АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 637/771/17 Головуючий 1 інстанції: Тордія Е.Н.
Провадження № 33/790/1267/17 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Асавалюк О.О., з участю правопорушника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі звукозапису в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою правопорушника ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду Харківської області від 29 08 2017 року? -

В С Т А Н О В И В:

Постановою вищевказаного суду -

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.07.2017 року о 21:35 годині, ОСОБА_2 керував автомобілем «Москвич-2140», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Слобожанській в с. Борівське Шевченківського району Харківської області з ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці та в закладі охорони здоров'я відмовився, також відмовився від дачі пояснень та підпису в протоколі про адміністративне правопорушення в присутності двох свідків. Вказаними діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову районного суду скасувати, посилаючись на те, що справа була розглянута за його відсутності, що позбавило його можливості надати докази, які б підтверджували його невинуватість.

Вказана апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду, з посиланням на те, що постанова була винесена 29.08.2017 року але отримана апелянтом лише 23.09.2017 року, про що свідчить штамп на конверті із зазначенням дати відправлення.

Заслухавши доводи апелянта ОСОБА_2, який просив про поновлення пропущеного строку та задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги суд апеляційної інстанції вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, як пропущений з поважних причин, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з чим погоджується і апеляційний суд.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що не вважає себе винуватим, оскільки за кермом вказаного автомобіля знаходився не він, а його дружина - ОСОБА_3, сам ОСОБА_2 сидів на задньому сидінні з боку водія. Як зазначає апелянт, після зупинки працівниками поліції його дружина надала їм барсетку, в якій знаходились документи, зокрема її посвідчення водія та посвідчення ОСОБА_2 Апелянту не зрозуміло, чому працівники поліції склали протокол не на його дружину, яка керувала автомобілем, а на нього.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 ніяких додаткових пояснень або доказів, які б спростовували його вину в скоєнні вказаного адміністративного порушення не надав.

Крім того, вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 07.07.2017 року (а.с.3); поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 5,6); рапортом працівника поліції від 07.07.2017 року (а.с.7), письмовим клопотанням ОСОБА_2 про видачу тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами (а.с.8).

Апелянт посилається на те, що районним судом було розглянуто справу без його участі, однак в матеріалах справи наявні декілька повісток на його адресу, які були направлені рекомендованою поштою, що спростовує твердження правопорушника про те, що начебто суд його не викликав. Дані виклики апелянтом були проігноровано.

ОСОБА_2 вказує, що автомобілем на момент зупинки керувала його дружина, він сидів на задньому сидінні, а попереду їхала його тітка. Суд апеляційної інстанції приймає це твердження як позицію захисту від інкримінованого правопорушення і не може визнати як доказ невинуватості, оскільки сам правопорушник про цю обставину раніше не зазначав. Крім того, матеріали справи не містять будь-яких пояснень вищевказаних осіб, які б у своїх показаннях підтвердили версію ОСОБА_2

Враховуючи дані обставини, суд, з огляду на матеріали адміністративної справи, обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті, а тому підстав для його скасування за обставин, вказаних в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ :

Поновити апелянту строк на апеляційне оскарження.

Постанову Шевченківського районного суду Харківської області від 29 08 2017 року про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, винним за ч.1 ст.130 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на ОДИН рік, із стягненням судового збору, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

В порядку ст.294 КУпАП оскарження даної постанови не передбачено.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області О.М. Курило