Справа № 371/710/17 Головуючий у І інстанції Капшук Л.О.
Провадження № 33/780/668/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 147 27.09.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 вересня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області ОСОБА_1,

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києвісправу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності на постанову судді Миронівського районного суду Київської області від 13 червня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови, ОСОБА_2 30 травня 2017 року о 08 годині 50 хвилин керував транспортним засобом - автомобілем марки «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1, по вул. Самарка с. Козин Миронівського району Київської області з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, річ невразлива). В порушення п. 2.5. Правил дорожнього руху України ОСОБА_2 на пропозицію інспектора відмовився пройти огляд на стан спяніння за допомогою спеціального технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 6810» та у закладі охорони здоровя, чим ухилився від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного спяніння.

Крім того, керуючи автомобілем, ОСОБА_2 не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2. В результаті зіткнення автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Після зіткнення ОСОБА_2 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Вказаними діями ОСОБА_2 порушив п.2.10 а, п.12.1, п.13.1 Правил дорожнього руху України.

Суд визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та наклав стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Не погоджуючись із таким рішенням, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

В обґрунтування вказаних вимог зазначив, що постанова по справі винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно зясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою накладення необґрунтованого та надто суворого стягнення, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Апелянт вказав, що під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 повідомляв, що 30 травня 2017 року він алкогольних напоїв не вживав, а вжив за день до події лише пиво в кількості 0,5 літра і тому він не міг перебувати в стані алкогольного спяніння. В той же час, ОСОБА_2 повідомляв, що працівники поліції не пропонували йому пройти медичного освідування на стан спяніння в лікарні, натомість, пропонували пройти огляд на стан спяніння на спеціальному технічному приладі газоаналізатора «Alcotest 6810», який викликав в ОСОБА_2 сумнів щодо повірки та його відповідності і тому останній запропонував працівникам поліції надати документи щодо технічного приладу, однак працівники поліції на прохання ОСОБА_2 не відреагували та відмовили і на прохання поїхати до медичного закладу для проведення медичного огляду.

Крім того, апелянт послався на нормативні акти, які визначають порядок проведення огляду на стан спяніння водіїв транспортних засобів. Зазначає, що ознаки спяніння, зазначені в протоколі не підтверджені показами понятих або іншими доказами. Із письмових пояснень свідків, залучених під час складання протоколу, не видно, що у водія ОСОБА_2 були ознаки алкогольного спяніння, а також свідки не вказують, що в їх присутності було складено протокол, лише підтверджують факт відмови водія пройти огляд на стан спяніння на технічному приладі, проте вони не підтверджують факт відмови ОСОБА_2 пройти огляд на стан спяніння в закладі охорони здоровя.

Апелянт вказав, що будь яких інших доказів вини ОСОБА_2 до протоколу долучено не було.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, скасувати постанову Миронівського районного суду в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вивчивши матеріали провадження, та перевіривши доводи і вимоги апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння; за порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів; а також за залишення водієм транспортного засобу місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.

Враховуючи те, що апелянтом не оспорюються фактичні обставини справи та призначене стягнення за вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, вказані обставини під час апеляційного розгляду не перевіряються.

Доводи захисника про відсутність належних доказів на підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не ґрунтуються на матеріалах провадження.

Так, висновок суду першої інстанції про відмову ОСОБА_2, який 30 травня 2017 року керував транспортним засобом - автомобілем марки «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1, по вул. Самарка с. Козин Миронівського району Київської області з явними ознаками алкогольного спяніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами, серед яких:

протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №042537 від 30.05.2017;

показаннями свідка ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_2 відмовився від тестування поліцейськими та в закладі МОЗ;

показаннями свідка ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_2 відмовився від тестування поліцейськими та в закладі МОЗ; а також вона пояснила, що 30.05.2017 на неї з дитиною ледве не здійснив наїзд автомобіль «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1, згодом, коли водія вказаного транспортного засобу було затримано, її було запрошено в якості понятого для огляду його на стан алкогольного спяніння. Тоді вона і дізналась, що він є ОСОБА_2, який відмовився від проходження на стан алкогольного спяніння;

показаннями свідка ОСОБА_6 про те, що 29.03.2017 близько 21.00 на його автомобілі вони з кумом ОСОБА_2 поїхали до м. Миронівка, де випивали спиртні напої, потім він із водієм ОСОБА_2 до с. Маслівки, коли він подивився на годинник, то вже було близько 17:00 годин 30.05.2017, де його водій гр. ОСОБА_2 будучи пяним за кермом, здійснив ДТП в с. Маслівки та зник з місця пригоди.

Вказані докази, узгоджуються між собою, є належними і допустимими, та не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності.

Доводи апелянта про те, що він відмовився від тестування стану алкогольного спяніння газоаналізатором Драгер через недовіру до технічного стану приладу, а працівниками поліції йому не було запропоновано пройти медичний огляд, не підтверджуються матеріалами провадження, будь-яких доказів на підтвердження вказаних доводів апелянтом не надано, а судом під час апеляційного розгляду не встановлено.

Інші доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Таким чином, суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обґрунтовано обрав міру покарання відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховуючи особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення, ступінь та доведеність його вини.

З урахуванням викладеного, суд не знаходить підстав для зміни чи скасування постанови суду першої інстанції, як законної, обґрунтованої та вмотивованої, та залишає апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності адвоката ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Миронівського районного суду Київської області від 13 червня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Г. Авраменко