Справа № 728/388/17 Головуючий у 1 інстанції Приліпко В.М.
Провадження № 33/795/195/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2017 року місто Чернігів

апеляційний суд Чернігівської області в складі:

судді апеляційного суду - Салая Г.А.,

з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого по АДРЕСА_1 не працюючого, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 139 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень, що становить 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 320 грн. судового збору.

Згідно постанови суду 04 березня 2017 року, о 08 годині 45 хвилин, в м. Бахмач водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом CHERY AMULET д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись по вул. Чернігівській, в стані алкогольного сп"яніння, що є порушенням вимог п. 2.9(А) Правил дорожнього руху України; здійснив наїзд на залізничний переїзд, який розташований на „3 км південної вітки" внаслідок чого пошкодив засоби регулювання дорожнього руху, чим було порушено п. 1.5 та 2.3 Правил дорожнього руху України; на залізничному переїзді „3 км південної вітки" не вибрав безпечної швидкості, не врахувавши дорожню обстановку, не справився з керуванням та здійснив наїзд на світлофор та бетонну електричну опору. В результаті ДТП пошкоджено автомобіль, бетонна опора та світлофор, чим було порушено п.12.1 Правил дорожнього руху України; здійснив наїзд на залізничний світлофор, бетонну електричну опору та залишив місце ДТП, чим було порушено п.2.10. Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її в частині визнання його винуватим за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження по справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вважає, що суд при розгляді справи не з"ясував всі обставини справи та належно не оцінив докази в їх сукупності. Апелянт не заперечує вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч. 1 ст.139 КУпАП, але виражає незгоду щодо його винуватості за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказує, що у постанові не надана оцінка висновку щодо результатів медичного огляду на стан сп'яніння від 04.03.2017 року та акту медичного огляду, які були складені 04.03.2017 року о 10 год. 50 хв., а дорожньо-транспортна пригода сталася 04.03.2017 року о 08 год. 45 хв., тобто ці документи складені тільки через 2 години 05 хвилин після ДТП. Вказує на відсутність в акті медичного огляду відомостей про обстеження за допомогою спеціального технічного засобу "Алконт 01 СУ-U" через 20 хвилин. Наголошує, що його вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена належними та допустимими доказами.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав подану апеляційну скаргу дослідивши матеріали справи та доводи, викладені у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, зазначених у постанові, відповідає фактичним даним справи, ґрунтується на досліджених судом першої інстанції доказах, які також були предметом перевірки апеляційного суду.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 березня 2017 року на ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 278343, відповідно до якого останній керував транспортним засобом марки, CHERY AMULET д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху, з яким він погодився і підписав власноручно та власноручно вказав, що керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння. (а.с. 2).

Вказане правопорушення підтверджується висновком щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 11 від 04 березня 2017 року, та актом №11 медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння, згідно яких ОСОБА_1 за результатами лабораторних тестів перебував в стані алкогольного сп'яніння (а.с. 47-50).

Вина ОСОБА_1 також підтверджена поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які вказали, що були присутні при складанні протоколу на громадянина ОСОБА_1, який керував транспортним засобом марки CHERY AMULET д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, та сам правопорушник не заперечував вживання спиртних напоїв, про що поставив свій підпис в протоколі (а.с. 5-6).

Викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали адміністративної справи, надав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Доводи апелянта про те, що висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп'яніння від 04.03.2017 року та акт медичного огляду, які були складені 04.03.2017 року о 10 год 50 хв., тобто ці документи складені тільки через 2 години 05 хвилин після ДТП, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 власноручно вказав, що керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначив стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Порушень чинного законодавства про адміністративні правопорушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та його розгляду в суді, які б тягли за собою скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2017 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст., ст. 122-4, 124, ч. 1, 130, ч. 1, 139 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г. А. Салай