АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/2939/2017 Головуючий в 1-й інстанції: Малинников О.Ф.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Жук О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Жук О.В.,

розглянувши 26 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 і захисника ОСОБА_4 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року про притягнення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

29 вересня 2017 року постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення/далі - КУпАП/, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 320 гривень.

Згідно з постановою 07 серпня 2017 року, о 16 години 55 хвилин, ОСОБА_3, керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Дмитрівській, 69 у м. Києві з ознаками наркотичного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України /далі - ПДР України/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 і захисник ОСОБА_4 просять скасувати вказану постанову та закрити провадження по справі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Своє прохання апелянти обґрунтовують тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Так, 07 серпня 2017 року ОСОБА_3 виконував замовлення по роботі та поспішав, коли його неправомірно зупинили працівники поліції, з якими у нього виникла конфліктна ситуація.

Вважають, що суд не звернув уваги на порушення вимог законодавства при складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 Зокрема, апелянту не було запропоновано надати свої письмові пояснення щодо обставин справи, чим порушено його права. Пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не є належними та допустимими доказами, оскільки останнім не роз'яснено їх процесуальні права та не попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України. Також, пояснення не написані свідками власноручно, а містяться на заздалегідь виготовлених інспектором поліції бланках, що не передбачено нормативно-правовими актами.

Крім того, зазначають, що ОСОБА_3 наркотичні, психотропні засоби не вживає та алкогольними напоями не зловживає; на обліку у лікаря - нарколога не перебуває /відповідна довідка додається/; до кримінальної відповідальності за ст. 309 КК України та адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП раніше не притягувався. Також, позбавлення ОСОБА_3 права керування транспортними засобами не дасть можливості возити своїх хворих родичів до медичної установи.

Крім того, апелянти звернулися з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що ОСОБА_3 не отримував судових повісток про дату, час і місце розгляду протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а справа була розглянута без його участі. Копію оскаржуваної постанови суду він отримав по пошті лише 26 жовтня 2017 року, коли йому і стало відомо про її зміст.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення свідка ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При цьому, вважаю за необхідне поновити апелянтам строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки матеріали справи не містять даних щодо належного сповіщення ОСОБА_3 про час та місце судового розгляду, а згідно поштового конверту копія постанови суду була направлена йому лише 24 жовтня 2017 року /а.с.20-21/.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 280, 283 КпАП України в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно й об'єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Як убачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_3 є правильними та підтверджуються доказами, що містяться в матеріалах справи. Зокрема даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та поясненнях свідків.

З протоколу про адміністративне правопорушення БР№158679 вбачається, що 07 серпня 2017 року, о 16 годині 55 хвилин, водій ОСОБА_3, керував автомобілем НОМЕР_2 по вул. Дмитрівській, 69 у м. Києві, з ознаками наркотичного сп'яніння:неприродна блідість обличчя, зіниці очей не реагують на світло та поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків /а.с.1/.

Даний протокол підписаний свідками ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та особисто ОСОБА_3, тобто останній був ознайомлений з його змістом та мав можливість надати свої письмові пояснення у відповідній графі.

До протоколу додані пояснення свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6, з яких вбачається, що 07 серпня 2017 року, о 17 годині 05 хвилин, по вул. Дмитрівській, 69 в м. Києві вони були запрошені працівниками патрульної поліції в якості свідків при складанні адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно водія ОСОБА_3. В їх присутності вказаний водій відмовився від проходження медичного огляду у лікаря-нарколога та за допомогою приладу «Драгер» для визначення стану сп'яніння. В поясненнях зазначені анкетні дані свідків та наявні їх особисті підписи /а.с.3,4/.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції свідок ОСОБА_5 підтвердиввказані пояснення та додав, що в його присутності ОСОБА_3 дійсно відмовився поїхати до медичної установи для проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, при цьому був присутній і інший свідок. Також, він особисто розмовляв зі ОСОБА_3 і останній відмовлявся проїхати для медичного огляду, оскільки не має вільного часу.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснив, що в той день поспішав у справах по роботі, коли його зупинили працівники поліції. Вважає, що будь-яких підстав для його зупинки поліцейські не мали, а їх висновок про перебування його у стані наркотичного сп'яніння не відповідає дійсності, відповідні ознаки перебування його у такому стані є надуманими. Зазначає, що відмовився проїхати з поліцейськими в медичну установу для огляду на стан наркотичного сп'яніння з поважних причин, про що він і намагався пояснити останнім. Тому, між ним та працівниками поліції виникла конфліктна ситуація.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п. 12 розділу II «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року /далі - Інструкція/, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи викладене, працівниками поліції дотримано вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції. Вважаю, що судом першої інстанції обґрунтовано прийнято рішення про доведеність вини ОСОБА_3

При цьому порушення прав ОСОБА_3, передбачених ст. 268 КУпАП, в ході розгляду справи судом першої інстанції, не можуть бути підставою для скасування постанови суду та закриття провадження по справі, оскільки його права поновлені в суді апеляційної інстанції.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_3 накладено в межах санкції ч. 1 ст. 130 КпАП України, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та ступеню його вини.

За таких обставин вважаю, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а тому підстав для її задоволення не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_3 і захиснику ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 і захисника ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.В.Жук