Справа № 461/2661/17 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 33/783/582/17 Доповідач:Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року суддя Апеляційного суду Львівської області Маліновська-Микич О.В. з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та представника Львівської митниці ДФС Зирянова О.Ю., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 20 квітня 2017 року,

встановив:

постановою Галицького районного суду м. Львова від 20 квітня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості товару, що був предметом порушення митних правил - 5060,34 гривень.

Конфісковано в дохід держави вилучені згідно протоколу №4882/20909/16 від 11.11.2016 товари - парфумерні вироби різних марок в загальній кількості 42 шт.

Стягнуто з ОСОБА_1 витрати за зберігання на складі митниці товарів, що є предметом порушення митних правил в сумі 91,93 гривень та 3095,00 гривень витрат за проведення експертизи.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави в особі Державної судової адміністрації України 320,00 грн. судового збору.

Згідно з постановою суду першої інстанції 11.11.2016 близько 09 год. 55 хв. ОСОБА_1 прямуючи через п/п «Шегині» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС в якості пасажира автомобіля марки "Мерседес" р.н. НОМЕР_1, який прямував з Республіки Польща в Україну, порушив порядок проходження митного контролю в зоні митного контролю «червоний коридор», а саме намагався перемістити через митний кордон України шляхом недекларування, тобто не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, що підлягають обов'язковому декларуванню, зокрема під час проведення митного контролю в салоні автомобіля було виявлено без ознак приховування не задекларовані за встановленою формою товари, а саме: парфумерні вироби різних марок в загальній кількості 42 шт. Загальна вартість предметів правопорушення становить 5060,34 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 оскаржив дану постанову, просить скасувати її та закрити провадження у справі за малозначністю.

В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що під час розгляду справи судом не було враховано той факт, що раніше до адміністративної відповідальності за порушення митних правил ОСОБА_1 не притягувався та не перешкоджав проведенню митного огляду автомобіля. Крім того, вказані предмети знаходились у салоні автомобіля без ознак приховування від митного контролю, їх виявлення нічим не утруднювалось, що також свідчить про відсутність наміру на незаконне переміщення даних речей через митний кордон України. Також апелянт вважає, що судом першої інстанції не було враховано його майнового стану при накладанні стягнення, оскільки на даний час тимчасово не працює і на утриманні якого перебувають двоє неповнолітніх дітей (ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н.).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення представника Львівської митниці ДФС України, який заперечив проти задоволення апеляції, суд дійшов висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з таких підстав.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується наступними доказами у справі: протоколом про порушення митних правил № 4882/20909/16 від 11 листопада 2016 року, в якому викладені обставини вчиненого правопорушення (а.с.1-3); митною декларацією від 11.11.2016, актом про проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, згідно якого в ході проведення митного огляду транспортного засобу було виявлено в салоні автомобіля (без ознак приховування) товар; описом предметів, затриманих у ОСОБА_1 у справі про порушення митних правил № 4882/20909/16 від 11 листопада 2016 року (а.с.15); службовою запискою заступника начальника відділу ПСПМП управління ПМП митниці Бедрія М.Б. (а.с.33).

Згідно з ч.2 ст. 234 МК України товари (за винятком підакцизних), що переміщуються (пересилаються) на адресу одного одержувача (юридичної або фізичної особи) в одній депеші від одного відправника у міжнародних поштових відправленнях, на адресу одного одержувача (юридичної або фізичної особи) в одному вантажі експрес-перевізника від одного відправника у міжнародних експрес-відправленнях, якщо їх сумарна фактурна вартість перевищує еквівалент 150 євро, оподатковуються митом відповідно до цього Кодексу та податком на додану вартість відповідно до Податкового кодексу України. Такі товари з врахуванням вимог ст. 236 МК України підлягають письмовому декларуванню.

Відповідальність за ст. 472 МК України наступає у випадку недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Отже суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, оскільки ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування, кількість) про товари, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Щодо накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі 5060,34 грн. та визначення загальної вартості вилученого згідно з протоколом про порушення митних правил № 4882/20909/16 від 11 листопада 2016 року товару, який підлягає конфіскації суд обґрунтовано дійшов до такого висновку, враховуючи наступне.

Санкція ст. 472 МК України передбачає стягнення у розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів.

Відповідно до ч.1 ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В силу ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, серед яких зокрема є: рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Згідно з положеннями ст. 368 МК України, для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів. У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.

Таким чином, з аналізу вищенаведених норм Митного кодексу України вбачається, що вартість товару, що переміщується через митний кордон України, є вартість товарів, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, що підтверджується платіжними документами, якими стверджується вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції не було враховано його особисті дані, то на думку суду апеляційної інстанції при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суддя врахував характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника та застосував таке відповідно до вимог ст. 33 КУпАП у межах санкції ст.472 МК України, яке буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

Відповідно до ст. 489 МК України суддя повно й всебічно з'ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови судді немає.

Керуючись ст. 529 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 20 квітня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Маліновська-Микич