Справа № 711/6609/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 року суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Піковський В.Ю., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Черкаси Департаменту патрульної поліції про притягнення гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП ,-

в с т а н о в и в :

08.08.2017 року о 00.21 год. гр. ОСОБА_1 в м. Черкаси по вул. Гагаріна, 21, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини роту, нечітка мова. Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законному порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання гр. ОСОБА_1 зявився, вину не визнав та пояснив, що був за кермом, однак доказів того, що саме він за кермом не має, він сів відїхати від заправки, так як батько пішов купити воду, він його набрав і сказав, що поїхав до підїзду. Автомобіль стояв біля заправки, підїхали працівники поліції без відповідних приладів повідомили, що він стоїть із порушенням правил дорожнього руху, тобто ближче чим 10 м. до пішохідного переходу, сказали прибрати автомобіль, він і поїхав. Його не зупиняли запорушення правил дорожнього руху, прибрав автомобіль на вимогу працівників, вони підїхали до машини і сказали, що він із ознаками якогось спяніння, відповів, що взагалі не вживає, на підтвердження цього надав в судовому засіданні виписку із амбулаторної картки№1831, яка підтверджує, що він був тверезий 08.08.2017 і звинувачення працівників поліції безпідставні, не дивлячись, що він не керував в той момент автомобілем і не був водієм вже, коли до нього звернулися поліцейські, він допомагав дружині розгрузити автомобіль із малою дитиною. Також додав, що працівники поліції викликали підставних понятих, які працюють на штраф майданчику, тому він їм не вірить, сам колишній працівник ДАІ, тому знає як із допомогою Драгера роблять водіїв пяними, тобто так, щоб він показав кількість проміле, тому і відмовився від освідування на місці, їхати також нікуди не хотів, бо не порушував ПДР і його не зупиняли працівники поліції із застосуванням сирени та сигнальних маячків. Просить провадження відносно нього закрити.

Вина гр. ОСОБА_1 у вчиненому ним правопорушенні підтверджується:

-даними протоколу про адміністративне правопорушення від 08.08.2017;

-даними пояснення гр. ОСОБА_2 від 08.08.2017;

-даними пояснення гр. ОСОБА_3 від 08.08.2017;

-даними рапорту від 08.08.2017;

В судовому засіданні було здійснено перегляд відеозаписів нагрудних відео реєстраторів патрульних поліцейських при складанні протоколу серії БР №189032 від 08.08.2017, наданий доказ повністю спростовує показання особи що притягується до відповідальності, з якого видно спілкування водія із працівниками поліції. І-ІІІ файли на диску зафіксовано, що підїхали працівники поліції до автомобіля Ланос, який стояв із порушенням правил дорожнього руху, що видно було не озброєним оком, без потреби здійснювати замірювання, при спілкуванні працівника поліції із водієм видно, що автомобіль різко поїхав в перед, працівник поліції сів до службового автомобіля і екіпаж поїхав за вказаним автомобілем, враховуючи, що була темна пора доби, видно, що застосовували проблискові маячки червоно-синього кольору, що відбивалися на оточуючих предметах. Тобто можна зробити належний висновок, що поліція здійснювала переслідування, що узгоджується із рапортом від 08.08.2017 інспектора Чоловського М.Л. та відповідає дійсності. Надалі за відео видно, що підїхав автомобіль до будинку неподалік місця зупинки, із автомобіля вийшла особа, що притягується до адміністративної відповідальності, його дружина із маленькою дитиною. Інспектор висловив застереження щодо підозри, що водій перебуває із ознаками алкогольного спяніння та на 4:00 було запропоновано пройти освідування за допомогою приладу Драгер на місці, або ж прослідувати із ними до медичного закладу. Водій відмовився, зателефонував комусь і із парадного вийшов його батько та повідомив, що то він був за кермом і може як власник авто пройти освідування. IV файл відеозапису батько водія повідомив, що він був за кермом. ОСОБА_1 повідомив, що підїхав їхній автомобіль, батько пішов додому, а він із дружиною залишився виладати речі і в цей момент підїхали працівники поліції. V файл 00:31 запис батько повідомляє, що він власник автомобіля і тільки він був за кермом. ІХ файл 1:40 запис ОСОБА_1 вчергове запропоновано пройти освідування га приладу Драгер. ХІ файл 3:40 запис ОСОБА_1 на відео стверджує, що він пасажир, а не водій і відмовляється проходити будь-яке освідування як водій.

Дана процедура зафіксована належним чином, про що свідчать матеріали провадження та підтверджено на відеозаписах, наданих на запит судді працівниками поліції відповідно до супровідного листа 12.09.2017. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 дійсно керував автомобілем та спілкувався із працівниками поліції, тобто наявні підстави для підтвердження, що у працівників поліції виникла підозра щодо наявності ознак алкогольного спяніння у водія, а тому і прослідували за ним. Переглянуті дії працівників до провокації не налажать, водій визнав що дійсно керував автомобілем в той день і в той час, хоч це і було на відстані близько кілометра.

При розгляді справи критично відношуся до наданої довідки, що перебування в тверезому стані, так як інкримінується, належним чином оформлена відмова від проходження належного огляду у встановленому порядку, що складає самостійний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Водій ОСОБА_1 після перегляду відеозаписів повідомив, що дійсно був за кермом, однак він тверезий, прохав це врахувати.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення звертаю увагу, що водій не спростували відмову водія під проходження огляду на стан алкогольного спяніння, жодним чином не підтвердили протиправну поведінку працівників поліції. Твердження водія щодо порушення його прав при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, наявність підставних понятих, розцінюю як обрану ним лінію поведінки з метою ухилення від відповідальності. Будь-яких порушень не встановлено. При перегляді відеозаписів також було встановлено, що свідки, які засвідчували відмову також пропонували водію пройти освідування, щоб переконатися в тверезості, на що водій на відео ніяк не відповів, проігнорувавши таке звернення. Поняті не є працівниками поліції.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до п.1ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно зіст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та засобів, що мають функції відеозапису, тощо.

Відповідно дост.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність довідки щодо освідування за само зверненням не спростовує вини у вчиненому правопорушенні, при цьому звернено увагу, що дане освідування відбулося більше ніж за 2 години після встановлення факту керування транспортним засобом, встановленого в протоколі.

Помякшуючих та обтяжуючих відповідальність правопорушника обставин не вбачається.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступені його вини, відсутності обставини, що помякшують чи обтяжують його відповідальність, його віку вважаю за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, так як застосування до нього цього стягнення буде достатнім для його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень із позбавленням права керування транспортними засобами, що передбачено санкцією статті та не відноситься до альтернативного покарання і є обовязковим.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.130 ст.ст. 40-1, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) гривень та один рік позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк до Апеляційного суду Черкаської області.

Суддя: ОСОБА_4