АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/283/17 Головуючий у 1 й інстанції - Гречко Ю. В.
Справа № 191/4325/16-п Доповідач - Калініч Н.І.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2017 року м. Дніпро

Суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Калініч Н. І., за участю: особи яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його захисника - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та його представника - ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, апеляційну скаргу ОСОБА_4, на постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2017 року, якою адміністративне провадження за ст. 124 КУпАП, відносно

-ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого головним інженером Синельниківського РЕМ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

- закрито у зв'язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно постанови суду, 05 серпня 2016 року о 15-45 годин ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Фольксваген Пасат», державний номер: НОМЕР_1, по вул. Каштановій поблизу адміністративного будинку Юстиції у місті Синельникове Дніпропетровської області, перед початком обгону не впевнився у тому, що водій автомобіля «Деу Сенс», державний номер: НОМЕР_2, ОСОБА_4, який рухався попереду, не подав сигналу про намір повороту ліворуч, внаслідок чого сталося зіткнення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, а також транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить постанову Синельниківського міськрайонного суду від 27 лютого 2017 року скасувати, та визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Як вбачається з апеляційної скарги ОСОБА_4 зазначає, що винесена ухвала не відповідає чинному законодавству та підлягає скасуванню.

На думку апелянта , суд у мотивувальній частині постанови , посилаючись як на пояснення ОСОБА_4 та на пояснення ОСОБА_2, вказав, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 вже перебував на зустрічній смузі руху, коли автомобіль під керуванням ОСОБА_4 почав здійснювати маневр розвороту. Але це взагалі не відповідає поясненням ОСОБА_4, тому що як на місці ДТП так і під час судового розгляду Фастов зазначав що: рухався до адміністративного приміщення юстиції, яке знаходиться на перехресті вулиць Я. Ніконенко та 40 років Жовтня, та йому було потрібно забрати матір з роботи.

Наближаючись до будівлі відділу юстиції ОСОБА_4 увімкнув лівий показник повороту та почав зменшувати швидкість. Перед початком маневру розвороту ОСОБА_4 пропустив зустрічний автомобіль, після чого поглянув у ліве дзеркало заднього виду, тим самим переконався у безпечному маневрі розвороту. У дзеркало заднього виду ОСОБА_4 побачив автомобіль ОСОБА_2 який був далеко, знаходився на полосі руху ОСОБА_4 та ніяких сигналів зміни руху не показував.?

Так, апелянт вважає що його пояснення судом першої інстанції не вірно трактовані, що призвело до хибних висновків.

Іншим пунктом в апеляційній скарзі ОСОБА_4 вказує, що мотивувальна частина рішення взагалі не містить пояснень свідка ОСОБА_7 який знаходився на місці ДТП, повністю підтвердив дані пояснення та повідомив, що водій ОСОБА_8 спілкувався з кимось по мобільному телефоні, оскільки він бачив вищевказаний телефон в руці біля вуха ОСОБА_8 Наявність телефону у руці біля вуха було підтверджено також іншим свідком. Порушення водієм ОСОБА_8 п.2.9 Правил дорожнього руху стосовно заборони під час руху користуватися засобами зв'язку тримаючи їх у руці знаходяться в причинному зв'язку з настанням ДТП. Відповідно до ст. 251 КУпАП показання свідків є доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Також ОСОБА_4 в апеляційній скарзі вказує, що судом не було взято до уваги та не враховано перевищення швидкості водієм ОСОБА_8,який мав можливість запобігти пригоді за умови виконання з його боку вимог п.12.9 «Правил дорожнього руху України». В даній дорожній обстановці дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.12.9 «Правил дорожнього руху», які знаходяться в причинному зв'язку з настанням події.

Факт перевищення швидкості свідчить і з показань самого ОСОБА_8 як занесених до протоколу, заповненому на місці ДТП, так і з пояснень його у судовому засіданні, де він зазначив, що перевищив швидкість. Відповідно до ст.14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати та неухильно дотримуватися вимог ЗУ «Про дорожній рух» та Правил дорожнього руху.

Разом з цим в апеляційній скарзі зазначено, що під час судового розгляду було встановлено, що удар в момент зіткнення транспортних засобів був величезної сили, про що свідчить : схема складена працівниками поліції на місці ДТП на якій чітко зазначено сліди юзу, розташування скла після зіткнення, пошкодження автомобіля ОСОБА_4, пояснення свідків ОСОБА_7

Суд також не взяв до уваги доповнення ОСОБА_4, що автомобіль ОСОБА_2 після зіткнення від'їхав від автомобіля ОСОБА_4, що є прямим порушенням п.2.10 Правил дорожнього руху. В своїх поясненнях в судовому засіданні ОСОБА_8 це підтвердив, цей факт також підтвердили свідки.

Обґрунтовуючи місце скоєння ДТП апелянт ОСОБА_4, вказує що судом не враховано той факт, що ДТП мало місце на перехресті вулиць Я. Ніконенко та Каштанова, що є прямим порушенням п.14.6 Правил дорожнього руху, де чітко заборонено обгін на перехресті.

Також суд не прийняв до уваги те, що водій ОСОБА_2 не мав страховки, а це є також порушенням п.2.1 Правил дорожнього руху.

Вислухавши доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 та його представника - ОСОБА_5, які просили задовольнити доводи апеляційної скарги, доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника - ОСОБА_9, дослідивши матеріали адміністративного провадження та доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення та іншими документами.

Таким чином, суддя розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен оцінити докази, одним із яких є протокол, та висловити думку з приводу, чому спростовує даний доказ і які наводить докази щодо відсутності адміністративного правопорушення.

Вказані вимоги закону, суд першої інстанції виконав в повному обсязі, та постановив рішення, яке може вважатися обґрунтованим оскільки наявні посилання на докази, які були досліджено в судовому засіданні.

Об'єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин у судовому рішенні не вбачається.

Як зазначено у постанові суду, ОСОБА_10 завчасно увімкнув сигнал лівого повороту та почав розворот та коли його автомобіль знаходився під кутом на зустрічній смузі, відчув удар в ліву передню частину автомобіля. У дзеркало заднього виду він бачив автомобіль «Фольксваген Пасат», який рухався по полосі руху ОСОБА_4 приблизно 30-40 метрів від автомобіля « Деу Сенс».Дані покази були підтверджені в апеляційній інстанції.

Дані покази викликають сумніви,з огляду на те, що ОСОБА_4 наполягає на тому, що «Фольксваген Пасат» рухався на його полосі руху, тоді як він міг розпочати обгін.

ОСОБА_2 зазначав у судовому засіданні, що водій « Деу Сенс»- ОСОБА_4 жодних сигналів повороту не надавав та ОСОБА_2 упевнившись в безпечності виконання маневру обгону, увімкнув лівий показник повороту ліворуч та виїхав на зустрічну смугу руху з метою здійснення обгону та коли ліва частина його автомобіля зрівнялася з лівою дверкою автомобіля « Деу Сенс», водій вказаного автомобілю почав здійснювати маневр лівого розвороту в ліво.

Суд першої інстанції дослідивши всі обставини дорожньої транспортної події дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_2 у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки наявні протокол про адміністративне правопорушення та схема ДТП не є достатнім доказом, враховуючи розбіжність показів учасників ДТП та неможливість з'ясування фактичних обставин дорожньої транспортної пригоди.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_4 про порушення ОСОБА_2 вимог п.п. 2.1, 2.10, 14.6 Правил дорожнього руху не доводять вини саме за складеним протоколом про адміністративне правопорушення, оскільки згідно до протоколу ставилося питання про порушення вимог п.14.2 б ПДР, інші дані в матеріалах провадження відсутні, та суд не може ухвалювати рішення на припущеннях.

Враховуючи викладене, прихожу до висновку про відмову у задоволені апеляційних вимог ОСОБА_4 , оскільки не має підстав для скасування постанови суду першої інстанції

Керуючись ст.294 КУпАП , суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2017 року, відносно ОСОБА_2, якою закрито провадження за ст.124 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.І. Калініч