№3/359/1444/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2017 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Гончаров О.М., за участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у місті Борисполі Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, тимчасово не працюючого,

В С Т А Н О В И В:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 164235 від 02 квітня 2017 р. вбачається, що 02 квітня 2017 р. о 00 год. 30 хв. в м.Борисполі по вул.. Київський Шлях 131, водій ОСОБА_2, керував автомобілем марки «Опель Вектра», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні представник правопорушника ОСОБА_1 просив справу відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на наступне. Дійсно в той день і час ОСОБА_2 керував автомобілем марки «Опель Вектра», д.н.з. НОМЕР_1 в м.Борисполі, по вул.. Київський Шлях його автомобіль зупинили працівники поліції, у звязку з тим, що в нього не горів лівий габарит, однак, у подальшому працівники поліції попросили ОСОБА_2 пройти алкотест, після чого дівчина ОСОБА_2 сказала, що вони згодні проходити огляд лише у ЦРЛ. Після чого разом з працівниками поліції ОСОБА_2 поїхав до Бориспільської ЦРЛ. До початку поїздки до ЦРЛ, працівники поліції сказали йому, щоб він не дратував їх і якщо не хоче платити штраф майданчику кошти мовчки дихає у драгер або ж відмовляється від проходження огляду на стан спяніння, проте по приїзду до ЦРЛ ОСОБА_2 побачив, що працівники поліції тісно співпрацюють з працівниками ЦРЛ і побоявся проходити огляд на стан спяніння, оскільки при ознайомленні з матеріалами справи на одному з відеозаписів наявних у справі я побачив і почув, як працівник поліції надав працівнику ЦРЛ, яка до того ж є свідком у даній адміністративній справі, направлення на проходження огляду на стан спяніння, щоб остання віднесла його до лікаря, який зафіксує в ньому відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан спяніння. Тобто фактично лікар не убачивши самого ОСОБА_2 написав у ньому запис про відмову від проходження ним огляду на стан спяніння. Після завершення складення протоколу, ОСОБА_2 все таки звернувся до Бориспільської ЦРЛ і результатом звернення стало отримання висновку про те, що він не перебував у стані спяніння, і відсутні будь-які ознаки такого. Таким чином ОСОБА_2 фактично не міг скоїти адміністративне правопорушення, передбачене вимогами ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він не перебував у стані спяніння.

Заслухавши пояснення представника правопорушника ОСОБА_1, дослідивши, проаналізувавши та оцінивши докази у справі, в їх сукупності, слід дійти до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України з наступних підстав.

Відповідно до положення ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.251 КпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильно вирішення справи. Ці дані встановлюються, в т.ч. протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта а також іншими документами та показаннями технічних приладів та технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовується при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Положення п.2.5 ПДР України встановлюють обов»язок водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку медичний огляд на визначення стану алкогольного сп»яніння, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 ч.1 КУпАП зазначено: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та позбавлення права керування транспортними засобами на один рік.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Процедура огляду на стан спяніння чітко визначена законом.

Проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння передбачає наступні дії - огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням технічних засобів, а у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

У відповідності до ч.3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Таким чином, відповідно до статті 266 Кодексу, огляд на стан алкогольного сп'яніння є заходом забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, який здійснюються в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України. Такий порядок був затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008р. № 1103 та діє зі змінами та доповненнями також і зараз.

У відповідності до п. 6 Постанови КМ України «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» від 17 грудня 2008 р. N 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом МВС України 09.11.2015 № 1452/735, Зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858:

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В матеріалах справи відсутні відомості, щодо пропозиції ОСОБА_2 провести огляд на стан сп»яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням технічних засобів.

Наявне в матеріалах направлення за своїм змістом не встановлює, що водій ОСОБА_2 був з будь-якими ознаками алкогольного сп»яніння, лише зазначено, що він відмовився від проходження такого огляду. При цьому незрозуміло ким було встановлено, що водій відмовився від проходження огляду.

Крім того, в матеріалах справи містяться пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 які є співробітниками Бориспільської ЦРЛ, та які засвідчили відмову ОСОБА_2 Проте з показів свідка ОСОБА_3 вбачається, що водій мав ознаки сп»яніння, але не вказано які саме, тобто обставини викладені у протоколі суперечать фактичним обставинам справи., встановленим під час складання протоколу. Крім того, пояснення свідка ОСОБА_4 мають посилання на те, що саме за інформацією поліцейських водій ОСОБА_2 мав ознаки сп»яніння запах алкоголю, нечітка вимова, проте самим свідком цей факт встановлений не був.

Крім того, з дослідженого відеозапису з боді камер поліцейських вбачається, що під час перебування в Бориспільський ЦРЛ під час проведення огляду ОСОБА_2, працівник поліції надав працівнику ЦРЛ, направлення на проходження огляду на стан спяніння, щоб остання віднесла його до лікаря, який зафіксує в ньому відмову ОСОБА_2, таким чином лікар складуючи дану відмову фактично не бачив і не чув самого ОСОБА_2

Крім того, наявність у справі висновку щодо результатів медичного огляду на стан сп»яніння №39 від 02.04.2017 року складеного 02.04.2017 о 01-45 год., тобто на протязі двох годин після виявлення поліцейськими у водія нібито ознак сп»яніння, що був складений за особистим зверненням ОСОБА_2 до медичного закладу і за результатами якого у останнього ознак алкогольного сп»яніння не виявлено, спростовує зафіксовані у протоколі обставини та підтверджує викладені представником правопорушника обставини в суді.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні Маліге проти Франції від 23.09.1998 року визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення , за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов;язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов;язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

За змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст.ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи .

Тому, враховуючи, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, заперечує факт порушення, в матеріалах справі відсутні беззаперечні, допустимі та належні докази провини ОСОБА_2 в скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП, слід дійти висновку, що справа підлягає закриттю.

Відповідно до п.1 ч.І ст. 247 КУпАП «провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 279, 280, 283, 284, 288 КУпАП України

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскарженою до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом 10 днів з дня її винесення та набуває чинності після закінчення строку на її оскарження.

Постанова набрала чинності «____»________2017 року.

Суддя О.М.Гончаров