АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 640/7109/17 Головуючий суддя І інстанції Шмадченко С. І.
Провадження № 33/790/755/17 Суддя доповідач Чопенко Я.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2017 року м. Харків

Суддя апеляційного суду Харківської області Чопенко Я.В., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 26травня 2017 року, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, мешканець м. Харкова,

- визнаний винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Судом встановлено, що07.05.2017 року о 23.00 год. ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Весніна, буд. 14 в ми. Харкові з ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, порушення мови. Зі зхгоди порушника та в присутності двох свідків було проведено огляд ОСОБА_1 на стан спяніння із застосуванням приладу Драгер, прилад №ARHE 0219, тест № 329, який підтвердив стан алкогольного спяніння водія, результат тесту 1,19 проміле. Таким чином ОСОБА_1 порушив п. 2.9А Правил дорожнього руху України. Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п. 2.9А Правил дорожнього руху України, тобто скоєння правопорушення, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати, а матеріали справи передати на розгляд трудового колективу ТОВ «ТД» Троянда-Харків», посилаючись на те, що свою вину у скоєному правопорушенні визнає повністю, однак суд першої інстанції наклав на нього дуже суворе стягнення, не врахував обставин, які помякшують його відповідальність.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку своєї апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245,251,252,280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен зясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1), ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного спяніння та пройшов огляд на стан алкогольного спяніння з використанням газоаналізатору «Драгер» в присутності двох свідків.

З цими даними ОСОБА_1 був згоден та в судовому засіданні суду першої інстанції повністю визнав свою провину.

Більш того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 також повністю визнає свою вину у скоєному адміністративному правопорушенні.

Але, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на суворе покарання, яке йому визначене судом.

Однак, санкція частини першої статті 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Таким чином, законодавець не передбачив альтернативного стягнення. Так особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, піддається адміністративному стягненню у вигляді штрафу з обовязковим позбавленням права керування транспортним засобом.

Враховуючи вищенаведене, субєктивні висновки апелянта щодо незаконності постанови суду першої інстанції не базуються на вимогах чинного законодавства, є безпідставними та апеляційний суд розцінює їх, як позицію захисту з метою ухилення від адміністративної відповідальності.

Також, аналізуючи судову постанову, вбачається, що судом першої інстанції виконані вимоги ст. 33 КУпАП, що свідчить про помилковість доводів апелянта.

Між тим, апеляційний суд розглядаючи клопотання директора ТОВ «ТД «Троянда-Харків» ОСОБА_2ВС. про передачу ОСОБА_1В, на поруки трудовому колективу ТОВ «ТД «Троянда-Харків» вважає недостатнім такий захід впливу на правопорушника у звязку з його невідповідністю меті зазначеній в ст.23 КУпАП.

Тому, враховуючи характер вичиненого ОСОБА_1 правопорушення, а також те, що подібне клопотання не було заявлене в суді першої інстанції апеляційний суд відмовляє в задоволенні цього клопотання.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9А ПДР України, в результаті чого скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляції не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 26.05.2017 року щодо притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_3