Номер провадження: 33/785/1767/17
Номер справи місцевого суду: 495/4227/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кадегроб А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області - Кадегроб А.І., при секретарі Стояновій Л.І., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу останнього на постанову Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 вересня 2017 року про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП у звязку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП,-

встановив:

Постановою судді Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 вересня 2017 року щодо:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого приватним підприємцем,

провадження по справі про адміністративне правопорушення закрито у звязку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що 01.06.2017 року о 12.00 годині ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Фольксваген LT-35», д/н НОМЕР_1, по автотрасі Одеса- Рені М-15, 72 км +600 метрів, в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, перед зміною напрямку руху, не переконавшись, що це буде безпечно і не створить небезпеки або перешкоди іншим учасникам руху, при обїзді ями виїхав на зустрічну смугу, коли інший автомобіль НОМЕР_2, здійснював маневр обгону, внаслідок чого автомобіль Lexus здійснив вимушений виїзд в кювет та отримав механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі, у звязку з відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.

Апелянт вважає постанову суду незаконною та справу вирішено, на його думку, з порушенням принципу всебічного, повного і обєктивного судового розгляду, зокрема суд не зясував всіх обставин справи, не дослідив докази в повному обємі та не дав їм належну правову оцінку.

Апелянт зазначає, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки останній з обєктивних причин, керуючи автомобілем «Фольксваген LT-35», побачивши нерівність дороги та ями, рятуючи власне життя, зробив вимушений маневр на зустрічну смугу, в той час його обганяв ОСОБА_4 на автомобілі «Лексус». Задля уникнення зіткнення обидва автомобіля зробили маневр у протилежні сторони, внаслідок чого «Лексус» опинився у кюветі, а «Фольксваген» на узбіччі. В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 вказує, що характер руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 не є причиною виникнення даної ДТП та її наслідків, а причиною стало неналежне дорожнє покриття.

Крім того апелянт вказує, що судом не досліджено в повному обсязі докази, а саме фотографії з місця ДТП нерівності ям та самої ділянки дороги, не надано оцінки доказам у вигляді витягу з ЄДРДР та не досліджено які висновки отримано під час проведення даного досудового розслідування. Також в апеляційній скарзі зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення за своїм змістом не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, в протоколі не визначені які саме були обєктивні дорожні умови та яка була видимість у напрямку з точки зору водіїв кожного транспортного засобу.

Крім того, захисник ОСОБА_3 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, оскільки оскаржувана постанова ухвалена 21 вересня 2017 року, проте була надана захиснику ОСОБА_2 адвокату ОСОБА_3 лише 17.10.2017 року після заяв про отримання рішення, що підтверджується розпискою.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області була винесена 21.09.2017 року в присутності ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3

Разом з цим, в порушення вимог ст.285 КУпАП, після винесення постанови її копія не була направлена ОСОБА_2 та його захиснику в передбачений законом строк, копію постанови ОСОБА_3 отримав 17.10.2017 року, про що свідчить його розписка, у звязку з чим не мав можливості ознайомитись зі змістом постанови та оскаржити її у передбачений законом строк (а.с.41). 20.10.2017 року захисник ОСОБА_3 оскаржив до апеляційного суду зазначену вище постанову.

У зв'язку з вищенаведеним апеляційний суд визнає поважними причини пропуску захисником ОСОБА_5 строку на апеляційне оскарження постанови та вважає за необхідне цей строк поновити.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.251 КУпАП, Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що суд першої інстанції під час розгляду справи в повній мірі дотримався вищевказаних вимог КУпАП, повно, всебічно і об'єктивно дослідив обставини справи про адміністративне правопорушення та прийняв законне і обґрунтоване рішення.

Згідно з мотивувальною частиною постанови суду ОСОБА_2 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Цей висновок суду ґрунтується на сукупності долучених до матеріалів справи та досліджених у судовому засіданні доказів: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2№156588 від 01.06.2017 року; схемою місця ДТП від 01.06.2017 року; поясненнями свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_6

В судовому засіданні апеляційного суду, як і в суді першої інстанції, ОСОБА_2 своєї вини не визнав та пояснив, що він дійсно 01.06.2017 року о 12 годині, керуючи автомобілем «Фольксваген LT -35», д/н НОМЕР_1, знаходячись на автотрасі Одеса- Рені М-15, 72 км +600 метрів, рухався з передбаченою швидкістю 60 км/год. Коли він проїжджав ділянку дороги з поганим покриттям, він з метою уникнення попадання колес транспортного засобу у велику яму, вимушений був зробити різкий маневр, обїжджаючи цю яму, але перешкод іншим учасникам руху він не здійснював, контакту з іншими транспортним засобом не було, у звязку з чим вважає, що водій автомобілю «Lexus» міг запобігти ДТП.

Доводи апелянта щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та помилкового закриття провадження по справі у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, апеляційний суд вважає необґрунтованими та до уваги не бере, виходячи з такого.

Відповідно до п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху.

Крім того, згідно п. 12.1. ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

З матеріалів справи вбачається, що 01.06.2017 року о 12.00 годині ОСОБА_2, керуючи автомобілем Фольксваген LT-35, державний номерний знак НОМЕР_1, знаходячись на автотрасі Одеса- Рені М-15, 72 км +600 метрів, в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, перед обїздом перешкоди, не переконавшись, що це буде безпечно і не створить небезпеки або перешкоди іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну смугу, по якій в той момент рухався інший автомобіль «Lexus», здійснюючи маневр обгону.

Зазначені обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4, які містяться в матеріалах справи (а.с. 4).

Свідок ОСОБА_4 в суді першої інстанції підтвердив свої пояснення, надані працівникам поліції на місці ДТП, відповідно до яких він 01.06.2017 року о 12 годині рухався по автодорозі Одеса-Рені М-15, 72-км+600 метрів, керуючи автомобілем НОМЕР_2. Дорога була вільна, попереду був тільки транспортний засіб «Фольксваген LT-35», д/н НОМЕР_1, який рухався в попутному напрямку. Впевнившись в тому, що маневр буде безпечним, він почав обгін транспортного засобу «Фольксваген LT-35», який раптово здійснив різкий маневр вліво, оскільки він був вже безпосередньо біля транспортного засобу, з метою запобігти зіткненню вимушений був змінити рух свого автомобіля внаслідок чого він вилетів в кювет та перевернувся. Автомобіль отримав механічні пошкодження. Вказані пояснення співвідносяться з іншими доказами, долученими до матеріалів справи.

Апеляційний суд вважає, що посилання апелянта на неналежне покриття, на відсутність дорожнього знаку «1.39: Аварійно небезпечна ділянка», який би застеріг виникнення ДТП та попереджав учасників дорожнього руху про наявність перешкод у вигляді ям та інших нерівностей, не звільняє від обовязку водія виконувати правила дорожнього руху, якими прямо передбачена поведінка водія на дорозі. Тобто ОСОБА_2 повинен був врахувати і приділити більш уваги перед обїздом ями, для безпеки свого маневру. Крім того, той факт, що судом не дослідженні фотографії з місця ДТП нерівності, ями та сама ділянка, апеляційним судом не береться до уваги, оскільки наявність цих ям та нерівностей ніким не оспорюється, а дослідження даних фотографій ніяким чином не впливає на вирішення справи по суті.

Наявність кримінального провадження за фактом неналежного утримання аварійної ділянки, відносно посадовців ДП «Укравтодор» свідчить лише про наявність повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, внесення відомостей до ЄРДР, а оскільки кінцевого рішення по даній заяві не було прийнято, то даний витяг з ЄРДР не має жодного доказового значення у даній справ.

Доводи апелянта про неповноту схеми ДТП та невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП в частині місця роботи, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки ОСОБА_2 підписав їх без зауважень (а.с. 3, 6).

Крім того в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 фактично підтвердив здійснення ним маневру обїзду перешкоди без попереднього пересвідчення у його безпеці та не зміг пояснити суду, чому не здійснив заходи щодо зниження швидкості, в тому числі аж до повної зупинки транспортного засобу перед такої перешкодою, з метою забезпечення безпеки себе та інших учасників дорожнього руху. Доводи ОСОБА_2 щодо екстреності та термінової необхідності здійснення зазначеного маневру не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та не були обґрунтовані ним належним чином.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується с висновками суду першої інстанції про необхідність закриття провадження по справі, у звязку з закінченням на момент розгляду справи строку притягнення особи до адміністративної відповідальності на підставі ст. 38 КУпАП, оскільки правопорушення вчинено 01.06.2017 року, а постанова винесена 21.09.2017 року.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обовязок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Апелянт не довів апеляційному суду доводи, викладені в апеляційній скарзі, щодо порушення судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення вимог КУпАП, а також відсутності у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУаАП, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 33, 38, 289, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.09.2017 року - задовольнити, поновити йому строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 вересня 2017 року про закриття провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у звязку із закінченням строку, передбаченого ст. 38 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_7