БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1672/17
Провадження № 3/497/492/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.11.2017 року м. Болград

Суддя Болградського районного суду Одеської області, ОСОБА_1, розглянувши адміністративні матеріали, що поступили з Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, гагауза за національністю, не працюючого, не інваліда, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії КМ № 566542 виданий 09.10.2008 року Болградським РВ ГУВМС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 493070, складеного 03.11.2017 року інспектором поліції Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_2, 03.10.2017 року о 12:00 годині, в м. Болград, Одеської області, по вул. Болгарських ополченців, виражався вголос нецензурною лайкою, чим своїми діями вчинив дрібне хуліганство, а відтак притягується до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2, який заперечував названі обставини пояснив, що йому зателефонувала дружина, та повідомила, що власник магазину по вулиці Болградських ополченців звинувачує її в крадіжці. Приїхавши на місце, та намагаючись зясувати обставини, що трапилися, власник магазину почав його провокувати, голосно на нього кричав, та ображав. Внаслідок таких дій зі сторони власника магазину, він не стримався та виразився на його адресу нецензурною лайкою. Однак, не вважає, що допустив якісь хуліганські дії, так як громадський порядок і спокій громадян він не порушував.

Розглянувши надані матеріали, документи та докази, наявні в цих матеріалах, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 173 КУпАП відповідальність настає за вчинення дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положення ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Положеннями ст.ст.251, 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, імя, по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення правопорушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Даний протокол не відповідає вимогам КУпАП.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що дослівно «ОСОБА_2, 03.10.2017 року о 12:00 годині, в м. Болград, Одеської області, по вул. Болгарських ополченців, виражався вголос нецензурною лайкою, чим своїми діями вчинив дрібне хуліганство», проте в чому виражалося вчинення дрібного хуліганства не зазначено. Крім того, з протоколу не вбачається, на чию адресу була висловлена нецензурна лайка в громадському місці, та чи дійсно це місце має значення громадського, чи дійсно було образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, і в чому вони виражалися, якими саме діями ОСОБА_2 порушив громадський порядок, і яких саме громадян був порушений спокій.

Зазначений склад адміністративного правопорушення не відповідає фабулі статті 173 КУпАП.

Вказані обставини, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 нічим, не підтверджується.

В матеріалах справи, а відтак і в протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє посилання на будь-яких свідків, відсутні їх письмові пояснення. Окрім пояснень самого ОСОБА_2, та рапорту ст. ДОП Болградського ВП ОСОБА_3, інших доказів матеріали адміністративного провадження не містять.

Відсутня навіть заява особи, її ПІП, щодо вчинення відносно неї будь-ким будь-яких протиправних дій.

В даному випадку наявність самого по собі процесуального документу - протоколу про адміністративне правопорушення, складеного без врахування всієї сукупності доказів, не вказує на вчинення правопорушення з боку ОСОБА_2.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП протокол повинен містити дані про свідків і потерпілих, що також не відображено в протоколі, а суд самостійно позбавлений можливості встановлювати та знаходити зазначених осіб.

У даній справі протокол, який є документом, що офіційно засвідчує факт неправомірних дій і є одним із основних джерел доказів, але з нього суті правопорушення зясувати неможливо, оскільки не вказано якими діями було спричинено дрібне хуліганство, що в даному випадку посадовими особами поліції виконано не було.

Таким чином у протоколі про адміністративне правопорушення, склад якого передбачений ст. 173 КпАП, обов'язково має бути зазначено, які саме дії правопорушника утворюють склад даного правопорушення та має бути обовязково зазначено які дії вчинені.

Інспектором поліції, а ні в протоколі, а ні в судовому засіданні (взагалі не прибув) не доведено, неправомірних дій ОСОБА_2, які спричинили дрібне хуліганство.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обовязковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Оскільки судом робиться висновок щодо невідповідності протоколу, в судовому засіданні особа, відносно якої складено протокол вказаних подій не підтвердила, встановити свідків та потерпілу особу цієї події суд самостійно позбавлений можливості, суду надані тільки копії пояснень (без наявності оригіналів, або будь-яких даних щодо місця їх знаходження), вказане є підставою для закриття провадження по справі.

Суд вважає, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, що має суттєве значення для вирішення справи по суті, та унеможливлює винесення постанови про визнання правопорушника винним.

З огляду на викладене, за відсутності інших обєктивних джерел фактичних даних про обставини, що підлягають доказуванню в цій справі, дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Таким чином, оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, що має суттєве значення для вирішення справи по суті, та унеможливлює винесення постанови про визнання правопорушника винним.

З урахування вищенаведеного, згідно ст.247 п.1 КУпАП, провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої, складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні склад та подія адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи усе викладене вище, провадження по даній справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності належить закрити, в звязку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.173, 245, 247 п.1, 251, 252, 254, 256, 280, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП - закрити, в звязку з відсутністю в її діях складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області, через Болградський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: ____________ С.В.Кодінцева