Справа № 369/9784/17 Головуючий у І інстанції Омельченко М. М.
Провадження № 33/780/959/17 Доповідач у 2 інстанції Миколюк
Категорія 147 24.10.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 жовтня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Миколюк О.В., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 вересня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 вересня 2017 року,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. народження, уродженця та мешканця АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200,00 (десять тисяч двісті гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 320 грн.00 коп.

Згідно з постановою суду, 27.08.2017 року о 06.50 годині водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, по вул. Європейській в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, в стані алкогольного сп'яніння.

Огляд на стан сп'яніння проводився зі згоди водія в присутності двох свідків, за допомогою приладу «Drager», за результатами якого станом на 07.02 год. зафіксовано 2,38 проміле алкоголю у повітрі, що видихнуто водієм ОСОБА_1

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги пп. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить її змінити, та на підставі ст. 22 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності.

В обґрунтуванні вказує, що 27.08.2017 року мав необхідність сісти за кермо свого автомобіля у зв'язку потребою його вагітної дружини в ліках, не заперечує своєї винуватості у перебуванні в стані алкогольного сп'яніння, однак, вважає, що з урахуванням обставин вчинення адміністративного правопорушення та його особи, до нього можливе застосування ст. 22 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_1, який просив задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного.

При розгляді справи судом першої інстанції у відповідності зі ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП були повно, всебічно та об'єктивно встановлені фактичні обставини та зібрані у справі докази в їх сукупності, дана їм належна оцінка, керуючись законом суд прийшов до законного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення, результатом алкотестеру, поясненнями свідків та самого ОСОБА_1, який визнав свою вину.

У відповідності з вимогами ст. ст. 33, 34 КУпАП, суд при накладенні стягнення на ОСОБА_1 врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, і наклав стягнення, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що призначене судом першої інстанції стягнення за своїм видом і розміром не є справедливим та не відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню майнового стану є безпідставними, враховуючи що санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено накладення стягнення на водіїв лише у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Вважаю доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що з урахування ступеня його провини, того, що він діяв в ситуації, яка стосувалась його вагітної дружини, а скоєне ним правопорушення не спричинило тяжких наслідків, що він позитивно характеризується за місцем роботи, та можливо звільнити його від адміністративної відповідальності обмежившись усним зауваження, є необґрунтованими, так як вчинене ним правопорушення відноситься до суспільно небезпечних, говорить про його неповагу до безпеки руху, скоєне у стані алкогольного сп'яніння і його неможливо визнати малозначним.

За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено.

На підставі наведеного і керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 вересня 2017 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: