Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 33/781/142/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2017 року суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області Бондарчук Р.А.,

з участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_1

з участю представника особи, яка подала скаргу - адвоката Швачова В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіровограда апеляційну скаргу ОСОБА_1на постанову судді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Лубни Полтавської області, громадянин України, не працює, спів мешкає, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн., без конфіскації майна.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2017 року ОСОБА_1визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн., без конфіскації майна.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 20.02.2016 року о 13 год. 10 хв. у Кіровоградській області по а/д М-12 Стрій-Тернопіль-Кіровоград-Знам'янка на 703 км проводив господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів на таксі автомобілем ВАЗ 2102, державний номер НОМЕР_1, без державної реєстрації як суб'єкт господарювання, та без одержання ліцензії.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати провадження по справі а справу відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що він керував автомобілем який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХТ 413442, що належить брату його співмешканки ОСОБА_3., що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (ксерокопія додається).

Приблизно днів за 5 до цього він отримав на строковий термін даний транспортний засіб для ї особистої поїздки по побутовим потребам у м. Кропивницький.

Під час поїздки нікого із пасажирів в автомобілі не було і приблизно о 13.00 годині його зупинили у форменому одязі якісь працівники, які, вочевидь побачили в салоні автомобіля пристрій «шашечки», звинуватили його у здійснення надання послуг з перевезення пасажирів, як таксі без ліцензій.

Він пояснив, що автомобіль та пристрій «шашечки» йому не належить, пасажирськими перевезеннями він не займається.

Після огляду автомобіля також встановили, що в автомобілі встановлено газовий пристрій, який не зареєстрований на власнику автомобіля.

Йому пояснили в подальшому, що мають право затримати автомобіль і доставити його на штраф площадку, або вони складають протокол про адміністративне правопорушення у зв'язку з тим, що він займається підприємницькою діяльністю без отримання відповідної ліцензії і його буде тільки попереджено, як вид стягнення.

Не маючи підстав для недовіри посадовим особам, - він виконав їх вимоги при складанні протоколу, а саме піт диктовку їх він написав пояснення, в якому зазначив, що «на отримання ліцензії я не мав грошових коштів».

В подальшому, щоб закрити прикрий інцидент, він поставив у протоколі свої підписи в місцях протоколу, де йому було вказано. Оскільки застосування до нього стягнення у виді попередження має менш тяжкі наслідки чим затримання автомобіля, який не є його власністю, з доставлянням його на штраф площадку - він не вагався і свої дії на вимогу посадових осіб виконав беззаперечно.

Він займається ніякою підприємницькою діяльністю, не є пенсіонером та офіційно не працює. Мешкаючи в сільській місцевості його сім'я утримує худобу і від обслуговування належного йому та дружині тепличного господарства, вони отримують відповідні доходи, на які і проживають.

А тому, займатися другою діяльністю, просто неможливо за причини неможливості сумісництва. Крім того, у його власності будь-якого транспортного засобу не має.

Вважає невірною логіку авторів протоколу, оскільки якби в салоні автомобіля, яким він керував 20.12.2016 року знаходився генеральський кашкет, то його можливо було б звинувачено у незаконному присвоєні собі генеральського чину.

Вважає, що при звинувачені його у скоєні адміністративного правопорушення, що має велику громадську небезпеку, суд першої інстанції повинен був критично віднестись до аналізу єдиного доказу - протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, у порушення вимог ст.254 КУпАП, копію протоколу йому не було надано.

За визначенням ст.255 КУпАП в редакції, яка діяла станом на 21.12.2016 року, (особи, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення) можуть бути уповноважені на те особи органів внутрішніх справ, зокрема за ст.ст.164 -164-11 КУпАП.

Слід зазначити, що Державна служба України з безпеки на транспорті організована на підставі постанови КМУ від 11.02.2015 року №103, якою і було затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті. Відповідно до цього положення Державна служба України з безпеки на транспорті до системи органів внутрішніх справ (або поліції) не відноситься. Вважає, що протокол складено не уповноваженими на те особами та розглянуто судом порушенням територіальної підсудності.

Він постійно проживає і зареєстрований по вул. Зелена, буд.87 сел. Надія (Радгоспне) Криворізького районі, а тому підлягав реєстрації, як суб'єкт підприємницької діяльності у Криворізькому районі, де і зобов'язаний був отримати відповідну ліцензію.

