Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/645/17 Головуючий у 1-й інст. Шахрай М. І.
Категорія ч. 1 ст.130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2017 року м. Житомир

Суддя апеляційного суду Житомирської області Ляшук В.В., з участю секретарів Воробей Д.О., Гончарука С.С., адвоката Рекун Л.А., правопорушника ОСОБА_2 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

в с т а н о в и в :

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 10 березня 2017 року ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн.

Відповідно до постанови, ОСОБА_2 23 січня 2017 року о 04 год. 28 хв. по вул. Київській, 26 у м. Житомирі керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

На постанову суду ОСОБА_2, подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, скасування постанови суду та винесення нової постанови суду про закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що він був позбавлений можливості бути присутнім в суді при розгляді справи, надавати пояснення та користуватися іншими правами передбаченими ст. 268 КпАП України, оскільки суд розглянув справу у його відсутність та належним чином не повідомив про час та місце розгляду справи.

Про постанову суду він дізнався та отримав її лише 19 квітня 2017 року, а тому вважає, що пропустив строк на її оскарження з поважних причин і просить його поновити.

Вказує, що він 23.01.2017 їхав із м. Полтава до місця проживання своєї матері, в смт. Володарськ-Волинськ та був зупинений працівниками патрульної поліції по вул. Київській у м. Житомирі. Під час зупинки транспорту, між ним та працівниками поліції виник конфлікт через неправомірні дії працівників поліції, про що він повідомив телефоном за №102 чергового відділу поліції.

Потім під'їхав ще один екіпаж поліцейських, виник конфлікт і до нього було застосовано кайданки та доставлено його спочатку у наркодиспансер для освідування, а потім у відділ поліції, де тримали його майже до 8 год. ранку 23.01.2017 року.

При цьому, працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення за непокору поліції, а також ще якісь документи, зміст яких йому до відома не доводили. Жодних копій документів, які вони склали, у тому числі протоколів йому не надали.

Також, зазначає, що причиною зупинки його транспортного засобу, стало те, що він нібито рухався на червоний колір світлофора. Зупинивши автомобіль, почали оглядати авто, а також обшукувати його, через що у нього виникло цілком законні обурення та протести. В подальшому, поліцейські почали його обшукувати, почали застосовувати до нього спецзасоби (кайданки), що і стало причиною конфлікту між ним та поліцейськими. Вони звинуватили його в тому, що він перебував у стані алкогольного сп'яніння. На що він заперечив і пояснив, що він їхав з м. Полтави та його вже зупиняли працівники поліції в іншій області і ні в кого такої підозри навіть не виникало. Спиртні напої він не вживав.

Вказує, що в смт. Володарськ-Волинський він не проживає понад 3 роки, по АДРЕСА_4 не прописаний, оскільки він виписався 13.09.2013 року, а проживає він у АДРЕСА_1.

Про час і місце розгляду протоколу його ніхто не повідомляв, а пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не відповідають дійсності, їх привели у відділ поліції о 6 год. ранку.

Вважає, що працівники поліції умисно склали неправомірний протокол і зазначили невірну адресу його проживання щоб позбавити його права взяти участь у розгляді справи та довести свою невинуватість у скоєнні правопорушення.

Крім цього, зазначає, що рапорт працівника поліції про те, що він 09.03.2017 року відвідав місце проживання його матері не відповідає дійсності, оскільки у цей день, він був у матері, вітав її зі святом і вона йому нічого не казала про те, що його викликали в суд та приходив працівник поліції.

Вважає, що зазначені у постанові суду обставини справи не відповідають дійсності.

Так, відразу після того, як його звільнили з поліції він приїхав до матері та звернувся до лікаря і в установленому порядку пройшов освідування на наявність алкоголю в крові. Згідно висновку лікаря від 23.01.2017 року о 9 год 30 хв. він не перебував у стані алкогольного сп'яніння. Раніше, у двохгодинний термін після зупинки авто він не міг пройти освідування, оскільки утримувався у відділі поліції. Пояснення свідків, що зазначені у постанові суду не є належними доказами та не підтверджують обставини, які зазначені у протоколі.

На його думку, суддею при винесенні постанови не в повній мірі з'ясовані всі обставини справи, були порушені норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його адвоката на підтвердження доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, а також дослідивши відеозапис з нагрудної камери працівників поліції, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Наведені апелянтом причини пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду є поважними та такими, що дають підстави для поновлення, строку апеляційного оскарження, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про своєчасне та належне вручення (отримання) ОСОБА_2 копії постанови суду, а розгляд справи проводився у його відсутність.

Разом з тим, вважаю, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 23.01.2017 року, висновком обласного наркологічного диспансеру Житомирської обласної ради №89 від 23.01.2017 року щодо результатів медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, а також відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст.130 КУпАП відповідальність за даною нормою підлягають особи, які відмовились від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп'яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп'яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп'яніння чи перебування під дією лікарських засобів працівниками поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Як вбачається з доводів апеляційної скарги, а також досліджених відеозаписів ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції на місці зупинки та у закладі охорони здоров'я, вимагав взяти кров на дослідження.

Зазначені обставини підтверджуються висновком №89 щодо результатів медичного огляду від 23.01.2017 року відповідно з яким ОСОБА_2 відмовився від проходження клінічного обстеження на стан вживання алкоголю у зв'язку з чим надати висновок не виявилось за можливе.

