АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 вересня 2017 року суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Кияшко О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 18.05.2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 18.05.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212-3 КУпАП, та звільнено його від адміністративної відповідальності у зв'язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, а провадження у справі закрито.

Згідно з вказаною постановою, ОСОБА_2 будучи директором ДП «Укрдержбудекспертиза», перебуваючи 01.02.2017 року за адресою: м. Київ, б-р Лесі Українки, 26, вчинив не оприлюднення інформації щодо використання публічних коштів за 2016 рік відповідно до Закону України «Про відкритість використання публічних коштів», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 212-3 КУпАП

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вказану постанову судді в частині визнання його винним, в решті постанову залишити без змін. Мотивуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_2 зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, а суд прийняв рішення без всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Зокрема зазначає, що на момент розгляду справи, строки притягнення до адміністративної відповідальності сплинули, а тому провадження підлягало закриттю без встановлення обставин правопорушення, а також висновків щодо винуватості особи, яка притягається до відповідальності. Також вказує, що суд помилково дійшов висновку щодо його винуватості, оскільки доказів, які б це підтверджували в матеріалах справи немає. Зокрема, інформація щодо використання публічних коштів за 2016 рік відповідно до Закону України «Про відкритість використання публічних коштів» повинна бути оприлюднена не пізніше 31 січня року, наступного за звітним роком, а лист, на який посилається суд у оскаржуваній постанові, датований 11.11.2016 року, а тому не може свідчити про невиконання положень вказаного закону. Крім того, ОСОБА_2 зазначає, що інформацію щодо використання публічних коштів за 2016 рік ДП «Укрдержбудекспертиза» намагалась оприлюднити у січні 2017 року, однак зробити це не виявилось можливим через технічні неполадки Єдиного веб-порталу використання публічних коштів, який працював у тестовому режимі.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_3 змінив апеляційну скаргу та просив скасувати оскаржувану постанову судді, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, з наведених в апеляційній скарзі підстав.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, вислухавши пояснення захисника ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постанова судді місцевого суду про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212-3 КУпАП, ґрунтується на даних, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та листі ДП «Укрдержбудекспертиза» від 11.11.2016 року.

З листа ДП «Укрдержбудекспертиза» від 11.11.2016 року вбачається, що станом на 11.11.2016 року ДП «Укрдержбудекспертиза» зареєструвалося на Єдиного веб-порталу використання публічних коштів та розмістило інформацію щодо використання публічних коштів за 2015 рік.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 3 Закону України «Про відкритість використання публічних коштів» інформація, зазначена в цьому пункті, оприлюднюється щорічно, не пізніше 31 січня року, наступного за звітним роком, та зберігається в режимі вільного доступу протягом трьох років з дня оприлюднення.

Таким чином місцевий суд помилково послався на лист ДП «Укрдержбудекспертиза» від 11.11.2016 року, як на доказ обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а від так і винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, з матеріалів справи вбачається (а.с. 27-32), що Єдиний веб-портал використання публічних коштів працює у тестовому режим, а тому пояснення ОСОБА_2 щодо відсутності технічної можливості оприлюднення інформації через технічні неполадки Єдиного веб-порталу знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції помилково дійшов висновку, про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212-3 КУпАП, оскільки об'єктивних даних, що підтверджують такі обставини, в матеріалах справи немає.

Згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 18.05.2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212-3 КУпАП, та звільнено його від адміністративної відповідальності у зв'язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, а провадження у справі закрито, - скасувати.

Провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя