Справа № 333/1574/17
Провадження № 3/333/503/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Варнавська Л.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого лікарем, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Із протоколу БР №206432 вбачається, що 17.03.2017 року о 02 годині 13 хвилин ОСОБА_1 по вул. Парамонова, 12 в м. Запоріжжя, керував транспортним засобом ВАЗ 217230, державний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі КУ «ЗОКНД» ЗОР, що підтверджено висновком №1301 від 17.03.2017 року.

ОСОБА_1 в судовому засіданні не визнав себе винуватим, пояснив, що він ввечері 16.03.2017 року на автомобілі засобом ВАЗ 217230, державний номерний знак НОМЕР_1 приїхав до будинку №12 по вул.. Парамонова разом зі своєю знайомою ОСОБА_2 Вони сиділи в автомобілі, розмовляли та потім випили пляшку шампанського. Він вже не мав наміру їхати за кермом автомобіля, тому що напередодні він домовився зі своїм сином ОСОБА_1, що той приїде та сяде за кермо, щоб відвезти додому. Про цю домовленістю було відомо його дружині та, відповідно, матері сина. Вночі він помітив, що автомобіль патрульної поліції два рази проїхав мимо його автомобіля. На третій раз автомобіль патрульної поліції зупинився та з нього вийшли співробітники поліції та попросили проїхати трохи вперед, щоб не заважати іншим учасникам руху. Він виконав законну вимогу поліцейського, проїхав на 5 метрів вперед та зупинився, хоча і попереднє розміщення автомобіля не заважало іншим учасникам руху, його місцезнаходження не порушувало вимог дорожніх знаків. Після того, як він знову зупинився, працівники поліції підійшли та запитали документи, він надав посвідчення водія та документи на автомобіль. Патрульні поліцейські запитали чи не вживав він спиртне, він відповів відмовою. Але поліцейські запропонували проїхати йому в медичну установу для огляду на стан спяніння. Він погодився та проїхав в лікарню, де лікар зробив висновок, що він перебуває у стані алкогольного спяніння. В судовому засіданні він не оспорює знаходження у стані алкогольного спяніння на час складання протоколу, але заперечує, що він керував транспортним засобом у такому стані. Як би поліцейські не попросили його проїхати декілька метрів, він би не керував автомобілем в такому стані. Вважає, що поліцейські умисно спровокували його на керування транспортним засобом, щоб потім скласти протокол.

Свідок ОСОБА_1 допитаний в суді повідомив, що він є сином ОСОБА_1, але проживають окремо. 16 березня 2017 року батько пояснив, що ввечері буде вживати спиртне та попросив приїхати та сісти за кермо автомобіля, щоб відвезти додому. Про цю розмову було відомо його матері, яка ввечері нагадала, щоб він не вимикав телефон, оскільки буле телефонувати батько. В ніч на 17.03.2017 р. мати йому зателефонувала та повідомила, де знаходиться автомобіль батька та попросила його забрати. Він приїхав на місце, батька вже не було, на автомобілі він приїхав додому батьків.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повідомили, що вони в ніч на 17.03.2017 р. знаходились на вул.. Парамонова. На протилежному боці дороги бачили припаркований автомобіль ВАЗ «Пріора», який тривалий час стояв. Автомобіль патрульної поліції декілька разів проїзжав по дорозі, потім зупинився, патрульні поліцейські підійшли до автомобіля ВАЗ про щось поговорили та автомобіль ВАЗ проїхав декілька метрів і зупинився. Потім поліцейські знов підійшли до автомобіля, вийшов водій, вони про щось спілкувались і водій разом з поліцейськими поїхав.

В судовому засіданні був оглянутий відеозапис, наданий разом з протоколом Управлінням патрульної поліції у м. Запоріжжя. Початок відеозапису фіксує, що автомобіль ВАЗ рухається декілька метрів та зупиняється, з нього виходить ОСОБА_1 Під час спілкування з патрульними поліцейськими він каже: «Це ж ви мені наказали проїхати вперед».

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом, у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Протиправність дій при вчиненні правопорушення передбаченого ст. 130 КупАП України, визначається за двома ознаками: керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння та відмову від проходження огляду на стан спяніння.

Із дослідженого медичного висновку №1301 від 17.03.2017 року встановлено, що станом на 03 год. 10 хв. 17.03.2017 року ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного спяніння.

Враховуючи показання свідків ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та оглянутий відеозапис, суд вважає, що керування транспортним засобом було спровоковане діями працівників патрульної поліції, які, під вигаданим приводом надали вказівку ОСОБА_1 проїхати декілька метрів в автомобілі та лише після того, без підстав знов підійшли до нього, попросили документи для огляду та запропонували пройти огляд на стан спяніння ОСОБА_1

Згідно п.1 ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України „Про національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Працівниками поліції не складався протокол та не виносилась постанова щодо порушення водієм ОСОБА_1 правил дорожнього руху щодо зупинки, стоянки транспортного засобу, що також свідчить про безпідставність вимоги перемістити автомобіль. Як вбачається з оглянутого відеозапису автомобіль ВАЗ 217230, державний номерний знак НОМЕР_1 стояв біля бордюри на проїзній частині не заважав іншім учасникам дорожнього руху, оскільки нічний час доби дорожній рух транспортних засобів не був масовим. Оскільки правопорушення було спровоковане діями працівників поліції, та ніщо не вказує на те, що воно було б вчинене і без будь-якого втручання, то ці дії працівників поліції є підбурюванням до вчинення правопорушення.

Такі заходи протирічать положенню ст. 1 Конституції України, згідно з якою Україна є демократичною, правовою державою.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Стаття 7 Кодексу передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

В силу положень п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України").

З огляду на передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення (основне й додаткове), можна дійти висновку, що вказане адміністративне правопорушення носить кримінальний характер, адже розмір основного стягнення за його вчинення є більшим, ніж за вчинення деяких кримінальних правопорушень.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі Раманаускас проти Литви зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на субєкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.

При цьому, основні вимоги справедливості, зазначені в ст. 6 Конвенції відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.

Вважаю, що за таких обставин протокол по справі про адміністративне правопорушення серії БР № 206432 від 17.03.2017 року не може вважатися належним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, враховуючи, що не надані докази, які встановлюють наявність адміністративного правопорушення, оскільки з боку працівників поліції була провокація у вигляді спонукання особи до вчинення адміністративного правопорушення, інспектори поліції діяли всупереч вищенаведених вимог Закону, суд приходить до висновку про необхідність закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 130, 247 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КК України закрити у звязку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим або його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя Л.О. Варнавська