Справа № 163/964/17
Провадження №3/163/614/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Гайдук А.Л.,

за участі секретаря Костюк Р.М.,

представника Волинської митниці ДФС ОСОБА_1,

особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_2,

розглянувши, направлені Волинською митницею ДФС, матеріали справи за протоколом №0858/205000000/17 про притягнення до відповідальності за ст.ст. 471, 472 МК України

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, приватного підприємця, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт громадянина України серії СА №005325, виданий Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області 18.07.1995 року, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 14.03.2017 року приблизно о 10 год. 47 хв., слідуючи з ОСОБА_3 в Україну через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС, в приватних справах, в якості водія автомобіля марки «Audi A6», реєстраційний номерний знак JRC901, порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю «зелений коридор», переміщуючи в багажному відсіці автомобіля серед бувших у використанні шин, «коробку передач № 6НР-19 GZW», що була у використанні, до автомобіля марки «Audi», вагою 104,6 кг, вартістю 29089,43 грн., яка перевищила встановлені неоподатковувані норми, передбачені ст.374 МК України, по вазі та по вартості, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.471 МК України.

Крім цього, ОСОБА_2 ставиться у вину те, що він, при тих же обставинах, не задекларував за встановленою формою вказаний товар, використавши всупереч вимог ст.ст.257, 366, 374 МК України смугу руху зелений коридор, як форму декларування, шляхом вчинення дій, а також не вніс повну та достовірну інформацію про переміщуваний товар у митну декларацію, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 472 МК України.

ОСОБА_2 в суді вину у вчиненні інкримінованих йому правопорушень визнав частково, а саме, визнав факт порушення правил переміщення товару смугою митного контролю «зелений коридор», заперечивши вчинення недекларування товару, тобто правопорушення, передбаченого ст.472 МК України. Пояснив, що коробку передач він придбав у Литві для власних потреб, а саме, до належного йому автомобіля, сплативши за неї лише 200 євро, однак, у момент придбання, документу, що підтверджує її вартість, йому не видавали, оскільки у цьому у нього не було потреби, так як коробку передач він купував для себе. З дозволеними до переміщення через митний кордон України неоподатковуваними нормами товару він обізнаний, однак дійсної ваги придбаної коробки передач він не знав, можливості зважити її у нього не було та вважав, що вона не перевищує 50 кг. Під час проходження митного контролю, на запитання інспектора митниці відразу повідомив, що в автомобілі переміщує коробку передач, представив її для огляду та повідомив про її вартість у сумі, за яку купував 200 євро, тим самим в усному порядку здійснив декларування переміщуваного товару. Не погоджуючись із визначеною органом доходів і зборів вартістю коробки передач, подав суду і просив прийняти до уваги рахунок-фактуру, яку пізніше, у звязку із складанням відносно нього протоколу про порушення митних правил, на його прохання надав продавець товару. З наведених підстав, просив провадження у справі за ознаками ст.472 МК України закрити за відсутністю в його діях складу даного правопорушення, а стягнення накласти в межах санкції ст.471 МК України, повернувши вилучений товар для розмитнення.

Окрім цього, ОСОБА_2 подав суду письмові пояснення, які обґрунтовані аналогічними доводами.

Представник Волинської митниці ДФС під час розгляду протоколу в суді висловив позицію про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні порушень митних правил, передбачених ст.ст.471, 472 МК України, та, на підставі ч.2 ст.36 КУпАП, просив накласти на останнього стягнення в межах санкції ст.472 МК України, стягнути витрати митниці за зберігання товару та судовий збір.

Заслухавши пояснення особи, що притягується до відповідальності, думку представника митниці та дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, обєктивно доводиться зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про порушення митних правил №0858/205000000/17 від 14.03.2017 року та фото-таблицями до протоколу (а.с.1-4; 8); письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 14.03.2017 року, які за своїм змістом є аналогічними тим, що він давав в судовому засіданні (а.с.5); актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №205010/2017/210118 від 14.03.2017 року, у якому зафіксовано факт виявлення в автомобілі марки «Audi A6», р.н.з. JRC901, у його багажному відділенні серед шин (бувших у використанні), коробки передач № 6НР-19 GZW (бувшої у використанні) до автомобіля марки «Audi», загальною вагою 104,6 кг, що перевищує неоподатковувану норму ввезення (а.с.6); контрольним талоном для проходження по «зеленому коридору» від 14.03.2017 року (а.с.7); службовою запискою головного державного інспектора-кінолога УПМП Волинської митниці ДФС ОСОБА_4 від 14.03.2017 року (а.с.13); висновком №167 від 23.03.2017 року Управління товарознавчої, інженерно-технічної та криміналістичної експертизи спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС, згідно якого вартість вилученої коробки передач, станом на дату оцінки, становить 29089,43 грн., що згідно офіційного курсу НБУ станом на 14.03.2017 року (100 євро = 2867,7678 грн.) еквівалентно 1014,36 євро (а.с.18-20).

Щодо наданого ОСОБА_2 в судовому засіданні рахунку-фактури НДС №JUL №13098 від 27.03.2017 року, то зазначений документ, в силу положень ст.368 МК України, не може слугувати доказом фактурної вартості переміщуваного товару, оскільки до митного контролю він не предявлявся та датований після проходження ОСОБА_2 митного контролю.

Частиною 1 статті 374 МК України визначено, що товари … сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об'єктами оподаткування митними платежами.

Відповідно до ст.471 МК України, передбаченим у цій статті адміністративним правопорушенням є порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Таким чином, з огляду на викладені норми МК України та встановлені фактичні обставини слід дійти висновку, що ОСОБА_2 своїми діями порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю «зелений коридор» шляхом переміщення через митний кордон України товару, який перевищив дозволені неоподатковувані норми, визначені ч.1 ст.374 МК України, по вазі та по вартості, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.471 МК України.

Щодо кваліфікації дій ОСОБА_2 за ст.472 МК України, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмово, усно, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

У відповідності до вимог ст. 472 МК України адміністративним правопорушенням є недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Об'єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується дією (недостовірне декларування), або ж бездіяльністю (недекларування). Тобто, це незаявлення за встановленою письмовою, усною, або будь-якою іншою формою відомостей або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму і інших відомостей для митної мети.

Пояснення ОСОБА_2 про те, що під час проходження митного контролю по «зеленому коридору» він повідомив інспектору митниці про переміщувану в автомобілі коробку передач та предявив її для огляду, свідчать не про що інакше, як про усне декларування даного товару.

Такі твердження особи, що притягується до відповідальності, жодним зібраним у справі доказом: ні протоколом про ПМП, ні актом огляду, ні службовою запискою інспектора митниці, не спростовані, а клопотання про виклик в судове засідання в якості свідка інспектора митниці, що здійснював митний контроль, зі сторони представника органу доходів і зборів не заявлено.

Наведене вказує на те, що про наявність в автомобілі коробки передач інспектору митниці було відомо зі слів ОСОБА_2 ще до прийняття ним рішення про проведення повного митного огляду транспортного засобу.

Системний аналіз положень ч.6 ст.366 МК України, про те, що звільнення від подання письмової митної декларації при проходженні «зеленим коридором» не означає звільнення від обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України, в розрізі ст.257 МК України, яка регламентує способи декларування товару, не вказує на необхідність кваліфікації дій особи, яка здійснила усне декларування товару, однак допустила порушення порядку проходження спрощеного митного контролю, тобто вчинила правопорушення, передбачене ст.471 МК України, ще й за ст.472 МК України - недекларування товару.

Крім цього, зі змісту складеного протоколу про порушення митних правил відносно ОСОБА_2 слідує, що останньому також ставиться у вину недекларування товару шляхом невнесення повної та достовірної інформації про переміщуваний ним товар у митну декларацію, однак, як слідує з матеріалів справи, під час проходження митного контролю працівники митниці декларації для письмового декларування товару ОСОБА_2 не надавали, що обєктивно підтверджується відсутністю у справі митної декларації, яка б заповнялась останнім, та відсутністю підтверджуючих доказів відмови від її заповнення та подання органу доходів і зборів.

Таким чином, встановлені судом фактичні обставини справи, за яких ОСОБА_2 в усній формі заявив до митного контролю про переміщуваний ним товар, тим самим, в силу положень ст.257 МК України, здійснив його усне декларування, при цьому, був позбавлений можливості провести його письмове декларування, свідчать про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, а саме, незаявлення за встановленою формою точних і достовірних відомостей про товар, який підлягає обов'язковому декларуванню.

При накладенні стягнення на ОСОБА_2 за ст.471 МК України, суд враховує характер та обставини вчиненого правопорушення, дані про особу винного, зокрема, те, що він вперше притягується до відповідальності за порушення митних правил, ступінь його вини у вчиненому, відсутність обставин, що помякшують та обтяжують його відповідальність, і вважає, що відносно останнього слід застосувати стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яке не містить альтернативи.

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, а також враховуючи те, що ввезений товар не заборонений та не обмежений до переміщення через митний кордон України, будь-яких обґрунтованих підстав для його вилучення в порядку ст.511 МК України під час складання протоколу не було, а тому, відповідно, й підстав для стягнення витрат за його зберігання на митному складі у справі немає.

З цих же мотивів, вилучений у ОСОБА_2 товар підлягає поверненню останньому після його митного оформлення та сплати митних платежів.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника слід стягнути судовий збір в розмірі 320 грн.

Керуючись ст.ст. 522, 527, 528 МК України, п.1 ст.247 КУпАП , п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», на підставі ст.ст. 471, 472 МК України, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, і накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Штраф в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень підлягає стягненню на рахунок 5262 в ГУДКСУ у Волинській області (МФО 803014, , одержувач УДКСУ в Любомльському районі, код класифікації доходів бюджету 21081100, призначення платежу «адміністративні штрафи у справі про порушення митних правил»).

Провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ст.472 МК України закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 320 (триста двадцять) гривень судового збору на рахунок 0262 в ГУДКСУ у Волинській області (МФО 803014, , отримувач УДКСУ в Любомльському районі, код класифікації доходів бюджету 22030001).

Вилучену, згідно протоколу про порушення митних правил №0858/205000000/17 від 14.03.2017 року, бувшу у використанні коробку передач № 6НР-19 GZW до автомобіля марки «Audi», вагою 104,6 кг, - повернути ОСОБА_2 після відповідного її митного оформлення та сплати митних платежів.

Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи, органом доходів і зборів, який здійснював провадження у цій справі, протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд Волинської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області ОСОБА_5