АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/1338/17 Головуючий у І-й інстанції - Нощенко І.С.
Справа № 205/5773/17-п Головуючий в ІІ інстанції - Мазниця А.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ІПН: НОМЕР_1, такого, що не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень , з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1, 22.08.2017 року о 01 год 40 хв., рухаючись в м. Дніпро по вул. Старий Шлях, керував автомобілем ВАЗ 2105, державний номер НОМЕР_2, без ременів безпеки, у звязку з чим був зупинений співробітниками УПП. При його огляді були виявлені ознаки алкогольного спяніння, у зв'язку з чим зі згоди водія у встановленому законом порядку в присутності двох свідків було проведено огляд водія із застосуванням приладу «Драгер ALCOTEST № 6820», результат якого склав 0,58 % проміле. Своїми діями в частині керування трансопртним засобом у стані сп'яніння ОСОБА_1 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт зазначає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції винесена без його особистої участі та в порушення вимог КУпАП.

ОСОБА_1 зазначає, що його не було належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи, оскільки під час складання протоколу у відношенні нього він його було повідомлено про розгляд справи 27.07.2017 року а не 22.11.2017 року, коли і було винесено оскаржувану постанову, чим було порушено його право на захист.

Вказує, що його було зупинено працівниками поліції через незастосування ременів безпеки, з чим він не став сперечатися та погодився на складання відповідного протоколу, проте в подальшому під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції запитали у нього про вживання ним алкоголю і запропонували пройти огляд на стан сп'яніння не приймаючи до уваги те, що він вживає алкоголь дуже рідко та останній раз вживав пиво за день до цього.

Зазначає, що після проходження огляду за допомогою приладу "Драгер", який показав результат у 0.58 проміле, що його здивувало, йому запропонували підписати протокол щоб швидко відпустити додому, на що він погодився. Одночасно вказує, що працівниками поліції в порушення ст. 265 КУпАП, не були взяті у нього пояснення щодо обставин справи, не вживалися засоби вилучення автомобілю. Також вказує, що пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають формальний характер оскільки зазначені свідки не були присутні при проходженні ним огляду, а були запрошені при складанні протоколу. Також їх не було і допитано у суді.

Апелянт також зазначає, що його огляд на стан сп'яніння було проведено в порушення порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп'яніння, оскільки йому не було запропоновано пройти такий огляд в медичному закладі.

Також зазначає, що належні доказів його вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення в матеріалах провадження відсутні, а суттєві порушення законодавства з боку суду є підставою для задоволення його апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу за викладених в ній обставин та просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; роздрукованим результатом тесту, який показав результат 0.58 проміле; розпискою ОСОБА_4, якому було передано керування автомобілем ВАЗ 2105; письмовими поясненням понятих ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у присутності яких було проведено огляд.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, згідно яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованого в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки факт його перебування у стані алкогольного сп'яніння підтверджений належними та достатніми доказами які наявні в матеріалах провадження.

Так, доводи апелянта щодо його неналежного повідомлення про дату розгляду справи та, як наслідок, його відсутності у судовому засіданні можуть слугувати тільки підставою для поновлення строку апеляційного оскарження відповідного рішення у разі пропуску такого строку, проте не є підставою для скасування оскаржуваної ним постанови, оскільки не стосуються суті адміністративного правопорушення та не спростовують факту його вчинення. Що стосується права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на доведення своєї позиції до суду та представлення доказів на її підтвердження, то воно може бути у повному обсязі реалізоване на етапі апеляційного оскарження.

Посилання ОСОБА_1 на те, що під час проведення, як на його думку, безпідставного огляду на стан сп'яніння, працівниками поліції не було прийнято до уваги його твердження щодо невживання ним алкоголю протягом тривалого часу, не знаходять свого підтвердження та спростовуються наявними в матеріалах провадження доказами, зокрема роздрукованим результатом тесту який, вказує про вміст у повітрі, що видихається ОСОБА_1, алкоголю в кількості 0.58 проміле та свідчить про протилежне.

Доводи апелянта стосовно того, що він допустив легковажність та підписав складений відносно нього протокол, щоб його скоріше відпустили, про що йому повідомляли поліцейські та крім того зазначили про формальність даної процедури, суд апеляційної інстанції вважає нікчемними, оскільки з наявного протоколу вбачається, що правопорушник окрім своїх підписів в графі: пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення, вказав номер свого мобільного телефону, проте не надав жодних пояснень та заперечень щодо проведення відповідного огляду на стан сп'яніння та складання протоколу, а також автомобіль був переданий для доставки до стоянки іншій собі, що не перебувала у стані сп'яніння, - ОСОБА_4, - що свідчить про усвідомлення ОСОБА_1 вчинюваних дій як працівниками поліції, так і ним самим.

Доводи апелянта стосовно того, що пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, наявні у матеріалах провадження, є формальними, оскільки останні не були присутні під час його зупинки та проходження ним алкотесту, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, в якому зазначено про присутність згаданих двох свідків, а також їх особистими поясненнями про те, що згода водія на проходження огляду та наступне його проведення відбувалися у їх присутності.

Інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, у зв'язкуз чим не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови суду.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв'язку з чим відповідні доводи ОСОБА_1 є необґрунтованими.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2017 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.А. Мазниця