Вважає, що до юридичної відповідальності міг би бути притягнутим за місцем свого проживання, якби він займався підприємницькою діяльністю з надання послух з перевезення громадян, то він вчинив би ці правопорушення ще у Криворізькому районі або у м. Кривому Розі.

Зазначає, що ні пасажирів ні пізнавального знаку працівниками поліції не було встановлено.

Перевіривши матеріали справи, зваживши та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з таких підстав.

Частина 1 ст.164 КУпАП визначає, що провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Отже, диспозиція ч.1 ст.164 КУпАП передбачає відповідальність за дії, які полягають у провадженні господарської діяльності: без державної реєстрації як суб'єкта господарювання, без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування. Суб'єктом відповідальності в даному випадку є суб'єкт господарювання.

Під господарською діяльністю в ст.3 ГК України розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до п. 14.1.36. ст.14 ПК України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають такі вид господарської діяльності, як перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1001 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом» затверджено ліцензійні умови провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом. Дія цих Ліцензійних умов поширюється на суб'єктів господарювання юридичних та фізичних осіб - підприємців, які провадять господарську діяльність з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до вимог п. 1.1. Правила Дорожнього руху України , ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Вимогами підпункту "й" пункту 30.3 Правила Дорожнього руху України встановлено розпізнавальний знак "Таксі". Так розпізнавальний знак "Таксі" - квадрати контрастного кольору (сторона - щонайменше 20 мм), які розміщені у шаховому порядку у два ряди. Знак встановлюється на даху транспортних засобів або наноситься на боковій їх поверхні. При цьому повинно бути нанесено щонайменше п'ять квадратів.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164, підтверджується наступними доказами, які суд першої інстанції дослідив під час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 0003552, яким підтверджується, що саме 20.02.2016 року о 13 год. 10 хв. у Кіровоградській області по а/д М-12 Стрій-Тернопіль-Кіровоград-Знам'янка на 703 км мало місце правопорушення, яке ставиться в вину ОСОБА_1

- поясненням самого ОСОБА_1 зазначеного безпосередньо в протоколі про адміністративне правопорушення, відповідно до яких він зазначив, що в найближчий час зобов'язується оформити ліцензію на таксі. Та на даний момент він не має такої ліцензії.

- Додатком до протоколом про адміністративне правопорушення № 0003552, а саме фото, на якому зображено транспортний засіб ВАЗ 2102, державний номер НОМЕР_2, н даху якого встановлено розпізнавальний знак "Таксі".

Таким чином враховуючи те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом на даху якого був встановлений розпізнавальний знак "Таксі", безпосередньо під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення зазначив, що не має ліцензії на здійснення такої діяльності, прихожу до беззаперечного висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив дії які полягають у провадженні господарської діяльності: без державної реєстрації як суб'єкта господарювання, без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування.

Апеляцій вимоги ОСОБА_1 про його транспортний засіб не ніс інформації про те, що він експлуатується як таксі, є такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовується вищевикладеними доказами.

Також не може біти задоволено апеляційні вимоги стосовно порушення місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. З протоколу про адміністративне правопорушення № 0003552 вбачається, що мало місце правопорушення у Кіровоградській області по а/д М-12 Стрій-Тернопіль-Кіровоград-Знам'янка на 703 км, яке територіально підсудно Кіровоградському районному суду Кіровоградської області.

Крім того, абз. 7 п. 1 ч.1 ст. 255 КУпАП передбачено, що протоколи про адміністративні правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (статті 136, 141, 142, 164 - в частині, що стосується правопорушень у галузі господарської діяльності, пов'язаної з перевезенням пасажирів і вантажів. За таких підстав доводи апеляційної скарги про те, що протокол складено не уповноваженим на те особами - є необґрунтованими

При накладенні адміністративного стягнення, суддя суду першої інстанції обґрунтовано врахував обставини, передбачені ч. 2 ст. 33 КУпАП, внаслідок чого наклав стягнення, яке відповідає характеру правопорушення та характеризуючим даним про особу правопорушника,

На підставі викладеного, вважаю, що суддею районного суду всебічно, повно та об'єктивно досліджено всі обставини справи та на підставі наявних у матеріалах справи доказів, у відповідності до вимог ст. ст. 33, 34, 36 КУпАП, визначено стягнення, яке відповідає тяжкості вчиненого правопорушення, його характеру, з врахуванням особи правопорушника, ступеню його вини, обставин, що пом'якшують відповідальність, а тому підстав для скасування чи зміни постанови суду не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2017 рокупро притягнення ОСОБА_1до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області Р.А. Бондарчук