Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/168/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Куценко О. В.
Категорія - 41 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ремез П. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2017 року. Суддя Апеляційного суду Кіровоградської області Ремез П.М., при секретарі Піроженко Д.В., за участю особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 та скаржника ОСОБА_4, розглянув у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючої головним бухгалтером Кіровоградської станції швидкої меддопомоги,

за ст. ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.05.2017 року закрите провадження по справі відносно ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, у зв'язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу заступника начальника відділу з питань додержання законодавства про працю ОСОБА_5 від 02.03.2017 року, бухгалтером Кіровоградської станції швидкої меддопомоги ОСОБА_3 порушено вимоги ч. 1 ст. 41 КУпАП, а саме: водію ОСОБА_4 за листопад 2006 року, квітень 2007 року, лютий 2008 року, листопад 2011 року, грудень 2014 року не було нараховано та виплачено надбавку за напруженість та складність в роботі виконану за сумісництвом.

В обґрунтування вказаної постанови, суд першої інстанції зазначив, що як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 працює на посаді водія, як за основним місцем так і за сумісництвом. Відповідно до наказів, які є в матеріалах справи, ОСОБА_4 призначалася надбавка за напруженість і відповідно до наданих відомостей виплачена в повному обсязі за основним місцем роботи, що не оспорює і сам ОСОБА_4

Відповідно до п. 4.4. наказу Міністерства праці та Міністерства охорони здоров'я України від 05.10.2005 року №308/519 "Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення" працівникам можуть установлюватись надбавки в розмірі до 50 відсотків посадового окладу (тарифної ставки) за складність, напруженість у роботі.

Граничний розмір зазначених надбавок для одного працівника не повинен перевищувати 50 відсотків посадового окладу.

Працівникам закладу, установи надбавки установлюються керівником, а керівнику - органом вищого рівня, у межах фонду оплати праці.

Відтак, даною нормою визначено на наступні умови: надбавка встановлюється виключно за вказівкою керівництва; розмір надбавки на одну особу не може перевищувати 50-ти відсотків посадового окладу (тарифної ставки), надбавка встановлюється в межах фонду заробітної плати.

Однак, районному суду не надано документи, які б свідчили про наявність чи відсутність фонду заробітної плати на час нарахування надбавки ОСОБА_4Розмір надбавки, нарахований та виплачений відповідає 50-ти відсоткам посадового окладу. Тому, районний суд дійшов висновку про те, що виплата надбавки за напруженість при виконанні роботи за сумісництвом, призвела б до виплати надбавки в розмірі більше ніж 50-ти відсотків на одну особу, а відтак в діях ОСОБА_3 відсутня подія адміністративного правопорушення, через що провадження у справі про адміністративне правопорушення має бути закрито.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувану постанову районного суду та постановити нову, якою ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення в межах санкції даної статті.

В обґрунтування вказаної скарги зазначає, що вина ОСОБА_3 у повній мірі підтверджується матеріалами справи, а постанова винесена судом з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд неповно з'ясував фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване закриття провадження у справі, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Вказує, що статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України та п. 1 Постанови КМУ від 03.04.1993 року № 245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» робітники, спеціалісти і службовці державних підприємств, установ і організацій мають право працювати за сумісництвом, тобто виконувати, крім своєї основної, іншу роботу на умовах трудового договору.

На умовах сумісництва працівники можуть працювати на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина у вільний від основної роботи час. Робота за сумісництвом є роботою за окремим трудовим договором, відображається в табелі обліку робочого часу та оплачується пропорційно відпрацьованому часу.

Факт укладення трудового договору на умовах сумісництва має бути відображений у заяві працівника та в наказі (розпорядженні) роботодавця.

Вказує на те, що він тривалий час працював за сумісництвом водієм автотранспортного засобу (санітарного автомобіля швидкої медичної допомоги) в КСІПМД та в подальшому ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» про що свідчать накази про надання сумісництва та записи в трудовій книжці.

Однак, суддя під час розгляду справи не в повній мірі дослідив дану обставину, не надав належної оцінки доказам, які є в матеріалах справи та помилково вирішив, що не було факту сумісництва в його трудовій діяльності в ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградської області».

На підставі ст. 102 - 1 КЗпП та ст. 19 Закону України «Про оплату праці», оплата праці сумісників провадиться за фактично виконану роботу. Якщо встановлюється сумісникам погодинна оплата праці нормованих завдань, оплата провадиться за кінцевими результатами за фактично виконаний об'єм роботи, незалежно від того, який розмір заробітної плати, надбавки чи доплати працівник одержує за основним місцем роботи.Надбавки, доплати, премії та інші виплати, передбачені умовами оплати праці, виплачуються сумісникам у порядку, передбаченому щодо працівників даного підприємства, установи, організації.Незалежно від того, який розмір заробітної плати та надбавки, доплати працівник одержує за основним місцем роботи, за виконання обов'язків за іншою посадою на умовах сумісництва йому встановлюється оплата відповідно до посади за сумісництвом.

