Справа № 359/1328/17 Головуючий у І інстанції Гончаров О.М.
Провадження № 33/780/409/17 Доповідач у 2 інстанції Зіміна
Категорія 147 25.05.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 травня 2017 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Зіміної В.Б., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, його представника - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2017 року; -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2017 року на

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого директором ТОВ «Монолітсільбуд», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 31.12.2016 року о 00 год. 55 хв. керував автомобілем «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 за адресою Бориспільський район, Гнідинська сільрада, вул. Садова, 135, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме нечітка хода, почервоніння очей, поведінка особи не відповідала обстановці, яка склалася. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння у лікаря-нарколога водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду першої інстанції скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що про розгляд адміністративного матеріалу він не був належним чином повідомлений, оскільки як вбачається з матеріалів справи, судова повістка йому була направлена через СМС повідомлення на яке він не подавав відповідної заяви, а номер телефону, на який було відправлено повідомлення, йому не належить.

Також, апелянт посилається на те, що він не відмовлявся від проведення освідування на алкогольне сп'яніння, а просив провести його на місці за допомогою алкотестера «Драгер». Свідки в даному випадку, працівниками поліції залученні формально. Те що він не перебував в стані алкогольного сп'яніння, також підтверджується і тим, що працівники поліції не відсторонили його від керування транспортним засобом, а просто відпустили їхати далі.

Крім того, апелянт зазначає, що працівники поліції в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначили реквізити документу, засвідчуючого його особу та не вказали конкретну норму закону, яка передбачає відповідальність за вказані порушення, а пізніше, у його відсутність дописали її, що підтверджується копією врученого йому протоколу про адміністративне правопорушення, яка суттєво відрізняється від оригіналу.

Також, суд при винесенні постанови не врахував його особу, відсутність суспільної шкоди та будь-яких адміністративних порушень, вчинених ним за останні 10 років, а також невмотивовано відмовив у його заяві про направлення адміністративного матеріалу на розгляд за місцем його проживання.

В зв'язку з цим, постанову суду апелянт вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Крім того ОСОБА_2 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, оскільки під час розгляду адміністративного матеріалу в суді першої інстанції він присутній не був, а оскаржувану постанову отримав лише 28.03.2017 року.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити. ОСОБА_2 також пояснив, що дійсно в зазначений в протоколі час він був зупинений працівниками поліції, однак в стані алкогольного сп'яніння не перебував, а від проходження медичного огляду на стан сп'яніння дійсно відмовився, оскільки не хотів їхати разом з поліцейськими до медичного закладу.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він знаходився в автомобілі з ОСОБА_2, коли їх зупинили працівники поліції. Коли працівники поліції запропонували ОСОБА_2 поїхати до медичного закладу на огляд щодо стану сп'яніння, той відмовився оскільки не перебував в стані алкогольного сп'яніння і їхати з працівниками поліції він не хотів. Матеріали про адміністративне правопорушення працівники поліції оформляли десь 1,5 год. При цьому, працівниками поліції були залучені свідки, які підписали протокол. Свідок також зазначив, що в протоколі про адміністративне правопорушення є дані про його водійське посвідчення та адресу проживання і вказано, що він отримав на зберігання автомобіль ОСОБА_2, під даним записом стоїть його підпис. Однак ОСОБА_2 сам далі керував своїм автомобілем.

Інспектор поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_2, тричі викликався Апеляційним судом Київської області, але в судові засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, письмових пояснень суду не надав.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк для апеляційного оскарження постанови місцевого суду.

Наведені причини пропуску строку на подачу апеляційної скарги ОСОБА_2 є поважними, а тому вказаний строк підлягає поновленню.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2, його представника, свідка ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного.

За змістом ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи, підлягають для з'ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів досліджених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції в цілому були дотримані.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 302905 від 31 грудня 2016 року, який містить письмові пояснення ОСОБА_2 згідно яких останній відмовляється від проходження медогляду та письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 (а.с. 2-3)

На підставі зазначених доказів суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність притягнення ОСОБА_2 до відповідальності та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 33 КУпАП наклав на нього стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, яке за своїм видом та розміром сприятиме досягненню визначеній у ст. 23 КУпАП меті адміністративних стягнень.

Посилання апелянта на те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, не був відсторонений від подальшого керування транспортним засобом, а також те, що в протоколі не зазначено реквізитів документу, засвідчуючого його особу не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються матеріалами адміністративної справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №302905 від 31.12.2016 року, особу ОСОБА_2 було встановлено на підставі посвідчення водія ААВ 205285. Протокол містить письмові пояснення ОСОБА_2, згідно яких останній відмовився від проходження медогляду та засвідчив це підписом, підписи свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6, а також відмітку про те, що автомобіль ОСОБА_2 отримав на зберігання ОСОБА_4

В судовому засіданні ОСОБА_2 і свідок ОСОБА_4 підтвердили, що ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння.

В матеріалах адміністративної справи є письмові пояснення свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які також підтверджують факт відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на стан сп'яніння.

Посилання апелянта на те, що працівники поліції пізніше дописали норму закону, яка передбачає відповідальність за вказані в протоколі порушення не береться судом до уваги, оскільки ОСОБА_2 був ознайомлений з протоколом про адміністративне правопорушення після його складання, підписав його та будь-яких заперечень з цього приводу на час підписання не зазначив.

Також, є безпідставними твердження апелянта про те, що суд першої інстанції невмотивовано відмовив у задоволенні його заяви про направлення адміністративного матеріалу на розгляд до суду за його місцем проживання.

Як вбачається з постанови, суд першої інстанції врахувавши, що направлення справи за місцем проживання правопорушника є правом суду, а внаслідок зміни підсудності можуть сплинути строки притягнення особи до відповідальності, що на думку суду є засобом уникнення відповідальності за скоєне, прийшов до висновку про відсутність підстав для направлення справи до Голосіївського районного суду м. Києва.

З даним висновком апеляційний суд погоджується та вважає його вмотивованим.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що він не був належним чином повідомлений про день та час судового засідання є слушними.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, в них відсутні відомості про направлення ОСОБА_2 судової повістки про день та час розгляду справи. Натомість у матеріалах справи містяться довідки про доставку на його ім'я SMS-повідомлення про виклик у судове засідання. Однак, враховуючи, що матеріали справи не містять відповідної заявки про направлення SMS-повідомлення визначеної форми, таке повідомлення не можна вважати належною фіксацією того, що ОСОБА_2 був повідомлений про дату судового розгляду.

При цьому, враховуючи пояснення, які ОСОБА_2 надав у суді апеляційної інстанції, пояснення свідка ОСОБА_7, надані під час розгляду апеляційної скарги, сукупність інших доказів у справі, апеляційний суд не знаходить вказане порушення таким, що тягне за собою скасування постанови суду першої інстанції, так як свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, апелянт зміг реалізувати під час апеляційного розгляду.

Враховуючи зазначене, на думку апеляційного суду, постанова судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2017 року є законною і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд; -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2017 року щодо ОСОБА_2 - залишити без зміни.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ В.Б. Зіміна