Апеляційний суд Житомирської області
Справа №293/1071/17 Головуючий у 1-й інст. Бруховський Є. Б.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2017 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області ОСОБА_1, за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_2 на постанову Черняхівського районного суду Житомирської областівід 10 жовтня 2017 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, українця, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2. с.Троковичі, вул.Гагаріна. 4-а, за ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Черняхівського районного суду Житомирської областівід 10 жовтня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 320 грн. в дохід держави на рахунок Державної судової адміністрації України.

Згідно постанови суду, ОСОБА_2 11.09.2017 року о 02 год. 45 хв. в м.Житомир на перехресті вулиць Перемоги-Ольжича керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння.

На прийняте судом рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно нього закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.Посилається на те, що судом справу про адміністративне правопорушення щодо нього розглянуто 10.10.2017 року, хоча судовий розгляд призначено на 24.10.2017, що підтверджується копією повістки та довідки з веб-сайту http://cr.zt.court.gov.ua. На момент подачі апеляційної скарги на веб-сайті розміщена інформація про розгляд моєї справи саме 24.10.2017 о 09-00 годині. Тобто,суд позбавив його можливості реалізувати права, передбачені ст.268 КУпАП, у тому числі права на захист, дати пояснення, заявити клопотання, надавати докази, характеризуючи матеріали тощо. Твердження суду про «керуванням ним автомобілем в стані алкогольного спяніння підтверджується поясненнями правопорушника в судовому засіданні, який свою вину визнав», не відповідають дійсності, оскільки, враховуючи, що постанова винесена раніше призначеного розгляду, в судове засідання він зявитися не зміг. Додатково ОСОБА_2 стверджує, що судом порушено також вимоги ст.33 КУпАП України. Формально у постанові зазначено, що враховано дані про особу правопорушника, обтяжуючі та помякшуючі обставини, але не вказано, які саме дані та обставини враховано. У матеріалах справи, та в тексті постанови не видно, щоб усі ці аспекти досліджувалися та враховувалися. При цьому у матеріалах справи не міститься документів, які б підтверджували його, правопорушника, місце роботи, професію, характеристику особи, сімейний стан, тощо.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, просив постанову суду першої інстанції скасуватиз мотивів, викладених в апеляції, та закрити справу у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Додатково пояснив, що йому не було запропоновано працівниками поліції проходження

огляду на стан спяніння на місці зупини за допомогою технічного засобу, відразу було запропоновано поїхати до медичного закладу, в якому він декілька разів дихав у трубку газоаналізатора, та у лікарів щось не виходило. Чому алкотестер показав результат 1,03 проміле - пояснити не може. Щодо письмових пояснень в протоколі про адмінправопорушення, ОСОБА_2 пояснив, що писав про визнання провини за вказівкою поліцейських. Разом з тим алкоголю ні в ніч затримки, ні напередодні не вживав, оскільки таксував.

Захисник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, у якості додаткових доводів апеляційної скарги посилався на те, що огляд на стан спяніння ОСОБА_2 було проведено з порушенням положень ст. 266 КУпАП та постанови КМУ від 17.12.2008 року, оскільки поліцейськими під час складання протоколу та проведення огляду на стан спяніння не проведено такого огляду на місці зупинки в присутності двох свідків дозволеними МОЗ та «Держспоживстандарт» засобами вимірювальної техніки, а без проведення такого огляду відразу доставлено ОСОБА_2 в медичний заклад без видачі порушнику відповідного направлення на таке обстеження. Крім того захисник посилався на недопустимість таких доказів, як медичний висновок №836 від 11.09.2017 року Житомирського обласного наркологічного диспансерупро перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного спяніння, та акт медичного огляду, на підставі якого було зроблено вказаний висновок, оскілки встановлення факту перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного спяніння відбувалося за допомогою газоаналізатора, строк дії свідоцтва про державну реєстрацію якого сплинув ще у лютому 2015 року, у звязку з чим його використання є незаконним. На підставі наведеного захисник просив скасувати постанову та закрити провадження по справі у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2В складу правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_2 та його захисника, перевіривши матеріали справи та надані докази в межах доводів апеляційної скарги та доповнень до неї в судовому засіданні, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Доводи правопорушника ОСОБА_2 про порушення місцевим судом його прав, передбачених ст.268 КУпАП, заслуговують на увагу.

Відповідно до положень ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме копії судової повістки (а.с.5), якою правопорушник ОСОБА_2 викликався в судове засідання для розгляду адміністративного протоколу щодо нього за ч.1 ст.130 КУПАП, останнє було призначене місцевим судом на 09год. 00хв. 24.10.2017 року. Крім того, ця обставина підтверджується долученим до апеляційної скарги витягом веб-сайту http://court.gov.ua/assignments/. Виходячи зі змісту оскаржуваної постанови суду (а.с.6) вона постановлено 10.10.2017 року. Тобто, рішення місцевого суду за розглядом адміністративного протоколу щодо ОСОБА_2 було винесено раніше призначеної дати його судового розгляду, чим порушено права останнього, передбачені ст.268 КУпАП, зокрема, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, право на захист тощо.

Крім того, в оскаржуваній постанові суду першої інстанції, в порушення ст.283 КУпАП, не в повній мірі зазначено нормативний акт вчиненого адміністративного правопорушення, а саме не вказано яке положення Правил дорожнього руху України порушив ОСОБА_2, хоча адміністративний протокол щодо нього таке положення містить - п.2.9 А Правил дорожнього руху України.

За наведених обставин, постанова суду щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає скасуванню.

Апеляційний розгляд скарги ОСОБА_2 проводився за участю останнього та його захисника з наданням йому та його захисникові можливості знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою тощо, тобто, з дотриманням положень ст.268 КУпАП.

