Категория: ст. 130 ч.1 КпАП України
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

26 вересня 2017 року м. Маріуполь

Суддя Апеляційного суду Донецької області Топчій Т.В., розглянув апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1, діючого в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 серпня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, не працюючого, що мешкає в м. Маріуполі по вул. Курчатова, б. 57, кв. 25, -

визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,-

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 117436 від 2

29.05.2017 р. ОСОБА_2 29 травня 2017 року о 19 годині 50 хвилин у дворі будинку № 37 по вул. Курчатова в Кальміуському районі м. Маріуполя керував автомобілем НОМЕР_2 у стані алкогольного спяніння.

Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 серпня 2017 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчинення адміністративного правопорушення , передбаченого ст. 130 ч.1 КУ пАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

В своїй апеляційній скарзі захисник просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у звязку з відсутністю події правопорушення. В обґрунтування своїх вимог вказує, що ОСОБА_2 не заперечував того, що 29.05.17 року в присутності працівників поліції знаходився у стані алкогольного спяніння. В суді він наголошував, що не керував автомобілем. Вважає, що суд передчасно зробив висновки про доведеність вини ОСОБА_2, ґрунтуючись лише на показаннях свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зі свідчень яких виходить, що саме ОСОБА_2 нетверезим був за кермом автомобілю. Проте суд не врахував того, що свідки могли обмовити останнього та дати неправдиві свідчення.

Заслухавши ОСОБА_2 який свою вину не визнав, просив апеляційну скаргу задовольнити, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідальність на підставі ст. 130 ч.1 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного спяніння .

Розглянувши адміністративну справу, суддя районного суду обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення була розглянута судом 28 серпня 2017 року з додержанням вимог ст. 268, 280 КУпАП, у присутності правопорушника та його захисника, які давали в суді пояснення, висловлював свої заперечення, а також свідків, в тому числі і з боку ОСОБА_6

Погоджуюсь з висновками суду про те, що факт адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_2 в його вчиненні підтверджується показаннями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які в суді першої інстанції категорично наполягали на тому, що за кермом автомобіля знаходився саме ОСОБА_2, який знаходився у стані сильного алкогольного спяніння, про що свідчила його поведінка за кермом, яка не відповідала дорожній обстановці (зміна напрямку руху за відсутності обєктивної необхідності, наїзд на бордюри), порушення координації рухів (хитка хода) після того, як він вийшов з машини. Висновок суду підтверджується і пояснення ОСОБА_2 в суді першої інстанції, де він не заперечував факт керування ним автомобілем 29.05.17 р., аналіз його поведінки після того, як він залишив автомобіль та пішов до сусіднього будинку за спиртним, відеозапис подій, зафіксованих працівниками поліції 29.05.17 року у дворі будинку № 37 по вул. Курчатова в Кальміуському районі м. Маріуполя, висновок медичної установи за результатами медичного огляду про стан алкогольного спяніння ОСОБА_6, спростування позиції свідків з боку правопорушника ОСОБА_7 та ОСОБА_8 іншими дослідженими судом доказами.

Отже погоджуюсь з висновками суду першої інстанції, про те, що жодна з версій досліджуваної події у викладенні обвинуваченого, не знайшла свого підтвердження та обґрунтовано розцінена судом як бажання уникнути відповідальності.

Крім іншого підтримую позицію суду першої інстанції з приводу того, що твердження захисника, стосовно наявності у свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5В мотивів для обмови ОСОБА_2 теж не знайшли свого підтвердження, оскільки сторона захисту не навела переконливих аргументів щодо наявності в них мотивів для обмови ОСОБА_2

Таким чином, у своїй сукупності, апеляційні доводи правопорушника та його захисника не містять інших обставин, які не були досліджені та проаналізовані судом першої інстанції при винесенні постанови та могли б вплинути на постановлення іншого процесуального рішення по справі.

Підстав для задоволення вимог правопорушника в частині закриття провадження по справі також не вбачається , за таких обставин, постанову суду першої інстанції вважаю законною, обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 289, 293, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1, діючого в інтересах правопорушника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 серпня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: