АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 33/790/1296/17 Головуючий І інстанції
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бездітко В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області - ОСОБА_2,

за участю секретаря - Михайлюка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2017 року про притягнення ОСОБА_3до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Працівниками поліції 26.06.2017 року складений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу серії БР № 237934, 23.06.2017 року о 18-54 год. в м. Харкові по пр. Науки, 92 водій ОСОБА_4 керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння та став учасником дорожньо транспортної пригоди. Огляд зі згоди водія на стан спяніння у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Alcotest Drager 6820», ARHF-0032 в присутності двох свідків. Проба позитивна 1,56%0 проміле.

ОСОБА_5 порушив п. 2.9 «а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2017 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн.

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначив наступне.

З результатом проведеного поліцейськими огляду на місці зупинки із застосуванням приладу Драгер не погодився, про що вказав в протоколі. В порушення вимог ст. 266 КУпАП поліцейськими проігнорована вимога про доставлення до закладу охорони здоровя для проведення лабораторного дослідження.

Районний суд, судове засідання 09.08.2017 року провів без виклику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чим прямо порушив вимоги ст. 277-2, 278 КУпАП, і це призвело до порушення судом вимог ст. 268 КУпАП.

Просить постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2017 року скасувати, провадження у справі закрити.

В клопотанні про поновлення строку ОСОБА_3 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду посилаючись, що участь у розгляді справи не приймав, копію оскаржуваної постанови отримав 05.09.2017 року.

Враховуючи, що доводи ОСОБА_3 про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення не спростовуються матеріалами справи, необхідно задовольнити його клопотання, поновити строк на оскарження постанови суду.

ОСОБА_3 в призначене судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст. 277-2 КУпАП та телефонограмою, яку отримав 12.10.2017 року, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, про причини неявки в призначене судове засідання суд не повідомив (а.с. 51, 53, 55-56).

В ч. 4 ст. 294 КУпАП встановлені строки перегляду постанови суду першої інстанції відповідно до яких, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Виходячи з положень ст. 294 КУпАП, щодо строків перегляду постанови, апеляційний суд приходить до висновку про розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутністю особи яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Так, п. 2.5 ПДР України зобов'язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом Інструкція), огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп'яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров'я (п.6 розділу І Інструкції).

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоровя).

У розумінні вимог ст. 266 КУпАП, п.7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров'я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Пунк 6 розділу ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом Інструкція 2) передбачає, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 237934 від 23.06.2017 року, складений відносно ОСОБА_3 за керування транспортного засобом в стані алкогольного спяніння (а.с. 1).

Згідно з акту огляду на стан спяніння огляд проведено за допомогою приладу «Alcotest Drager 6820», ARHF-0032, результат огляду на стан спяніння становить 1, 56 %0 проміле при допустимій нормі 0.2 %0 проміле (а.с. 2-3).

З результатами тесту на приладі «Alcotest Drager 6820», ARHF-0032 ОСОБА_3 не погодився про, що в акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів зазначив «не согласен» (а.с. 3).

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до п. 8 розділу ІІ Інструкції матеріали справи не містять Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції виданого, поліцейським уповноваженого підрозділу Національної поліції України. Тобто, вказаною інструкцією передбачена форма «направлення» водіїв на медичний огляд до медичного закладу на виявлення ознак сп'яніння.

Таким чином, у випадку коли водій не погодився з результатами огляду на стан сп'яніння проведеного на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, співробітник поліції повинен заповнити вищевказане направлення до медичного закладу. У випадку, якщо водій відмовиться від його отримання чи проходження такого огляду в медичному закладі, співробітник поліції повинен зазначити про це в направленні. Матеріали справи не містять даних про отримання ОСОБА_3 направлення на огляд у медичному закладі або про відмову у отриманні направлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАПу разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя. Перелік закладів охорони здоровя, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоровя місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Таким чином, матеріали справи свідчать про недотримання поліцейськими вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП. Відповідно, наявні підстави вважати огляд на стан алкогольного спяніння водія ОСОБА_3 проведеним з порушенням вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП, і відповідно з вимогами ч. 5 ст. 266 КУпАП є підстави вважати такий огляд недійсним.

Згідно ст.62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про не повідомлення районним судом про час та місце судового розгляду, апеляційний суд визнає обґрунтованими, при цьому виходить з наступного.

Частина 1 ст. 277-2 КУпАП встановлює, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і м місце судового розгляду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише в випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення особи про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як видно з матеріалів справи, суд провів 09.08.2017 року судовий розгляд у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. В матеріали справи відсутні будь-які відомості про виконання районним судом вимог ст. 277-2 КУпАП, або виконання інших заходів для повідомлення ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Вказане є порушенням вимог КУпАП, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 року, щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, не відповідає практиці Європейського Суду з прав людини Рішення у справах «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року» ОСОБА_1 проти України», в яких суд нагадував, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Суд визнав що у провадженнях в адміністративній справі щодо заявника не забезпечувалися важливі процедурні гарантії і що, враховуючи обставини справи, ці процедурні недоліки були достатньо серйозними, аби ставити під сумнів справедливість провадження, та констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із обєкта і цілі ст.6 ЄКПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст.6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Таким чином, доступ до суду є аспектом права на справедливий суд, порушення якого (права на доступ) неодноразово визнавалось ЄСПЛ, зокрема в справах «Кутіч проти Хорватії», заява № 487778/99 п.25, ЄСПЛ 2002-II, «Меньшакова проти України», заява № 377/02 від 08.04.2010 р.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 суд першої інстанції не врахував, що водій ОСОБА_3 з проведеним поліцейськими оглядом на місці зупинки не погодився, поліцейськими в порушення вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП не забезпечено проведення огляду в медичному закладі.

Ті обставини, що апелянт не був повідомлений в передбачений чинним КУпАП спосіб про місце, день та час судового розгляду, підтверджуються даними справи про притягнення апелянта до відповідальності, про розгляд справи за місцем свого перебування апелянт районним судом повідомлений не був; висновки суду про повідомлення ОСОБА_3 належним чином, суперечать матеріалам справи. Відомості про вручення судової повістки в справі відсутні. Матеріали справи не містять даних про належне виконання районним судом вимог ст. 277-2 КУпАП.

Районний суд не виконав вимоги ст.ст. 278, 280 КУпАП, а саме не встановив у відповідності з вимогами КУпАП чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, не перевірив чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду і виніс постанову, яка не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. У зв'язку з викладеним, постанова Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2017 року відносно ОСОБА_3 підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової постанови.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП.

Згідно п. 7 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю якщо на момент розгляду справи про адміністративне закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Оскільки наявні обставин, що виключають провадження у справі, постанова районного суду про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 278, 280, 283, 294, 295, 296 КУпАП , -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3строк на оскарження постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_2