Доводи ОСОБА_2 про порушення його права на захист та перевищення повноважень працівниками поліції при зупинці транспортного засобу, проходженні медичного огляду, складанні протоколу, а також розгляді справи у його відсутність та не повідомлення його про час та місце судового розгляду апеляційний суд вважає безпідставними.

Так, з дослідженого судом апеляційної інстанції відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що в період усього часу, а саме з моменту зупинки, включаючи проведення медичного огляду в медичному закладі та завершуючи складанням протоколу працівниками поліції жодним чином не порушили прав ОСОБА_5

Вбачається, що після зупинки транспортного засобу йому ввічливо було повідомлено про причину зупинки (проїзд на заборонений сигнал світлофора), було запропоновано надати документи підтверджуючі право керування, повідомлено про права та обов'язки.

При проведенні медичного огляду у медичному закладі лікарем було запропоновано ОСОБА_2 пройти медичний огляд у встановленому нормативними актами порядку, однак ОСОБА_2 категорично відмовився проходити обстеження на пристрої «Алконт» шляхом виявлення парів алкоголю та вимагав взяти кров для дослідження.

При складанні протоколу у відділі поліції ОСОБА_2 роз'яснювались його права, надавався для ознайомлення протокол та можливість дати пояснення та його підписати, вказувався час явки до суду, чим він не побажав скористатись.

Натомість, як вбачається з відеозапису ОСОБА_2 увесь період спілкування з працівниками поліції намагався перешкодити їм у здійсненні їх повноважень, був агресивним, не реагував на їх законні вимоги надати документи, повідомити свої дані, спілкувався через зачинене вікно автомобіля, провокував на конфлікт, в грубій нецензурній формі ображав та погрожував працівникам поліції та медперсоналу, в своїх поясненнях був невідвертим: спочатку пояснював, що лише проїхав на попереджувальний сигнал світлофора, а в послідуючому, що взагалі не керував транспортним засобом, а гуляв по тротуару і при цьому не заперечував перебування у стані алкогольного сп'яніння.

З цих матеріалів вбачається, що стан ОСОБА_2 викликав обґрунтовані сумніви щодо перебування в стані алкогольного сп'яніння та можливої загрози, в разі продовження керування для життя та здоров'я оточуючих, він мав порушення координації рухів, мови, його поведінка не відповідала обстановці, була неадекватною та агресивною.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом МОЗ та МВС 09.11.2015 р. №1452/735 проведення лабораторних досліджень (відібрання зразків біологічного середовища) обов'язкове лише для визначення наркотичного засобу або психотропної речовини.

Якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов'язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров'я, куди він доставлений.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння), видається на підставі акта медичного огляду.

Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров'я.

За змістом ст. 266 КУпАП лише огляд водія на стан сп'яніння працівниками поліції потребує присутності двох свідків. Огляд на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я та складання висновку за результатами огляду проводитися в присутності працівників поліції та не вимагає присутності свідків.

За таких обставин суд апеляційної інстанції не знаходить порушень прав ОСОБА_2 при зупинці транспортного засобу, знаходженні в медичному закладі для встановленого законодавством огляду на стан сп'яніння, а також і при складанні протоколу, а відповідно підстав для визнання процесуальних документів складених за результатами цих дій недопустимими доказами.

Суд не бере до уваги висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 проведеного 23.01.2017 р. о. 9 год. 30 хв. за яким він визнаний тверезим, оскільки зазначений огляд проведено лише через 5 годин після виявлення у нього ознак сп'яніння, що суперечить вимогам ст. 266 КУпАП.

Також, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування постанови суду з підстав істотного порушення прав ОСОБА_2 при розгляді справи у його відсутність.

Як засвідчуються матеріали справи, в тому числі відеозапис дані щодо місця проживання, у зв'язку з відмовою ОСОБА_2, встановлювались за даними пошукової комп'ютерної системи працівниками поліції і таким місцем було встановлено місце проживання його матері АДРЕСА_3 де відповідно до паспортних даних він мешкав до 2003 р., на даний час він не має місця реєстрації, а відповідно і зареєстрованого місця проживання.

Зазначені обставин, об'єктивно перешкоджали працівникам поліції при складанні протоколу зазначити адресу де проживає без реєстрації ОСОБА_2, однак працівниками поліції було роз'яснено останньому про необхідність явки до суду, що засвідчує відеозапис.

Судом неодноразово вживались заходи для виклику ОСОБА_2 і за адресою АДРЕСА_3 направлялось рекомендоване повідомлення, яке повернулось з відміткою про вручення (а.с.9) також застосовувався привід через органи поліції.

З рапорту капітана поліції ОСОБА_6 вбачається, що за вказаним місцем проживання ОСОБА_2 був відсутній і про необхідність явки до суду останнього була повідомлена його мати, яка не повідомила його адресу та засоби зв'язку (а.с 26).

Зазначені обставини на думку апеляційного суду вказують про свідоме зловживання ОСОБА_2 своїми правами та ігноруванням викликів до суду з метою уникнення відповідалності.

В той же час, під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_2, в повній мірі були надані можливості для захисту своїх прав, передбачених статтею 268 КУпАП чим відновлено його право на участь в содовому розгляді.

Доказів, які б свідчили про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи апелянт не надав.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.

Стягнення ОСОБА_2 призначено у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав вважать його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника апеляційний суд не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 10 березня 2017 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Житомирської області В.В. Ляшук