АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/789/157/17 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2017 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Сарновський В.Я. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі справу за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 березня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою провадження відносно ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП закрито, в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі представник потерпілої просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, а також просить стягнути на користь потерпілої судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги. Свої вимоги мотивує тим, що суд помилково прийшов до висновку, про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адмінправопорушення, оскільки він вважав, що потерпіла здійснюючи маневр перестроювання з лівої смуги руху в праву на головній дорозі, мала намір повернути на другорядну дорогу. Вважає, що вина ОСОБА_3 підтверджується даними протоколу про адмін правопорушення від 07.12.2016 року, згідно якого він не виконав вимоги ПДР, ненадавши переваги учаснику руху, який рухається по головній дорозі, а також як слідує з схеми місця ДТП розташування уламків було на головній дорозі. Також наголошує на помилковості взяття судом першої інстанції до уваги свідчень свідка ОСОБА_4І, оскільки дана особа не була свідком події і не зазначена в якості свідка ні в протоколі на в схемі ДТП.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить відмовити у прийнятті апеляційної скарги та повернути її разом з додатками апелянту.

Заслухавши доводи представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2, пояснення ОСОБА_3, міркування захисника ОСОБА_5, ознайомившись з апеляційною скаргою та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважаю, що строк апеляційного оскарження слід поновити.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративні правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів, справа про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП стосовно ОСОБА_3 була розглянута 07 березня 2017 року у відсутності потерпілої та її представника та без їх належного повідомлення про час та місце судового засідання. Як стверджується в апеляційній скарзі про винесення оскаржуваної постанови потерпіла дізналась лише 03 квітня 2017 року, після чого невідкладно подала апеляційну скаргу.

За таких обставин вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови в даному випадку пропущено з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.

Щодо суті апеляційної скарги, то в її задоволенні апеляційної скарги слід відмовити у звязку з наступним.

Згідно зі ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, висновок суду про закриття провадження в даній справі, суд першої інстанції вірно обґрунтував тим, що ОСОБА_3 було дотримано вимог п.10.1, 10.2 ПДР, оскільки він переконавшись, що водій автомобіля Ніссан ОСОБА_1 включила правий поворот, а отже, у відповідності до п.9.1, 9.4 проінформувала про здійснення повороту праворуч, тому він при виїзді на головну дорогу не створював їй перешкоду для руху, а враховуючи ширину дороги надав можливість повернути, та у відповідності п.1,4 ПДР, мав підстави розраховувати, що водій ОСОБА_1 планує повернути праворуч, однак як виявилось, сигнал повороту вона подала помилково, всупереч вимогам п.9.2, 9.4 ПДР, а тому дії ОСОБА_3 не були причиною ДТП, вказаних у протоколі вимог ПДР він не порушував та в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

З такими висновками суду, апеляційна інстанція погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до п.9.2 Правил дорожнього руху, водій повинен подавати сигнал світовими показчиками повороту відповідного напрямку: а)перед початком руху і зупинок; б)перед перестроюванням, поворотом або розворотом. Пунктом 9.4 ПДР забороняється подавати сигнал, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Зі змісту встановлених в судовому засіданні обставин, в тому числі письмових пояснень ОСОБА_1 при складанні протоколу та під час судового розгляду, вбачається, що вона рухаючись по просп. Злуки дійсно включила правий покажчик повороту, зменшила швидкість руху і змістила автомобіль вправо безпосередньо перед облаштованим зїздом на прилеглу територію .

За таких обставин, висновок водія ОСОБА_3 про намір ОСОБА_1 здійснити маневр повороту праворуч є обґрунтованим, а його пояснення, що перед виїздом з прилеглої території він зупинив свій автомобіль та розпочав рух лише у звязку з початком маневру автомобіля ОСОБА_1 і для того, щоб звільнити для неї заїзд, який був звужений через снігові замети, підтверджується даними відеореєстратора його автомобіля, фотозображеннями з місця події та записами камер працівників поліції.

Крім того, дані відеореєстратора повністю спростовують пояснення ОСОБА_1 в судовому засіданні про те, що на смузі руху її автомобіля була перешкода у вигляді тролейбуса, який вона планувала обїхати справа.

Також, даними вказаних відео та фотоматеріалів, а також схеми ДТП не зафіксовано на смузі руху автомобіля ОСОБА_1 жодних обєктів, які би перешкоджали їй рухатись прямо та змушували вмикати правий покажчик повороту і повертати праворуч.

Про відсутність перешкод і зменшення автомобілем ОСОБА_1 швидкості руху з включеним правим поворотом перед розташованим справа зїздом на прилеглу територію, де стояв автомобіль ОСОБА_3, підтвердив допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_4

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що водій ОСОБА_3 виїжджаючи на дорогу з прилеглої території, з урахуванням поданих автомобілем ОСОБА_1 сигналів, перед початком руху переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод у разі продовження розпочатого нею маневру, тобто не порушував вимог п.п. 10.1,10.2., 2.3.б. Правил дорожнього руху, за якими складено протокол про адміністративне правопорушення.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги у ній не наведено доводів на спростування висновків суду першої інстанції в цій частині, а стверджується лише про наявність у діях ОСОБА_3 порушення п.16.11. ПДР України, відповідно до якого на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, що наближаються до даного перехрещення проїзних частин незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Разом з тим, притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за порушення вказаних вимог у межах даної справи неможливе, оскільки протокол про адміністративне правопорушення з приводу такого порушення Правил дорожнього руху відносно ОСОБА_3 не складався.

Крім того, перевіркою матеріалів провадження в ході апеляційного розгляду встановлено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та схеми ДТП не було в повній мірі дотримано вимог ст.256 КУпАП щодо обєктивного встановлення усіх обставин, що мають значення для розгляду справи, а саме не відображено ширину фактичного зїзду на прилеглу територію, з урахуванням наявних снігових нагромаджень, не вказано час складання Схеми, в якості свідка в протоколі вказано чоловіка потерпілої ОСОБА_6, який прибув на місце після події ДТП, і в той же час не відібрано пояснень у пасажира автомобіля ОСОБА_3 - його дружини ОСОБА_7

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, що викладені в апеляційній скарзі не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись п.7 ст.247, ст. 294 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити представнику потерпілої ОСОБА_1 - адвокату ОСОБА_2 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 березня 2017 року відносно ОСОБА_3 без змін

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_8