 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца