Номер провадження: 33/785/1878/17
Номер справи місцевого суду: 495/6398/17
Головуючий у першій інстанції Прийомова О.Ю.
Доповідач Котелевський Р. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Котелевського Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Стоянової Л.І.,

захисника - ОСОБА_2

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.11.2017 року, -

встановив:

оскаржуваною постановою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.11.2017 року,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Одеса, громадянина України; не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень, а також стягнуто судовий збір у сумі 320 грн.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_3 визнаний винним за те, що 27.08.2017 року о 00:10 год. по вул. Лиманській, 125 в смт. Затока м. Білгород-Дністровського Одеської області, ОСОБА_3 знаходився з явними ознаками алкогольного сп'яніння, на зауваження працівників поліції не реагував, ображав працівників поліції брудною лайкою, влазив в суперечку, чіплявся за формений одяг та провокував бійку, на законні вимоги працівників поліції не реагував, чим скоїв злісну непокору законному розпорядженню працівника поліції. Від надання пояснень та від підпису протоколу відмовився в присутності понятих ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Не погоджуючись з рішенням судді районного суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі, в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_3 посилається на те, що суддя районного суду, в порушення вимог ст.252 КУпАП, неповно з'ясував обставини події та прийняв необґрунтоване рішення про його винуватість. Вказує, що він не вчиняв дій, які відображені в протоколі.

Перевіривши доводи апеляційної скарги; заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; вивчивши матеріали адміністративної справи та дослідивши докази; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст.294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскаржувана постанова судді районного суду в частині застосування виду адміністративного стягнення є незаконною, оскільки суддя першої інстанції припустився помилки при застосуванні стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ст. 185 КУпАП.

Так, відповідно до санкції ст.185 КУпАП, передбачено накладення штрафу у розмірі від восьми до п'ятнадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Суддя районного суду, визначаючи розмір штрафу не врахував, що відповідно вимог ст. 27 КУпАП, покарання у виді штрафу призначається не у твердій сумі, а у ставках неоподаткованого мінімуму доходів громадян, установленого законодавством України на момент постановлення рішення.

Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 (сімнадцяти) гривень.

Таким чином, на підставі викладених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова судді першої інстанції в частині застосування виду адміністративного стягнення є незаконною.

Вирішуючи питання щодо законності рішення судді районного суду про визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є також незаконною, оскільки постановлена з істотними порушеннями вимог діючого КУпАП за результатами невірної оцінки суддею наданих доказів.

Допитаний судом апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснив, що його дійсно 27.08.2017 року, близько 0010 год., рухаючись з друзями пасажиром у автомобілі «Рено» д/н НОМЕР_1 біля зупинки «Бугаз», автомобіль був зупинений працівниками поліції. Після зупинки, він та його товариш вийшли з автомобілю та попросили назвати причину зупинки, на що співробітники поліції сказали що проходить операція «Затока», відмовилися показати свої службові посвідчення та застосувавши фізичну силу та спецзасіб кайданки його доставили до Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області для складання протоколу.

З оскаржуваної постанови убачається, що до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, суддя районного суду дійшов прийнявши до уваги докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ГП №494202 від 27.08.2017 року (а.с.1); рапорт працівника поліції ОСОБА_6 (а.с.3), пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4(а.с.4-5).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 27.08.2017 року, о 0010 год., по вул. Лиманській, 125 в смт. Затока м. Білгород-Дністровського Одеської області, ОСОБА_3 знаходився з явними ознаками алкогольного сп'яніння, на зауваження працівників поліції не реагував, ображав працівників поліції брудною лайкою, влазив в суперечку, чіплявся за формений одяг та провокував бійку, на законні вимоги працівників поліції не реагував, чим скоїв злісну непокору законному розпорядженню працівника поліції. Від надання пояснень та від підпису протоколу відмовився в присутності понятих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.1).

Разом з цим, суд апеляційної інстанції не може погодитись з рішенням судді районного суду, з огляду на те, що поза увагою судді та без належної правової оцінки залишився той факт, що дії працівників поліції, які складали протокол відносно ОСОБА_3 не відповідали встановленим законом вимогам.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема з протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №494202 від 27.08.2017 року та пояснень свідків доданих до нього, встановлено, що свідки вказаного правопорушення, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, фактично не були безпосередніми свідками події за участю ОСОБА_3 на місці зупинки та його дії, які за версією правоохоронного органу кваліфікуються за ст.185 КУпАП, а були залучені працівниками поліції лише в відділі поліції, після доставки ОСОБА_3 та складанні протоколу (а.с. 4-5). Апеляційний суд констатує, що в даному випадку як свідки адміністративного правопорушення могли бути особи, які безпосередньо знаходилися на місці події правопорушення та бути очевидцями подій, які відображені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що рапорт поліцейського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 та пояснення поліцейського в суді першої інстанції, як докази винуватості ОСОБА_3, є недопустимими доказами, оскільки рапорт є внутрішнім документом правоохоронного органу та не підтверджується іншими доказами по справі, а пояснення працівника поліції, не можна вважати об'єктивними, оскільки він є зацікавленою особою щодо результатів розгляду справи.

З урахуванням наведених обставин, зокрема встановлених апеляційним судом грубих порушень при оформленні адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_3, які ставлять під сумнів достовірність даних, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення та долучених до нього матеріалів, апеляційний суд визнає вказаний протокол недопустимим доказом.

Враховуючи встановлені під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення судді районного суду обставини, апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність прийнятого суддею рішення про визнання ОСОБА_3 винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне порушення було складено працівником поліції з грубими порушеннями вимог ст. 256 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вище викладених обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, а тому висновок судді районного суду про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, є необґрунтованим.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне оскаржувану постанову судді районного суду скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.62 Конституції України, ст.ст. 247, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.11.2017 року, якою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП - скасувати, а провадження у справі - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області Р.І. Котелевський