АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 33/790/1047/17 Головуючий І інстанції
Справа № 640/7422/17 ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бездітко В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_2, за участю секретаря Михайлюка А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4на постанову Київського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2017 року про притягнення ОСОБА_4до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Працівниками поліції 12.05.2017 року був складений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії БР № 193226, 12.05.2017 року о 05-30 год. за адресою: м. Харків, вул. Студентська в районі буд. 20 водій ОСОБА_4 керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння (характерний запах з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук). Від проходження огляду на стан спяніння алкогольного на місці зупинки транспортного засобу категорично відмовився за допомогою газоаналізатора Drager та в медичному закладі.

Своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2017 року ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік, стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн.

Не погодившись з постановою суду, адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначив наступне.

Постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права вважає, що провадження відносно ОСОБА_4 підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення згідно ч. 1 ст. 247 КУпАП.

При складання протоколу відносно ОСОБА_4 йому не розясненні права передбачені ст. 268 КУпАП, в поясненнях свідків відсутня інформація про відмову ОСОБА_4 від проходження огляду в медичному закладі. Зазначені в протоколі ознаки алкогольного спяніння не відповідають ознакам алкогольного спяніння перелічених в п. 3 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Просить постанову Київського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2017 року скасувати та закрити провадження у справі.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута за відсутністю особи, коли є данні про своєчасне її сповіщення і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

ОСОБА_4 та його адвокат ОСОБА_3 повторно в призначене апеляційним судом судове засідання не зявились, повідомлялись належним чином відповідно до вимог ст. 277-2 КУпАП. Клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, про причини неявки в призначене судове засідання суду не повідомили (а.с. 67-69).

Відповідно до ч. 5 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Виходячи з положень ст. 294 КУпАП, щодо строків перегляду постанови, апеляційний суд приходить до висновку про розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутністю особи яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 256 КУпАП встановлює, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

П. 2.5 ПДР України зобов'язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом Інструкція), огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп'яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров'я (п.6 розділу І Інструкції).

У розумінні вимог п.7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров'я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Відповідно до п. 8 розділу ІІ Інструкції, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Пунк 4 розділу ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом Інструкція 2) встановлює, що огляд на стан алкогольного спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких під підпис вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного спяніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан спяніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності).

Пунк 6 розділу ІХ Інструкції 2, передбачає, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до п.2 розділу ІІ Інструкції 2, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення підписується також цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу про адміністративне правопорушення в ньому робиться відповідний запис, який засвідчується підписами двох свідків.

Згідно ст.62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

У справах «Малофєєва проти Росії»(«Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «ОСОБА_5 проти Росії»(«Karelinv.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 1932266 від 12.05.2017 року, складений саме за відмову водія ОСОБА_4 від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу (а.с. 1).

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 суд першої інстанції не врахував, що водій пройшов огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу, а протокол працівниками поліції складений за відмову від проходження огляду на стан алкогольного спяніння. Відмова водія від проходження огляду пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції кваліфікується за п. 2.5. ПДР України.

В разі встановлення перебування водія в стані алкогольного спяніння його дії кваліфікуються за п. 2.9 «а» ПДР України. За наслідками проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров'я складається, відповідно, акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2), висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 4) до Інструкціі.

Наявні в матеріалах справи пояснення гр. гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідно до яких водій ОСОБА_4 в їх присутності пройшов огляд з використанням приладу «Драгер», суперечать опису установлених обставин викладених в протоколі, згідно яких водій ОСОБА_4 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки категорично відмовився та в медичному закладі (вул. Шевченка, 26)у присутності двох свідків (а.с. 1, 6-7).

Матеріали справи не містять даних про виконання поліцейськими вимог п. 6 розділу ІХ Інструкції 2. При складанні протоколу відносно ОСОБА_4 поліцейськими не залучено свідків відмови водія від проходження огляду в закладі охорони здоровя та дій водія щодо ухилення від такого огляду.

У випадку, коли водій не погодився з результатами огляду на стан сп'яніння проведеного на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, співробітник поліції повинен заповнити вищевказане направлення до медичного закладу. У випадку, якщо водій відмовиться від його отримання чи проходження такого огляду в медичному закладі, співробітник поліції повинен зазначити про це в направленні.

Матеріали адміністративної справи не містять направлення на огляд до медичного закладу водія транспортного засобу ОСОБА_4 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції водія, поліцейським уповноваженого підрозділу Національної поліції України.

Участь свідків при складанні протоколу за порушення водієм п. 2.5 ПДР України, за що встановлена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обовязковою.

Відповідно до рапорту лейтенанта поліцій ОСОБА_5 водій ОСОБА_4 із результатами не згоден і підписи у документах акті огляду ставити не буде, що суперечить вказаним в протоколі даним про відмову ОСОБА_4 у проходженні огляду на місці зупинки та медичному закладі (а.с. 9).

У справі відсутні належні докази, що будучи незгодним у результатом огляду на місці за допомогою алкотестеру водій ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду в медичному закладі.

Таким чином, посилання суду в постанові про відмову ОСОБА_4 пройти медичний огляд у встановленому законом порядку суперечать даним про те, що такий огляд він пройшов за допомогою алкотестера на місці зупинки транспортного засобу. Також у справі відсутні докази, що після незгоди ОСОБА_4 з результатами огляду на місці йому було запропоновано пройти огляд у медичній установі і він від такого огляду відмовився.

Посилання в мотивувальній частині постанови районного суду на те, що ОСОБА_4 «маючи реальну можливість, проживаючи в ІНФОРМАЦІЯ_1 самостійно звернутися до медичного закладу і пройти медичне обстеження у закладі охорони здоров'я, такого обстеження не пройшов» не відповідають нормам чинного законодавства.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Та відповідно до п. 8 розділу ІІ Інструкції, огляд проводиться за формою направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції саме поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Будь-яке самостійне звернення до медичного закладу з метою огляду на стан алкогольного або наркотичного спяніння не відповідало б вимогам ст. 266 КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Крім того, районний суд помилково послався як на належний доказ на відеозапис з нагрудних камер поліцейських, зазначивши «ОСОБА_4 відмовився в присутності двох свідків від проходження обстеження на стан спяніння у медичному закладі, а також від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду на стан алкогольного спяніння».

На зазначеному відеозаписі зафіксовано лише рух патрульного автомобіля по вул. Весніна та виконання поліцейськими вимог ст. 265-2 КУпАП, а саме передачу транспортного засобу «Honda Accord» д.н.з. НОМЕР_2 гр. ОСОБА_8, який зобовязувався доставити автомобіль за адресою м. Харків, вул. Пушкінська, 104 (а.с.8, 11).

Таким чином, всупереч вимогам ст.ст. 280, 283, 284 КУпАП і п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», районний суд не виконав вимоги ст. 280 КУпАП та виніс постанову, яка не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, тому не може вважатися законною.

Враховуючи вищевикладене, постанова Київського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2017 року підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП.

Відповідно до п. 7 ч. 1 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення про адміністративні правопорушення, яке відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду, може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Оскільки наявні обставин, що виключають на даний час провадження у справі постанова районного суду про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи викладене, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги у повному обсязі. Відповідно, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 247, 287, 288, 289, 294, 295, 296 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_2