Що стосується доводів ОСОБА_2 та його захисника з приводу закриття провадження у адміністративній справі щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, тобто у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №232416 від 11.09.2017 року, згідно якого ОСОБА_2 11.09.2017 року о 02 год. 45 хв. в м.Житомир на перехресті вулиць Перемоги-Ольжича керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9 А Правил дорожнього руху України, в якому ОСОБА_2 особисто зазначив, що визнає провину та просить обмежитись меншим попередженням, при цьому йому було розяснено положення ст. 63 Конституції України, ст. 268 КупАп; медичним висновком №836 від 11.09.2017 року Житомирського обласного наркологічного диспансеру, згідно якого освідування ОСОБА_2 проведено у вказаному медичному закладі о 03 год. 00хв. 11.09.2017 року та встановлено, що останній перебуває в стані алкогольного спяніння.

З наданого в судове засідання апеляційного суду акту медичного огляду ОСОБА_2, останнього було направлено на такий огляд працівником поліції ОСОБА_4 11.09.2017 року о 03.00. Під час медичного огляду ОСОБА_2 було виявлено гіперемія шкіри обличчя млява міміка, легке похитування в позі Ромберга, тремтіння пальців рук, різкий запах алкоголю з рота, за допомогою спеціального технічного засобу «Алкотестер 6810» було встановлено результати дослідження : о 03 годині 00 хвилин 1,05% проміле та через 20 хвилин - 1,03 % промиле, від дабороторного дослідження його біологічного середовища на вміст алкоголю відмовився. Внаслідок огляду та тестів встановлено заключний діагноз «алкогольне спяніння»

Зміст вищевказаних документів, дії поліцейського та лікаря закладу охорони здоровя щодо проведення огляду водія ОСОБА_2 на стан алкогольного спяніння та складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають положенням ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 відповідає положенням ст. 256 КУпАП. Відсутність свідків та відеофаксації на час виявлення поліцейським ознак спяніння у водія ОСОБА_2, проведення медичного огляду цієї особи у закладі охорони здоровя та оформлення протоколу про адміністративне правопорушення; непроведення його огляду на місці зупинки транспортного засобу, - не є істотними порушенням вимог КУпАП з врахуванням вищевказаних фактичних обставин про те, що ОСОБА_2 погодився на проходження медичного огляду у закладі охорони здоровя та не оспорював результатів такого огляду, вказавши в протоколі про адміністративне правопорушення про визнання своєї вини.

За даними свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №394/Е від 06.10.2016, чинного до 06.10.2017, виданого ДП «Житомирський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», газоаналізатор «Алкотест 6810», за допомогою якого проводився медичний огляд ОСОБА_2, відповідає вимогам техпаспорта та МПУ 066/05-2013 (а. с. 67).

Згідно листа Українського медичного центру сертифікації МОЗ України від 11.12.2014., використання медичного виробу - приладу електродіагностичного «Алкотест 6810», що був заведений в Україну, придбаний споживачем та введений в експлуатацію протягом дії Свідоцтва про державну реєстрацію №7261/2007 від 10.02.2010., що було дійсне до 10.02.2015., є можливим в подальшому за умови дотримання умов експлуатації, технічного обслуговування, калібрування та повірки (а. с. 68).

Відповідно до листа МОЗ України від 7 вересня 2017 року, згідно п. 2-1 постанови КМ України від 2 жовтня 2013 року №735, надання на ринку медичних виробів, які пройшли державну реєстрацію, внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення і дозволені для застосування на території України та були введені в обіг до 01.07.2015., дозволяється без проходження процедури оцінки відповідності та маркування національним знаком відповідності до закінчення строку їх придатності і не більше як 5 років з дати введення в обіг (а. с. 91).

Доводи захисника про незаконність використання газоаналізатору «Алкотест 6810», яким було проведено медичний огляд ОСОБА_2, не доведені у встановленому законом порядку.

У звязку з наведеним є також необґрунтованими доводи захисника , висловлені в судовому засіданні за межами строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції про недійсність висновку медичного огляду ОСОБА_5 про наявність у нього стану алкогольного спяніння та акту такого огляду.

Посилання захисника на наявність судової практики, згідно якої проведення огляду на стан алкогольного спяніння за допомогою зазначеного алкотестеру, строк дії свідоцтва про реєстрацію якого на час такого огляду сплину, є недійсним, не можу бути безумовною підставою для визнання відсутності в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, оскільки рішення судів, прийняті по інших адміністративних справах, не є обовязковими для суду при розгляді кожної конкретної справи та щодо конкретних обставин вчинення правопорушення.

Таким чином, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на думку апеляційного суду, є встановленою та доведенною, доводи апеллянта та його захисника підтвердження в судовому засіданні не знайшли та не можуть бути безумовною підставою для встановлення відсутності в діях ОСОБА_2 складу правопорушення за ч.1 ст. 130 КупАП..

Призначаючи ОСОБА_2 адміністративне стягнення за вчинене правопорушення, апеляційний суд у відповідності до ст.33 КУпАП позбавлений можливості враховувати характер вчиненного правопорушення, особу порушника, його майновий стан, обставини, що обтяжують та пом'якшують відповідальність яке відноситься до адміністративних правопорушень на транспорті та становить небезпеку для безпечного автомобільного руху, оскільки зазначені обставини не враховються при призначенні стягнення за таке правопорушення у відповідності до ч.2 ст. 33 КУпАП.

З огляду на викладене, правопорушнику ОСОБА_2 має бути призначене адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, а саме штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Черняхівського районного суду Житомирської областівід 10 жовтня 2017 року щодоОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати.

Постановити нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, а також стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: