Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/3279/17 Головуючий у 1-й інст. Стріжакова Г. В.
Категорія ст. 130 ч.2 КУпАП Доповідач Кіянова С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2017 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:

судді судової палати у кримінальних справах Кіянової С.В.,

за участю правопорушника ОСОБА_2,

адвоката Невмержицької Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в м. Житомирі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, на постанову Богунського районного суду міста Житомира від 26 квітня 2017 року, -

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, РКОКПП НОМЕР_1, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 320 (триста двадцять) грн.

Згідно постанови суду 09.03.2017 року о 21 год. 36 хв. ОСОБА_2 керував автомобілем «ВАЗ 211540», державний номерний знак «НОМЕР_2», по вул. Слобідській, 5 в смт. Черняхів Житомирської області у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9(а) Правил дорожнього руху України. Вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків, висновком щодо результатів медичного огляду №25 від 09.03.2017 року, постановою Богунського районного суду м.Житомира від 03.06.2016 року, якою він був притягнений до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Таким чином в його діях є склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, повторне протягом року керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати вищевказану постанову, а провадження у справі закрити.

Вважає, що вказана постанова суду є незаконною та необґрунтованою, винесена з порушенням норм КУпАП, без повного та всебічного дослідження обставин справи, а його пояснення викладені в ній, не відповідають дійсності.

Зазначає, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки, а просив його провести в медичному закладі, тому посилання суду першої інстанції на письмові пояснення свідків, як доказ його винуватості, є неприпустимим.

Крім того вказує, що висновок №25 від 09.03.2017 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння не відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки не містить печатки Черняхівського ТМО.

Також вказує на розбіжності в оригіналі протоколу про адміністративне правопорушення та його копії.

Заслухавши доповідача, пояснення правопорушника ОСОБА_2 та адвоката Невмержицької Т.О., які підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, за зазначених у постанові обставин, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених судом доказах.

Доводи правопорушника про те, що судом безпідставно взято до уваги, як доказ його винуватості, пояснення свідків, апеляційний суд не приймає до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів тощо.

Враховуючи, що пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є джерелом доказу, містять інформацію про подію та дотримання працівниками поліції процедури огляду на стан сп'яніння, суд першої інстанції доцільно послався на них як один з доказів винуватості ОСОБА_2

В судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_5 підтримав свої пояснення.

Доводи правопорушника ОСОБА_2 про невідповідність висновку №25 від 09.03.2017 року щодо результатів медичного огляду на стан сп'яніння вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015р. за № 1452/735 щодо відсутності печатки медичної установи - є безпідставними, оскільки вказана Інструкція не містить конкретних вимог до наявності печатки медичної установи на бланку висновку.

Також, в матеріалах справи міститься копія акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на підставі якого складено вищевказаний висновок (а.с. 35). Копія вказаного акту завірена печаткою Черняхівського ТМО.

Посилання апелянта на висновок №219 від 10.03.2017 року, складений за особистим зверненням ОСОБА_2, згідно якого він не перебував в стані алкогольного сп'яніння, апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки вказаний висновок у відповідності до вимог ст.266 КУпАП є недійсним. Так, медичний огляд на стан сп'яніння ОСОБА_2 згідно зазначеного висновку проводився 10.03.2017 року о 01 год. 15 хв., тобто після спливу двох годин з моменту виявлення у останнього ознак сп'яніння та у відсутності поліцейського.

Доводи адвоката в судовому засіданні апеляційного суду про те, що медичний огляд 09.08.2017 року провадився алкотестером сумнівного походження, не спростовує висновку суду першої інстанції щодо перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння, оскільки в акті №219 від 10.03.2017 року, наданого ОСОБА_2 на спростування висновку №25 від 09.03.2017 року, взагалі не зазначено яким приладом (алкотестером) провадилося освідчення.

Крім того, огляд ОСОБА_2 з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння за його зверненням 10.03.2017 року провадився у відсутності поліцейського в порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд погоджується з доводами правопорушника про наявність розбіжностей у примірниках протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього, а саме наявності запису про передачу керування третій особі в оригіналі протоколу та відсутність такого запису в другому примірнику. Проте, даний запис не може бути визнаний істотним порушенням, яке потягло б за собою скасування постанови суду першої інстанції, оскільки не спростовує факту вчинення правопорушення та вини правопорушника.

З врахуванням встановленого, ОСОБА_2 обґрунтовано визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч.2 ст.130 КУпАП, яке відповідає вимогам ст.33 КУпАП.

Разом з тим, у резолютивній частині постанови суду першої інстанції міститься явна описка про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, хоча вступна та описова частини постанови містять неодноразові посилання на ч.2 ст. 130 КУпАП, стягнення накладене на правопорушника саме за ч.2 ст. 130 КУпАП, а тому постанова підлягає відповідній зміні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Богунського районного суду м. Житомира від 26 квітня 2017 року щодо нього - змінити.

Вважати ОСОБА_2 притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Кіянова