Також, вказує і на те, що відповідно до п. 4.4 наказу Міністерства праці та Міністерства охорони здоров'я України від 05.10.2005 року №308/519 "Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення", працівникам можуть установлюватись надбавки в розмірі до 50 відсотків посадового окладу (тарифної ставки) за складність, напруженість у роботі.Граничний розмір зазначених надбавок для одного працівника не повинен перевищувати 50 відсотків посадового окладу.

Однак, на його думку районний суд в оскаржуваній постанові, надав власне суб'єктивне тлумачення даній нормі, а саме: виплата надбавки за напруженість при виконанні роботи за сумісництвом, призвело б до виплати надбавки в розмірі більше 50-ти відсотків на одну особу.

Вважає, що суддею не взято до уваги і ту суттєву обставину, що він з ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградської області» перебував в трудових відносинах за двома трудовими договорами: за основним (наказ № 11/л від 27.01.2006 р.) та внутрішнім сумісництвом.

Крім того, працюючи на основній роботі водієм автотранспортного засобу (санітарного автомобіля швидкої медичної допомоги) в ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградської області», він отримував і інші види доплат та надбавок.

А відтак, висновок районного суду, що виплата надбавки за складність, напруженість при виконанні роботи за сумісництвом, призвело б до виплати надбавки в розмірі більше 50-ти відсотків на одну особу на його думку є необґрунтованим та таким, що не відповідає законодавству про працю, зайнятість та іншим нормативно - правовим актам.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_4, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_3, яка заперечила задоволення апеляційної скарги та просила залишити постанову суду першої інстанції без змін, вивчивши доводи апеляції вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

У порушення вимог ст. 245 КУпАП районний суд належним чином не з'ясував всі обставини даної справи і 05 травня 2017 року, розглядаючи дану справу по суті, прийняв рішення про відсутність в діях ОСОБА_3 події адміністративного правопорушення, оскільки як вбачається з протоколу про вчинення адміністративного правопорушення від 02.03.2017 року (а.с.2-4), в якому зазначено про порушення вимог законодавства про працю бухгалтером Кіровоградської станції швидкої меддопомоги ОСОБА_3 в ході позапланової перевірки проведеної з 21 лютого по 02 березня 2017 року, що підтверджується долученим до справи відповідним витягом з акту перевірки (а.с.5-10).

Згідно зазначеного протоколу від 02.03.2017 року, бухгалтеру Кіровоградської станції швидкої меддопомоги ОСОБА_3 поставлено у провину порушення вимог ч. 1 ст. 41 КУпАП, а саме: водію ОСОБА_4 за листопад 2006 року, квітень 2007 року, лютий 2008 року, листопад 2011 року, грудень 2014 року не було нараховано та виплачено надбавку за напруженість та складність в роботі виконану за сумісництвом, тобто виявлено факт відповідного правопорушення.

Враховуючи вищезазначені обставини вважаю, що районний суд дійшов помилкового висновку про відсутність у даному випадку саме події адміністративного правопорушення, через що постанова суду підлягає безумовному скасуванню.

Проте, на даний момент апеляційний суд позбавлений можливості розглянути справу по суті та винести постанову про накладення адміністративного стягнення, оскільки відповідно до ст. 38 ч. 2 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - три місяці з дня його виявлення.

Також, як передбачено п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Як вбачається з протоколу про вчинення адміністративного правопорушення від 02.03.2017 року поставлені у провину ОСОБА_3 порушення вимог законодавства про працю вчинені нею ще протягом 2006, 2007, 2008, 2011 та 2014 років, а виявлені за результатами проведеної позапланової перевірки 02.03.2017 року.

При цьому, слід врахувати те, що з моменту виявлення вказаного адміністративного правопорушення, яке поставленого у провину ОСОБА_3, тобто з 02.03.2017 року і до моменту розгляду даної справи судом апеляційної інстанції минуло часу понад 3 місяці, тому з урахуванням вимог ч. 2 ст. 38 та п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі підлягає закриттю у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись п.2 ч.8 ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.05.2017 року, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 - скасувати.

Постановити нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 -закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з закінченням строків, передбачених ч.2 ст. 38 КУпАП, протягом яких можливо накладення судом адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя:

підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області Ремез П.М.