ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2017 року м.Маріуполь

Суддя судової палати в кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області Гєрцик Р.В., при секретарі Меляник К.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 на постанову судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 10 квітня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки,-

ВСТАНОВИВ:

Як встановив суд, згідно протоколу про адміністративне правопорушення БР № 116872 від 11 січня 2017 року, водій ОСОБА_2, 11 січня 2017 року о 22.50 годин по пр. Миру біля буд.85 у Центральному районі міста Маріуполя, керував автомобілем «Ford Transit», державний номер НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння, огляд проводився в міському наркологічному диспансері міста Маріуполя, чим порушив п. 2.9.а Правил дорожнього руху України.

На зазначену постанову захисник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що медичний огляд на стан сп'яніння проведений з порушенням процедури, передбаченої Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Вказує, що для проходження огляду з застосуванням технічних засобів (алкотестеру) на місці ОСОБА_4 дав згоду, однак його направили пройти огляд в медичному закладі у зв'язку з відсутністю свідків, де огляд фактично був проведений тільки з застосуванням алкотестеру, збір та дослідження біологічного матеріалу не проводилися, а тому акт медичного огляду вважає недійсним.

Заслухавши захисника ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю що вона підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак дані вимоги закону судом при розгляді справи щодо ОСОБА_2 не виконані в повному обсязі.

З постанови місцевого суду вбачається, що суддя взагалі не встановив факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2, а лише послався на обставини його вчинення, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, тобто фактично не виконав свою функцію, задля чого власне й проводиться судовий розгляд.

З судового рішення вбачається, що суддя прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, з огляду на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №116872 від 11 січня 2017 року, поясненнями інспектора Галалу С.Г., лікаря ОСОБА_5, довідки про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, висновку щодо результатів медичного огляду.

Проте, з таким висновком суду погодитись неможливо.

Відповідно до правових позицій, викладених в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (зі змінами та доповненнями), звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності… . При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП.

Як вбачається з судового рішення та пояснень ОСОБА_2, які він підтвердив під час апеляційного розгляду, що автомобілем у стані алкогольного сп'яніння він не керував. Йому дійсно запропонували пройти огляд на місці з використанням технічних засобів, на що він цілком погодився. Але такий огляд на місці не був проведений, свідки не запрошувалися, а йому відразу було запропоновано пройти огляд в наркодіспансері.

Ці обставини цілком підтверджуються відеозаписом фіксації правопорушення з камер працівників поліції, який долучено до матеріалів справи.

Сам медичний огляд у закладі охорони здоров'я було проведено без забору та дослідження біологічного матеріалу, що є порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що підтверджено як самим актом №1071/15 від 11.01.2017 року, так й зазначеним відеозаписом, а також показаннями свідка-лікаря ОСОБА_5 Крім того, цей відеозапис переривається на першому етапі тестування, що унеможливлює взагалі перевірку легітимності самого огляду, тим більш, що ОСОБА_2 не погодився з результатами цього тестування (його показниками).

Правова позиція по справі самого ОСОБА_2 є його засобом захисту та підлягає ретельній перевірці під час судового розгляду з огляду на вільне визначення своєї позиції до вчиненого, правильного розуміння обставин події, шляхом безпосереднього дослідження доказів судом, а обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, є складовою презумції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані стосовно даного правопорушення встановлюються окрім протоколу про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та іншими доказами.

Згідно ст.ст.9,245,252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Процедура та порядок огляду на стан сп'яніння регламентуються ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

Відповідно до зазначених правових норм такий огляд відбувається спочатку на місці зупинки працівниками поліції з використанням спеціальних технічних засобів в присутності двох свідків, а у разі відмови або незгоди з результатами водій направляється для відповідного огляду до найближчого закладу охорони здоров'я, який входить до переліку, затвердженого Міністерством охорони здоров'я України (АРК, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров'я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що огляд на місці зупинки транспортного засобу не проводився, хоча ОСОБА_2 погодився на його проведення, медичний огляд в закладі охорони здоров'я проведений без належного збору біологічного матеріалу для виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, тим більш за умов, що останній заперечував вживання алкоголю. За таких обставин той огляд, який було проведено у закладі охорони здоров'я, відповідно до ст.266 КУпАП, слід вважати недійсним.

Крім того, під час розгляду справи стосовно ОСОБА_2, не було також належним чином перевірено наявність правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП. В матеріалах справи міститься довідка про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП постановою Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 15 лютого 2016 року, однак саме судове рішення до матеріалів справи не долучено. Натомість, згідно, наданої відповіді голови Приморського районного суду м.Маріуполя від 22 травня 2017 року, адміністративний матеріал про порушення вимог ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_2 протягом 2016-2017 років Приморським районним судом не розглядався.

Однак, суддя місцевого суду при розгляді справи щодо ОСОБА_2 даним порушенням закону та фактичним обставинам не надав належної уваги, через що прийшов до хибного висновку про доведеність винуватості останнього та наявність складу адміністративного правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП.

Таким чином, слід визнати, що належних та допустимих доказів, які б об'єктивно та поза межами розумного сумніву доводили той факт, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, матеріали справи не містять, усі сумніви повинні бути оцінені на користь ОСОБА_2, а тому доводи захисника в апеляційній скарзі про це є цілком слушними.

За таких обставин, постанову місцевого суду слід скасувати, а провадження по справі закрити, відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КпАП України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.247, 294 КУпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 10 квітня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки, скасувати.

Провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КпАП України.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати у кримінальних справах

та справах про адміністративні правопорушення

Апеляційного суду Донецької області Р.В.Гєрцик