Справа №150/571/17
Провадження по справі №3/150/211/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року с. Мазурівка

Суддя Чернівецького районного суду Вінницької області Суперсон С.П.,

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які складено інспектором СРПП №1 Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області стосовно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

З протоколу серії БР №046486 слідує, що 26.08.2017 о 16 годині 40 хвилин в с. Володіївці Чернівецького району Вінницької області ОСОБА_1 передав керування транспортним засобом - скутером «VIPER», б/н водію ОСОБА_2, який керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився за допомогою алкотестеру «Drager», згідно результатів якого, стан алкогольного спяніння ОСОБА_2 на час огляду становив 2,75%. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «г» ПДРУ, відповідальність за що передбачена ч.2 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 будучи у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справ повідомленим, в судове засідання за невідомих суду причин не зявився.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 підтвердив обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Заслузхавши покази свідка, дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП уповноваженим на такі дії начальником СРПП №1 Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом, за присутності двох свідків адміністративного правопорушення, а тому дані вказаного протоколу суддя визнає належним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту наведеної правової норми слідує, що вказані дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показанням технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Начальником СРПП №1 Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області у відповідності до вимог вище вказаної статті КУпАП зібрано достатньо належних доказів, які підтверджують винність ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9 «г», що полягає у передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного спяніння.

Втім, суд не погоджується із правовою кваліфікацією вчиненого ОСОБА_1 правопорушення саме за ч.2 ст. 130 КУпАП з огляду на таке.

Частиною 2 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом із тим, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів про притягнення ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином дії правопорушника слід кваліфікувати за ч.1 ст. 130 КУпАП як передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп'яніння.

Отож, дослідивши та оцінивши в сукупності всі обставини справи, керуючись законом та правосвідомістю, приходжу висновку про те, що ОСОБА_4 порушено вимоги пункту 2.5 ПДР України, доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.ст. 34, 35, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення обставин, що помякшують чи обтяжують відповідальність правопорушника ОСОБА_1 не встановлено, відповідно до ст. 21 Кодексу України про адміністративні правопорушення підстав для передачі адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 на розгляд громадській організації, трудовому колективу не встановлено. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, що вина водія ОСОБА_1 повністю доведеною в тому, що він передав керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп'яніння, таким чином порушивши п. 2.9 «г» Правил дорожнього руху України, оскільки підстав і доказів на підтвердження інших фактів суду надано не було.

При накладені адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 суддя враховує, що керування транспортним засобом в стані сп'яніння є небезпечним і досить поширеним правопорушенням, а накладення стягнення за адміністративне правопорушення передбачене статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення застосовується з метою запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами та має важливе значення для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя та здоров`я людей, майнових прав фізичних і юридичних осіб.

Отож, враховуючи особу правопорушника, його матеріальний стан, суддя вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 покарання у вигляді штрафу. При цьому, суддя не вбачає підстав для накладення іншого виду стягнення.

Крім цього, відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір та порядок сплати якого встановлюється Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 221, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 10 200/десять тисяч двісті/ гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму 320 грн.

Строк предявлення постанови до виконання три місяці.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області через Чернівецький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СУДДЯ С.П. СУПЕРСОН