САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/1246/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

13.05.2017 року Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Румянцев О.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, непрацюючого, що мешкає за адресою: м. Дніпро, Самарський район, вул. Котельна, 1, за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

14.02.2017 року о 16 год. 20 хв. водій ОСОБА_1 у м. Дніпро по вул. Кондукторська, біля буд.4, керував автомобілем GEELY MKJL 7162, державний номер НОМЕР_1, в стані наркотичного спяніння.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав та пояснив, що 14.02.2017 року біля 16.20 року його дійсно зупинили працівники патрульної поліції та запропонували проїхати до лікарняного закладу з метою проходження огляду на стан спяніння, на що він погодився та проїхав до лікарні, де знав аналізи на стан спяніння. Алкогольні напої або наркотичні засобі він не приймав та в стані спяніння не перебував.

В обґрунтування своїх заперечень ОСОБА_1 та його захисник посилались на те, що працівниками патрульної поліції було порушено порядок складання протоколу про адміністративне правопорушення та не відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом після виявлення ознак спяніння. Крім того, висновок щодо результатів медичного огляду також було складено з порушеннями, оскільки в ньому відсутній підпис особи, що направила ОСОБА_1 на медичний огляд. Просили закрити провадження по справі.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Допитаний в якості свідка інспектор патрульної поліції ОСОБА_2 пояснив, що 14.02.2017 року ним та його напарником ОСОБА_3 було зупинено автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1, під час спілкування з яким у них виникли сумніви в його стані. Вони запропонували водію проїхати до медичного закладу з метою проходження огляду на стан спяніння, на що той погодився. Після проходження медичного огляду ним було запропоновано водію ОСОБА_1 заявитися 23.02.2017 року до управління поліції для складання протоколу. Через декілька днів він отримав висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1, та 23.02.2017 року його напарником було складено відносно ОСОБА_1 постанову про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.02.2017 року, водій ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного спяніння (а.с.4).

Суддя критично ставиться до посилань ОСОБА_1 та його захисника про те, що даний висновок є неналежним доказом, оскільки відсутність на ньому підпису працівника поліції не ставить під сумнів висновок лікаря щодо перебування особи у стані спяніння, крім того банк даного висновку навіть не містить відповідної графи для підпису працівника поліції. Таким чином, у судді відсутні достатні підстави вважати зазначений висновок недопустимим доказом.

Суддею не приймаються також до ували посилання на те, що протокол було складено працівниками поліції не в момент вчинення правопорушення, а декількома днями пізніше, оскільки є очевидним, що складання протоколу про вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, є неможливим до отримання посадовою особою поліції медичного висновку про перебування водія у стані спяніння. Як вбачається з копії Акту щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №368, результати лабораторних тестів на наявність в сечі ОСОБА_1 наркотичних речовин були готові лише 16.02.2017 року (а.с.28 зв.), таким чином складання постанови про адміністративне правопорушення 14.02.2017 року було неможливе.

Факт не відсторонення працівниками поліції водія ОСОБА_1 від керування транспортними засобами, відповідно до вимог ст.266 КУпАП, не спростовує факту його перебування у стані наркотичного спяніння.

Враховуючи той факт, що підчас судового розгляду справи суддею не встановлено грубих порушень вимог Закону, які б ставили під сумнів належність та допустимість наявних у справі доказів вини ОСОБА_1, суддя приходить до висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При призначенні виду та розміру покарання враховуючи ступень його вини, особистість правопорушника та обставини, що пом'якшують і обтяжують його відповідальність, суд вважає за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 320,00 грн.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Апеляційного суду Дніпропетровської обл.

Суддя О.П.Румянцев