Провадження № 3/761/5133/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2017 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Волошин Василь Олександрович, розглянувши матеріали, які надійшли з Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 народження, уродженця м. Броди Львівської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого на посаді лікаря-експерта з терапії у Комунальному закладі Київської обласної ради «Обласне бюро медико-соціальної експертизи», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, за частиною 7 статті 212-3 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Із протоколу про адміністративне правопорушення від 21 червня 2017р. вбачається, що 31 січня 2017р. ОСОБА_2 письмово звернулась до Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне бюро медико-соціальної експертизи» (04107, м. Київ, вул. Багговутівська, 1) зі зверненням стосовно безпідставної відмови Ірпінською міжрайонною МСЕК надати уточнюючу довідку про час настання інвалідності до 18 років. Зазначене звернення було зареєстровано в комунальному закладі 04 лютого 2017р. за № 14. Як вбачається з відповіді Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне бюро медико-соціальної експертизи», 13 лютого 2017р. в.о. голови Ірпінської міжрайонної МСЕК було надано доручення розглянути звернення ОСОБА_2 та надано роз'яснення, що відсутність медичної справи не є підставою для зволікання з вирішенням питання, порушеного у зверненні. Не отримавши відповіді, 15 березня 2017р. ОСОБА_2 повторно звернулась до Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне бюро медико-соціальної експертизи» зі зверненням стосовно безпідставної відмови Ірпінською міжрайонною МСЕК надати уточнюючу довідку про час настання інвалідності до 18 років. Однак, про результати розгляду звернень ОСОБА_2 повідомлена не була, що свідчить про порушення вимог Закону України «Про звернення громадян». При цьому, кінцевим терміном надання відповіді на звернення ОСОБА_2 від 31 січня 2017р., зареєстроване 04 лютого 2017р. за № 14, є 05 березня 2017р..

Такі дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за ч. 7 ст.і 212-3 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, посилаючись на відсутність в його діях порушень вимог Закону України «Про звернення громадян».

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення особи, відносно якої складено адміністративний протокол, ОСОБА_1 та вивчивши його письмові заперечення, суд дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За ч. 7 ст. 212-3 КУпАП незаконна відмова у прийнятті та розгляді звернення, інше порушення Закону України «Про звернення громадян» тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб від двадцяти п'яти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 5 цього Закону встановлено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Пунктом 3 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Відповідно до п. 1 ст. 20 вищевказаного Закону звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

У свою чергу, положенням ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» на органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб у межах їх повноважень, покладено обов'язок, у тому числі, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Згідно зі ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв'язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров'я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов'язків.

Разом із цим, матеріали адміністративної справи не містять жодних доказів, які свідчать про те, що до функціональних та службових обов'язків ОСОБА_1, який обіймає посаду лікаря-експерта з терапії у Комунальному закладі Київської обласної ради «Обласне бюро медико-соціальної експертизи», належить вирішення питань, порушених у зверненні ОСОБА_2 від 31 січня 2017р., зареєстрованому 04 лютого 2017р . за № 14, та надання на нього відповіді в порядку та строки, передбачені Законом України «Про звернення громадян».

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також беручи до уваги висновки ЄСПЛ, у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що провадження по справі слід закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 7 ст. 212-3 КУпАП за обставинами викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 212-3, 247, 283-285, 287-289, 291 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 7 ст. 212-3 КУпАП щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 народження у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора, або після апеляційного перегляду, якщо її не скасовано.

Суддя: