Номер провадження: 33/785/705/17
Номер справи місцевого суду: 520/1817/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 21.03.2017 року відносно:

ОСОБА_2, 31.03.1974 який народився в м.Одеса,

проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права на керування транспортними засобами строком на 1 рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн.

Відповідно до постанови суду, 04.02.2017 року о 15.45 год., ОСОБА_2 керував автомобілем «ВАЗ» д/з ВН6946 СК по вул. Космонавта Комарова в м. Одеса, з ознаками алкогольного спяніння, а саме: нестійка хода, невиразна мова, запах алкоголю з порожнини роту, від проходження огляду на стан алкогольного спяніння водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 «Правил дорожнього руху України».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що оскаржувана постанова є незаконною, з огляду на наступне:

- суд 1-ї інстанції не звернув уваги на той факт, що працівники поліції при складанні протоколу порушили вимоги ст. 266 КУпАП, а саме не запропонували йому пройти освідування в медичній установі;

- поза увагою суду залишився той факт, що протягом години після складання протоколу він самостійно звернувся до медичного закладу, де пройшов освідування, в результаті якого було встановлено, що він не перебував в стані алкогольного спяніння.

Окрім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, в якому ОСОБА_2 зазначив, що він не був повідомлений своєчасно і належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, та про існування вказаної постанови дізнався випадково, копію якої він не отримував, тому просить поновити йому строк на оскарження постанови.

За таких обставин, ОСОБА_2 просив скасувати оскаржувану постанову Київського районного суду м. Одеси від 21.03.2017 року.

В судове засідання ОСОБА_2 та його захисник - адвокат ОСОБА_3 не зявились, були повідомлені своєчасно і належним чином про час та місце судового розгляду справи, однак надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що поліцейські не запропонували йому пройти медичний огляд на стан спяніння в медичній установі, оскільки працівники поліції діяли в межах наданим їм повноважень та вимог «Інструкції», з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 п. 6 Інструкції огляд на стан спяніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Частиною 2 зазначеної Інструкції визначений порядок проведення огляду на стан алкогольного спяніння поліцейським і оформлення його результатів, а саме відповідно до ч.2 п. 6, 7 огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП (далі заклад охорони здоровя).

Аналізуючи зазначенні положення Інструкції, апеляційний суд вважає, що поліцейські керувались положеннями даної інструкції. При цьому, суд враховує, що від ОСОБА_2 скарг та зауважень на дії працівників поліції не поступало, тому його доводи апеляційної скарги є намаганням уникнути відповідальності за вчинення правопорушення.

Відповідно до матеріалів справи, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №171386 від 04.02.2017 року, згідно з яким ОСОБА_2 поставив свій підпис у вищевказаному протоколі, чим погодився із його змістом та в подальшому скарг на дії працівників поліції не подавав (а.с. 2);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 04.02.2017 р. (а.с.3-4), згідно з якими, в їх присутності ОСОБА_2 відмовився від проходження тесту за допомогою приладу «Драгер» на стан спяніння, а також в медичному закладі;

- записами з відео-реєстраторів, які були витребувані з управління патрульної поліції м. Одеси, встановлених у інспекторів поліції по факту зупинення та складання адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_2, дослідженими в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, з яких чітко вбачається, що працівники поліції, з дотриманням вимог Інструкції запропонували ОСОБА_2 пройти освідування, а також запропонували проїхати в медичний заклад, на що він відмовився.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 самостійно протягом години після складання протоколу звернувся до Одеського обласного медичного центру психічного здоровя, де пройшов огляд на стан спяніння, за результатами якого було зроблено висновок про те, що він не перебуває у стані алкогольного спяніння, апеляційний суд не може прийняти як доказ відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, оскільки з наданого вище відео чітко вбачається, що працівники поліції з дотриманням вимог Інструкції пропонували ОСОБА_2 пройти освідування на стан спяніння, а також запропонували проїхати в медичний заклад, на що він відмовився. Крім того, в матеріалах справи відсутній вищевказаний висновок з Одеського обласного медичного центру психічного здоровя.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння....; 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів; 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння....

Таким чином, одним із способів вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, тому для кваліфікації дій за вказаною частиною статті достатньою відмови особи від проходження медичного огляду, що підтверджується переліченими вище доказами.

На підставі вищевикладеного, суд 1-ої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного сп'яніння.

За таких обставинах, суд доходить висновку про те, що у справі зібрана достатня кількість достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, при зазначених у постанові обставинах, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які є належними та допустимими, сукупність яких дає всі передбачені законом підстави встановити наявність складу зазначеного адміністративного правопорушення та винність даної особи, а саме ОСОБА_2 у його вчиненні.

При цьому, апеляційний суд також враховує те, що умисні дії ОСОБА_2 були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки автомобіля, тому вважає, що суд 1-ої інстанції правильно прийшов до висновку про необхідність накладення на нього стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінивши викладені вище обставини в їх сукупності, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що судом 1-ої інстанції докази досліджені належним чином та їм надана вірна оцінка, тому не має підстав для скасування або зміни постанови суду.

Керуючись ст.ст. 268, 283, 285, 294 КУпАП, апеляційний суд -

постановив:

Клопотання ОСОБА_2 задовольнити та поновити йому процесуальний строк на оскарження постановиКиївського районного суду м. Одеси від 21.03.2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 21.03.2017 року про накладення на ОСОБА_2 стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца