АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 599/540/17Головуючий у 1-й інстанції Снігурський В.В.
Провадження № 33/789/169/17 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.172-6 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2017 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Сарновський В.Я. перевіривши матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Зборівського відділу Тернопільської місцевої прокуратури молодшого радника юстиції ОСОБА_1 на постанову Зборівського районного суду Тернопільської області від 10 травня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою, адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрито, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно постанови та протоколу вчинення корупційного адміністративного правопорушення №0900025 від 06 квітня 2017 року, ОСОБА_2, будучи обраним суддею Теребовлянського районного суду Тернопільської області, згідно Постанови Верховної Ради України від 04 липня 2002 року №57-ІV, працюючи на посаді судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області до 19 жовтня 2016 року включно, будучи особою, уповноваженою на виконання функцій держави, відповідно до пп. г п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України Про запобігання корупції, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону України Про запобігання корупції при звільненні з займаної посади у звязку з виходом у відставку, згідно з Постановою Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року №1600-VІІІ, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави за період не охоплений попередніми деклараціями несвоєчасно 30 січня 2017 року.

Закриваючи провадження у даній справі суддя зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України Про запобігання корупції- корупція це використання особою, зазначеною у ч.1 ст. 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб. Матеріали справи не містять доказів, яку самовигоду і в якому розмірі отримав ОСОБА_2 чи інші особи, а так само, що він умисно не подав декларацію з метою приховати доходи чи з інших підстав.

Не може бути визнане корупційним правопорушенням діяння, якщо воно не відповідає визначеному в законі опису дії чи бездіяльності або, є необережним, або є умисним, але не вчинене з метою, визначеною в законі.

Крім того, органом, що складав протокол про адміністративне правопорушення також не надано оцінки тому факту, що відповідно до п.п. 15, 16 Порядку застосування електронного цифрового підпису органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями державної форми власності для особистого електронного ключа припиняється у звязку зі звільненням підписувача.

Також, не надано оцінки факту лікування ОСОБА_2 у листопаді та грудні 2016 року, що стверджується лікарськими документами.

Крім цього, у судовому засіданні ОСОБА_2 надав другий примірник протоколу №0900025, вручений йому працівниками поліції, який не має дати складання та часу виявлення правопорушення.

З цих підстав суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки вважав, що вина ОСОБА_2 не доведена і в його діях відсутній умисел, отже склад адміністративного правопорушення відсутній і адміністративна справа підлягає закриттю.

На вказану постанову прокурором Зборівського відділу Тернопільської місцевої прокуратури подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП у вигляді штрафу.

Ознайомившись з доводами апеляційної скарги приходжу до висновку, що вона підлягає поверненню прокурору у звязку з наступним.

Законом України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ (1697-18) було внесено зміни до ст. ст. 7, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказані зміни, відповідно до розділу XII прикінцевих положень Закону України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року №1697-VІ (1697-18), набрали чинності з наступного дня після його опублікування, а саме 26 жовтня 2014 року.

Згідно вказаних змін, частиною другою ст.294 КУпАП передбачений вичерпний перелік суб'єктів, наділених правом оскаржувати постанову судді у справах про адміністративні правопорушення. Відповідно до змісту даної норми закону, таким правом наділені особи, яких притягнуто до адміністративної відповідальності, їх законні представники, захисники, потерпілі та їх представники.

За змістом ст.ст.7, 287 КУпАП, прокурор має право на оскарження постанов по справі про адміністративне правопорушення у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього кодексу, зокрема у справах про застосування заходів примусового характеру і повязаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України "Про прокуратуру" на прокуратуру покладаються такі функції: 1) підтримання державного обвинувачення в суді; 2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом; 3) нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство та 4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст. 26 Закону України "Про прокуратуру" та спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Таким чином, як убачається з наведених вимог закону постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена лише: особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності; її законним представником; захисником; потерпілим; його представником.

Безпідставним є покликання прокурора на ч.2 ст.250 КУпАП, оскільки нею передбачено його обовязкову участь у розгляді судом справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9 цього Кодексу, а не його повноваження на апеляційне оскарження рішення, постановленого за результатами такого розгляду.

Наведені в апеляційній скарзі доводи прокурора про те, що його право на апеляційне оскарження ґрунтується на системному підході до розуміння норм КУпАП суперечать положенням ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З цих же підстав слід визнати необґрунтованими і доводи апеляційної скарги про те, що правом апеляційного оскарження в даному випадку прокурор наділений згідно з положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 55 Конституції України, що входить до розділу ІІ Права, свободи та обовязки людини і громадянина. Крім того, вказані норми визначають права фізичних осіб, а не держави, від імені якої діє прокурор як сторона обвинувачення.

Також, ухвалою Конституційного Суду України № 49-у/2015 від 08 грудня 2015 року, якою відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 250 КУпАП у взаємозв'язку з положеннями ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287, ч. 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями Кодексу, які не узгоджуються між собою. Усунення таких неузгодженостей, може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що на даний час прокурор не наділений повноваженнями оскаржувати постанову судді Зборівського районного суду Тернопільської області від 10 травня 2017 року щодо ОСОБА_2, а тому у прийнятті апеляційної скарги слід відмовити, повернувши її прокурору.

На підставі наведеного керуючись ч. 5 ст. 7, ст. 287, ч. 2 ст. 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у прийнятті апеляційної скарги прокурора Зборівського відділу Тернопільської місцевої прокуратури молодшого радника юстиції ОСОБА_1 на постанову Зборівського районного суду Тернопільської області від 10 травня 2017 року та її повернути прокурору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_3