АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №33/774/459/17 Головуючий у 1-й інстанції Гречко Ю.В.
Справа № 191/1046/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 травня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Джерелейко О.Є., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 на постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає в АДРЕСА_1,

визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2017 року ОСОБА_2, визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, а також стягнуто судовий збір у розмірі 320 гривень.

Як вбачається з постанови, ОСОБА_2, 04 березня 2017 року о 12 годині 30 хвилин, керуючи транспортним засобом «Ніссан Терано», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, у дворі біля будинку № 183-А по вул. Центральній в м. Синельникове Дніпропетровської області, рухаючись заднім ходом, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на припаркований автомобіль ВАЗ 2110, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, в результаті чого спричинив транспортному засобу пошкодження, потерпілих немає, та ОСОБА_2 зник з місця події.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник ОСОБА_3 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді першої інстанції та провадження щодо ОСОБА_2 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що судове рішення є незаконним, необґрунтованим, винесене з грубим порушенням норм процесуального права та невірно застосовано матеріальні норми, що потягло за собою однобічне та не повне зясування судом усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження та не надання їм належної оцінки, керувався одними доказами та не брав до уваги інші, що призвело до неправильного вирішення справи, при цьому суд лише формально підійшов до встановлення обставин справи, що є наслідком необґрунтованого та надто суворого застосування міри відповідальності як виду адміністративного стягнення за вчинене особою правопорушення.

Вважає, що судом взагалі не взято до уваги пояснення в судовому засіданні ОСОБА_5, про те що автомобілем Нісан Терано він не керував, зазначений автомобіль вже досить довгий час знаходиться в ремонті і на момент вчинення ДТП автомобіль перебував в гаражі СТО в розібраному стані, а відтак ОСОБА_5 не міг вчинити ДТП, натомість взято до уваги сумнівні, суперечливі пояснення потерпілого, ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_6, яка є дружиною потерпілого.

Посилається на те, що судом не прийнято до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідав вимогам закону, оскільки протокол складений лише 10 березня 2017 року, хоча виклик поліції потерпілим було зроблено 04 березня 2017 року, цього ж дня складено схему ДТП, взяті пояснення потерпілого та свідка, також в протоколі вказані свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, однак вони не є свідками події, вони лише дали письмове пояснення про те, що ОСОБА_5 відмовився давати пояснення по факту ДТП.

Також, суд не врахував пояснення ОСОБА_5 щодо відмови давати письмові пояснення під час складення протоколу, мотивами якої є те, що вищезазначений протокол складався 10 березня 2017 року о 08 годині 45 хвилин, в цей же час, з 08 години 32 хвилини до 09 години 01 хвилини проводився огляд транспортного засобу ГАЗ САЗ державний номер 172 58 АА, яким цього дня керував ОСОБА_5 і який був тимчасово затриманий та доставлений до відділу поліції, а тому він не міг одночасно бути присутнім при огляді автомобіля та при складенні протоколу, оскільки огляд проводив слідчий СВ Синельниківського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_9, а протокол про адміністративне правопорушення складав інспектор з дорожнього нагляду ОСОБА_10 і все це робилось одночасно.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 вчинив адміністративні правопорушення за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серія АП2 № 502203 від 10 березня 2017 року, однак протоколи складено не за кожне правопорушення окремо, а один, що суперечить ст. 254 КУпАП.

Вважає, що вид адміністративного стягнення також обраний із порушенням вимог закону, оскільки суд взагалі не вказав жодного доводу, на підставі якого обирає адміністративне стягнення саме у виді позбавлення права керування транспортними засобами, не міститься ніяких документів, які б підтверджували місце роботи ОСОБА_5, професію, характеристику особи, сімейний стан, оскільки даних про обставини, які мають враховуватися судом, у справі відсутні, отже, суд і не міг їх врахувати.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_5 був увідомлений про місце та час розгляду справи, до суду апеляційної інстанції не зявився, клопотань не надавав, у звязку з чим апеляційний розгляд здійснюється в його відсутність.

Вислухавши захисника, потерпілого, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суддя апеляційного суду дійшла такого висновку.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, обєктивність яких у апеляційного суду сумнівів не викликає.

В якості основного аргументу про відсутність складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, захисник вказує на те, що ОСОБА_5 не був учасником дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 04 березня 2017 року, відтак не залишав місця події.

Так, висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення; схемою місця ДТП від 04 березня 2017 року, на якій зафіксовані пошкодження на лівій передній і задніх дверях автомобіля ВАЗ 2110; поясненнями потерпілого ОСОБА_4, свідка ОСОБА_6, яка з вікна свого будинку побачила, як водій «Ніссан Терано» здавав заднім ходом і зіткнувся з автомобілем «ВАЗ 2110», після чого ОСОБА_4 викликали поліцію.

Доводи захисника, що автомобіль «Ніссан Терано» довгий час знаходиться на ремонті і на момент вчинення ДТП перебував в гаражі СТО в розібраному стані, не підтверджуються будь-якими доказами.

Пояснення свідка ОСОБА_6 правомірно взято судом до уваги, оскільки вона знала водія автомобіль «Ніссан Терано», яким є ОСОБА_5

Також потерпілий знав, що вказаним автомобілем керував ОСОБА_5, який, як він пояснив в суді апеляційної інстанції, проживав у сусідньому під»їзді, а тому відразу після події зателефонував його батьку.

Матеріалами провадження, а саме довідкою МРЕВ підтверджено, що сім»ї ОСОБА_5 , а саме- Сорокі І.А. належить зазначений автомобіль. Будь-яких даних, що спростовували б пояснення свідка щодо особи водія, який керував в день події зазначеним автомобілем, суду не було надано, а тому обґрунтовано суд пославсь на показання допитаного свідка та потерпілого.

Доводи апеляційної скарги щодо не проведення огляду автомобіля «Ніссан Терано» не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_5 з місця події зник, після чого ні потерпілий, ні свідок зазначений автомобіль не бачили.

Твердження апеляційної скарги захисника про недотримання вимог під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не відповідають положенням ст. 256 КУпАП, вимоги якої при складанні протоколу про адміністративні правопорушення дотримані.

Враховуючи, що ОСОБА_5 зник з місця події, протокол обєктивно не міг бути складений в день події, а був складений після тимчасового затримання іншого транспортного засобу, яким керував ОСОБА_5

Одночасне складення протоколу про адміністративне правопорушення та протоколу огляду предмету не вказує на відсутність події чи складу адміністративного правопорушення чи порушення прав ОСОБА_5 , який не був позбавлений можливості надати пояснення, однак власноручно написав пояснення про відмову надавати будь-які свідчення, клопотань не заявляв.

Складання протоколу про адміністративне правопорушення за два правопорушення не суперечить положенням ст.256 КУпАП.

Разом з тим, оскаржувана постанова підлягає зміні в частині накладеного на ОСОБА_5 виду стягнення, оскільки суд першої інстанції, позбавляючи права керування транспортними засобами останнього, не дотримався принципу індивідуалізації та положень ст. 30 КУпАП, згідно якої, позбавлення наданого громадянину права керування транспортними засобами застосовується за грубе або систематичне порушення порядку користування цим правом.

Згідно із ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

При накладенні на ОСОБА_5 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, судом першої інстанції не було враховано положення ст.33 КУпАП, у зв»язку з чим поза увагою залишилися істотні обставини, а саме те, що ОСОБА_5 працює водієм, сплачує аліменти на утримання дитини.

Враховуючи викладене, конкретні обставини справи, приходжу до висновку про можливість помякшення накладеного на ОСОБА_5 адміністративного стягнення та накладення на нього стягнення у виді штрафу у відповідності до ст. 36 КУпАП, оскільки таке адміністративне стягнення буде достатнім і в повній мірі буде сприяти вихованню ОСОБА_5 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 на постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2017 року задовольнити частково.

Постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП змінити в частині накладення стягнення.

Накласти на ОСОБА_2 адміністративні стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП: за ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу у розмірі 15 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 255 гривень; за ст. 124 КУпАП у виді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

На підставі ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_2 остаточне стягнення за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП у виді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень в дохід держави.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1