АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1482/2017 Суддя у І-й інстанції: Шевчук А.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Юденко Т.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Юденко Т.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає в АДРЕСА_1 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 28 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 28 квітня 2017 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановою суду ОСОБА_3 визнаний винним у тому, що він 30 січня 2017 року в 00 год. 25 хв. в м. Києві по вул. Тимошенка, 5 керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі.

Вказує, що під час складання протоколу він вважав, що його складено за перетин ним двох суцільних ліній та зробив запис у протоколі під диктовку працівника поліції, від керування транспортним засобом його відсторонено не було.

Також зазначає, що протокол був складений з порушенням п.п. 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки йому не пропонували їхати до медичного закладу для проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння та він від такого огляду не відмовлявся. Зазначає, що під час оформлення протоколу були відсутні свідки, які давали пояснення, а тому є необхідність у виклику їх в судове засідання.

Крім того вказує на порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, оскільки розгляд справи відбувся за його відсутності, у зв'язку з чим також просить поновити йому строк на апеляційне оскарження з урахуванням того, що про постанову він дізнався 17 травня 2017 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_7., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши доводи на обґрунтування апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, є правильним і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Зокрема, винуватість ОСОБА_3 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 114730 від 30 січня 2017 року, в якому по суті порушення він пояснив, що залишає автомобіль за місцем адміністративного правопорушення, поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в присутності яких ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому Законом порядку в лікаря-нарколога.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що під час складання протоколу він вважав, що його складено за перетин ним двох суцільних ліній та зробив запис у протоколі під диктовку працівника поліції, від керування транспортним засобом його відсторонено не було, суд апеляційної інстанції вважає надуманими, оскільки вони спростовуються вищенаведеним.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що йому поліцейські не пропонували їхати до медичного закладу для проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння, від якого він не відмовлявся, та про відсутність свідків, є безпідставними і такими, що спростовуються матеріалами справи.

Що стосується доводів про порушення прав ОСОБА_3, передбачених ст. 268 КУпАП, то він скористався ними у повному обсязі в суді апеляційної інстанції, який поновив йому строк на оскарження постанови суду першої інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що на момент розгляду справи закінчилися строки, передбачені ст. 38 КУпАП не ґрунтуються на вимогах Закону, оскільки справу судом першої інстанції розглянуто в тримісячний строк у відповідності до вимог ч.2 ст. 38 КУпАП.

Отже, суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно дослідивши усі обставини у їх сукупності, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Будь-яких порушень норм КУпАП, у тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначених в апеляційній скарзі, які б стали підставою для скасування рішення суду першої інстанції, не встановлено, а тому постанова Оболонського районного суду м. Києва від 28 квітня 2017 року, як законна та обґрунтована, має бути залишена без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_3 щодо її скасування - без задоволення.

Таким чином, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Апеляційного суду міста Києва,

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 28 квітня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Оболонського районного суду м. Києва від 28 квітня 2017 року відносно ОСОБА_3 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Т.М. Юденко