АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1119/2017 Суддя у першій інстанції: Кириленко Т.В.
Категорія: ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Фрич Т.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2017 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2017 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір, що на день винесення постанови становить 320 грн.

Згідно постанови ОСОБА_3, 03.11.2016 року о 01 год. 43 хв. по вул. Робітничій, 65/2, в м. Києві, керував транспортним засобом «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Вказаними діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва, а провадження у справі закрити.

На обґрунтовування доводів своєї апеляційної скарги вказує, що справа про адміністративне правопорушення, була розглянута у його відсутність, про день та час судового засідання, призначеного на 31.01.2017 він не повідомлявся.

Крім того, апелянт зазначає, що огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився після складання і підписання протоколу, в протоколі відсутні підписи свідків, алкотестер Драгер 6820, за допомогою якого був проведений огляд на стан алкогольного сп'яніння, відсутній в переліку технічних засобів, що використовується в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень ПДР, а відтак його результати, не можуть бути прийняті до уваги судом.

Крім того, апелянт вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з численними порушеннями, а копія протоколу, яка видана йому на руки, не відповідає протоколу, який надісланий на адресу суду для розгляду.

Також ОСОБА_3 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва, оскільки про винесену постанову дізнався 12.03.2017 року.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 31.01.2017 року необхідно задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_3, 03.11.2016 року о 01 год. 43 хв. на вул. Робітничій 65/2 в м. Києві, керував транспортним засобом - автомобілем марки «Форд», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України.

Так, у відповідності до п.2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог п. 2.9 «а» ПДР України, встановлена ст. 130 КУпАП.

Приймаючи рішення про встановлення винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції дослідив наявні у справі докази, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення АП 2 № 044759, акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу, тестовий показник, проведений приладом «Drager», письмові пояснення свідків, рапорт інспектора патрульної служби та інші матеріали справи у їх сукупності.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що розгляд справи був проведений у його відсутність, то вони не спростовують висновків суду про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 в судові засідання неодноразово не з'являвся, про дату та час був належним чином повідомлений.

У зв'язку з чим враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, суд першої інстанції законно розглянув справу у його відсутність.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Таким чином, суд апеляційної інстанції неодноразову неявку в судові засідання ОСОБА_3 до суду першої інстанції також оцінює як намір уникнути відповідальності за скоєне правопорушення.

Доводи апелянта про те, що огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився після складання і підписання протоколу, в протоколі відсутні підписи свідків, є безпідставними та спростовуються наявністю необхідних, належно оформлених і приєднаних до справи матеріалів, які складені у відповідності з вимогами діючих нормативних документів, та підтверджують порушення саме апелянтом вимог п. 2.9 «а» ПДР.

Що ж до доводів ОСОБА_3, що алкотестер Драгер 6820, за допомогою якого був проведений огляд на стан алкогольного сп'яніння, відсутній в переліку технічних засобів, що використовується в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень ПДР, а відтак його результати, не можуть бути прийняті до уваги судом.

Дані доводи не можуть бути взяті до уваги, так як спростовуються наданою відповіддю НПУ ДПП УПП у м. Києві від 10.05.2017 року №10367/41/11/02-2017, з якої вбачається, що спеціальний прилад алкотестр «Драгер» 6820 дозволений до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Твердження апелянта, що алкотестер Драгер 6820, відсутній в переліку технічних засобів, що використовується в підрозділах Державтоінспекції МВС, теж спростовуються вище зазначеним, та як Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП не є структурним підрозділом Державтоінспекції МВС, та дія вказаного Переліку, на нього не розповсюджується.

У зв'язку з викладеним вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Святошинського районного суду м. Києва від 31січня 2017 року, без змін.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду у постанові та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 31.01.2017 - задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.В.Фрич