Номер провадження: 33/785/511/17
Номер справи місцевого суду: 521/28/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 28.02.2017 року відносно:

Косило Василя Миколайовича, 09.10.1966 року народження, який народився в с. Березниця, Калуського району Івано- Франківської області, громадянина України, тимчасово не працюючого, який проживає за адресою: вул. Зелена, 15 в с. Березниця, Калуського району Івано- Франківської області,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права на керування транспортними засобами строком на 1 рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн.

Відповідно до постанови суду, 07.12.2016 р. о 19 год. 10 хв. ОСОБА_2 в м. Одесі, повул. Космонавтів, 5 керував транспортним засобом «Тойота Рав 4 » державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння. На вимогу працівника поліції відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що оскаржувана постанова прийнята з неналежним зясуванням обставин справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права, з огляду на наступне:

- суд 1-ї інстанції не звернув уваги на той факт, протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, а саме пояснення свідка ОСОБА_4 не містять реквізитів документів, за якими працівники міліції мали б встановити його особу, яку ОСОБА_2 взагалі на місці пригоди не бачив;

- поза увагою суду залишився той факт, що пояснення ОСОБА_5 не містять конкретики щодо особи правопорушника, а саме він не вказав конкретно, про яку саме особу йде мова та вказаного свідка ОСОБА_2 також взагалі не бачив на місці пригоди;

- суд не допитав у якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з метою повного, всебічного та обєктивного розгляду справи;

- суд 1-ї інстанції не звернув уваги на той факт, що ОСОБА_2 дійсно відмовився від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу, але наполягав на проведенні огляду у відповідній медичній установі, однак поліцейські відмовили йому в цьому;

- суд також не звернув уваги на те, що в матеріалах справи відсутні докази вини у вигляді відео фіксації правопорушення, відмови від проходження медичного огляду, поведінки під час вчинення правопорушення, що інкримінується;

- поза увагою суду залишився той факт, що автомобіль є єдиним джерелом його доходу, та позбавлення права керування ним дуже погіршить його матеріальне становище.

За таких обставин, ОСОБА_2 просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, та матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги, допитати свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що працював в м. Одесі, та 07.12.2016 року роботодавець попросив його перегнати машину з вул.. Теністої до с. Совіньйон. В цей день він себе погано почував, взяв із собою ліки, у звязку з чим за кермом автомобілю був таксист та по шляху до с. Совіньйон вона «зачепили» інший автомобіль, у звязку з чим почали виясняти стосунки. Освідування за допомогою приладу «Драгер» йому пропонували пройти, але він пояснював, що за кермом перебував не він.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_2щодо встановлення обставин вчинення правопорушення, а саме, відповідно до матеріалів справи, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №009522 від 07.12.2016 року, згідно з яким ОСОБА_2 відмовився від підпису в протоколі (а.с. 2);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 від 07.12.2016 р. (а.с.4-6), згідно з якими, в їх присутності ОСОБА_2 відмовився від проходження тесту за допомогою приладу «Драгер» на стан спяніння.

Аналізуючи доводи ОСОБА_2 про те, що він у стані алкогольного спяніння не перебував, а у звязку з поганим самопочуттям, попросив сісти за кермо іншу особу, від проходження медичного огляду на стан спяніння не відмовлявся, а навпаки, інспектори поліції не запропонували йому пройти огляд на стан спяніння в медичній установі, апеляційний суд вважає їх направленими на уникнення від відповідальності, з огляду на наступне.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння....; 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів; 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння....

Таким чином, одним із способів вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, тому для кваліфікації дій за вказаною частиною статті достатньою відмови особи від проходження медичного огляду, що підтверджується переліченими вище доказами.

Разом з тим, з метою перевірки зазначених вище доводів апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом, за клопотанням захисту в суді апеляційної інстанції були допитані у якості свідків ОСОБА_7 та інспектор поліції ОСОБА_6.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції пояснив, що 07.12.2016 року він їхав на автомобілі «Хендай» зі сторони авто ринку «Успіх» по вул. Космонавтів в м. Одесі, коли трапилось ДТП за участю автомобіля «Тойота Рав4», за кермом якого був ОСОБА_2, який намагався покинути місце ДТП. Натомість він зупинив його витягнув із автомобілю, викликавши співробітників поліції. В автомобілі «Тойота» відчувався запах «перегару». В його присутності інспектори поліції пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан спяніння за допомогою приладу «Драгер», на що останній відмовився, після чого ОСОБА_2 з працівниками поліції поїхали або в райвідділок поліції або до лікаріні. Матеріальну шкоду, завдану ДТП, ОСОБА_2 відшкодував через 2 дні.

Допитаний у якості свідка інспектор 2-ої роти 4-го батальйону ОСОБА_6 суду пояснив, що 07.12.2016 року приблизно о 19 год 30 хв. він знаходячись в патрульному автомобілі проїзджав вул. Космонавтів в м.Одеса та бачив наслідки ДТП за участю автомобілів «Тойота Рав 4» та «Хендай». В салоні автомобіля Тойота знаходилось три особи та на водійському сидінні знаходився чоловік, як пізніше було встановлено ОСОБА_2 з ознаками алкогольного спяніння та без документів. На його вимогу ОСОБА_2 категорично відмовився від проходження освідування на стан спяніння як за допомогою тестеру Драгер так і від освідування в лікарському закладі. Були запрошені свідки, які зафіксували відмову ОСОБА_2 від проходження огляду. Після чого ОСОБА_2 був доставлений до Малиновського відділу поліції для встановлення особи, куди його занайомими були надані документи які засвідчують його особу, та на нього були складені протоколи за ст.ст. 124, 130 КУпАП та винесена постанова про накладання стягнення за ст. 126 КУпАП

Аналізуючи показання зазначених свідків, суд апеляційної інстанції, вважає, що вони поза розумним сумнівом підтверджують наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Підстав не довіряти показанням зазначених свідків, у суду не має.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апелянта про порушення працівниками поліції при пропонуванні йому проведення огляду на стан алкогольного спяніння вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, (далі Інструкції) затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, оскільки відповідно до показань свідків, в їх присутності ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан спяніння за допомогою приладу «Драгер», на що останній відмовився.

Відповідно до ч.1 п. 6 Інструкції огляд на стан спяніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Частиною 2 зазначеної Інструкції визначений порядок проведення огляду на стан алкогольного спяніння поліцейським і оформлення його результатів, а саме відповідно до ч.2 п. 6, 7 огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП (далі заклад охорони здоровя).

При цьому, суд враховує, що на місці зупинки, а також, в подальшому, від ОСОБА_2скарг та зауважень на дії працівників поліції не поступало, його невизнання вини у вчиненні правопорушення є намаганням уникнути відповідальності за його вчинення.

Сукупність письмових доказів, наявних в матеріалах справи дають всі передбачені законом підстави встановити наявність складу зазначеного адміністративного правопорушення та винність даної особи, а саме ОСОБА_2 у його вчиненні.

Окрім того, апеляційний суд вважає не обгрунтованими доводи апелянта про те, що суд 1-ої інстанції не допитав у якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 окільки клопотання про допит зазначених свідків не містяться в матеріалах справи.

Більш того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та захисника не заявляли зазначене клопотання.

Натомість дослідити відеозаписи з місця події, в суді апеляційноїї інстанції, не надалося можливим оскільки відповідно до відповіді Управління патрульної поліції м.Одеси від 31.03.2017 р. зазначені записи були знищені.

Що стосується доводів ОСОБА_2 про те, що накладаючи на нього стягнення, суд не врахував його особу, ступінь вини, характер вчиненого правопорушення, помякшуючі обставини, тощо апеляційний суд не може прийняти їх до уваги, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

При цьому, апеляційний суд також враховує те, що умисні дії ОСОБА_2 були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки автомобіля, тому вважає, що суд 1-ої інстанції правильно прийшов до висновку про необхідність накладення на нього стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінивши викладені вище обставини в їх сукупності, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що судом 1-ої інстанції докази досліджені належним чином та їм надана вірна оцінка, тому не має підстав для скасування або зміни постанови суду.

Керуючись ст.ст.268, 283, 285, 294 КУпАП, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 28.02.2017 року про накладення на ОСОБА_2 стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца