Справа № 482/567/17 16.06.2017 16.06.2017 16.06.2017
Номер провадження: 33/784/203/17
Апеляційний суд Миколаївської області
Справа № 33/784/203/2017 Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 1 ст. 172-6 КУпАП суддя Баранкевич В.О.
Суддя Апеляційного суду
Чебанова-Губарєва Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2017 року м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Миколаївської області Чебанова-Губарєва Н.В.,

за участю секретаря - Спанатій О.С.,

особи, яку притягнуто до адміністративної

відповідальності - ОСОБА_2,

захисника - Лещенка А.В.,

прокурорів - Кременцова П.В., Венгера Е.В.,

розглянув апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, на постанову судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 21 квітня 2017 року відносно

ОСОБА_2, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Острогорськ Врадіївського району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1,

визнаної винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП із закриттям провадження у справі у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

За постановою суду, ОСОБА_2, обіймаючи з 20.11.2013 р. посаду судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області та, будучи згідно ст. 1, п.п. «ґ» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, а також відповідно до ст. 50 цього Закону службовою особою, що займає відповідальне та особливо відповідальне становище несвоєчасно, без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (надалі Декларація), чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову Новоодеського районного суду Миколаївської області від 21.04.2017 р. скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно неї складений 23.03.2017 р. старшим оперуповноваженим сектору протидії корупції Управління захисту економіки в Миколаївській області Національної поліції України, проте відповідно змін до ст. 255 КУпАП та ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції», повноваження для складання протоколу за ст. 172-6 КУпАП надані Національному агентству з питань запобігання корупції, що свідчить про тиск на неї як на суддю та порушення оперуповноваженим чинного законодавства України.

Виходячи із норм Кодексу України про адміністративні правопорушення та Закону України «Про запобігання корупції», апелянт вважає, що не може бути визнано пов'язане з корупційним правопорушенням діяння, якщо воно не відповідає визначеному в Законі опису дій чи бездіяльності, або є необережним, або є умисним, але не вчинене з метою, визначеною в Законі та діяння виключається, якщо є поважні причини.

Вказує на те, що підставою подання нею декларації 31.10.2016 р. об 11.30 год. була нестабільна робота єдиного державного реєстру декларацій, особливо 30.10.2016 р., а за Рішенням НАЗК від 04.04.2017 р. № 124 «Про визначення поважної причини несвоєчасного подання декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», визнано поважною причиною несвоєчасного подання декларацій, саме неналежне функціонування реєстру, крім того вказано на обов'язкове врахування вказаної обставини при складанні протоколів про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП.

Зазначає, що за фактом несвоєчасного подання нею декларації, вона 31.10.2016 р. письмово зверталась до НАЗК, який запропонував їй надати пояснення, що вона і зробила, проте проведеною перевіркою, відповідно до листа НАЗК від 01.12.2016 р., в її діях не виявлено складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що у даній справі несвоєчасне подання декларації, особою уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування передбачає стягнення у виді накладення штрафу, що відповідно практики Європейського суду з прав людини за своїм характером співрозмірне з кримінальним покаранням, а тому ст. 6 Конвенції у її кримінальному аспекті підлягає застосуванню у цій справі.

Вказує, що за змістом рішення НАЗК № 2 від 10.06.2016 р., строк у який потрібно було подати декларацію з 00 годин 00 хвилин 01 вересня 2016 року, для осіб, які станом на 01.09.2016 р. займають згідно зі ст. 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище, протягом 60 календарних днів з дати визначеної у цьому абзаці, при цьому є незрозумілим чи включається 01.09.2016 р. у встановлені 60 календарних днів для подачі декларації, оскільки якщо не включати, то 60 календарних днів закінчувалося б 31.10.2016 р.

Вважає, що суд не прийняв до уваги, що 30.10.2016 р. була неділя - вихідний день, але хоча КУпАП не містить положень стосовно того коли закінчується строк, який випадає на вихідний день, проте відповідно ч. 6 ст. 103 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день, таке правило є загальним і стосується усіх строків.

Наведені вище обставини, на думку апелянта свідчать про порушення судом норм процесуального та матеріального права не лише національного, а й міжнародного законодавства.

Заслухавши особу, притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та її захисника на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходам впливу у зв'язку із адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і у порядку, встановленому законом.

Положеннями ч.1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною, рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотнє.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями ст. 252 КУпАП України, що орган ( посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом.

Ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інше.

Наведених вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Так, відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Суть корупційного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП полягає в порушенні вимог фінансового контролю, яке полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, будучи суб'єктом декларування та особою, що підпадає під поняття службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, обіймаючи посаду судді, зобов'язана була подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік до 30.10.2016 р., але в порушення вимог ч. 2 Розділу «Прикінцевих положень» Закону України «Про запобігання корупції», відповідно яким у 2016 році службові особи, які на день початку роботи зазначеної системи займають згідно зі статтею 50 цього Закону відповідальне та особливо відповідальне становище, зобов'язані подати щорічні декларації за минулий рік у порядку, встановленому цим Законом, протягом 60 календарних днів після початку роботи системи та рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 2 від 10.06.2016 р., несвоєчасно подала електронну декларацію, а саме 31.10.2016 р.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» , корупційне правопорушення - це діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Суб'єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу та настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на ухилення від подання чи несвоєчасне подання декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто, за наявності останніх, відповідальність за аналізованою частиною статті виключається.

Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв'язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_5, вона неодноразово за період з 26 по 30 жовтня 2016 року намагалася зайти до системи Єдиного державного реєстру декларацій, але не змогла цього зробити через неналежне функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, особливо 30 жовтня 2016 року. Крім того, вказала, що з рішенням Ради суддів України № 60 від 16.09.2016 р. була ознайомлена 19.10.2016 р. та чекала на роз'яснення порядку заповнення електронної декларації, яких так і не дочекалася, що фактично призвело до заповнення декларації в останні дні, тобто з 26 жовтня 2016 року.

За повідомленням голови Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 07.06.2017 р., особа, яка займає посаду провідного спеціаліста з інформаційних технологій, на якого, серед іншого покладено забезпечення введення в експлуатацію, встановлення, програмне обслуговування комп'ютерної техніки з 19.08.2016 р. по 04.09.2016 р. перебувала у щорічній відпустці, з 05.09.2016р. по 07.01.2017 р. - у відпустці по вагітності та пологам, на цей час обов'язки провідного спеціаліста з інформаційних технологій ні на кого не покладались.

Інформацію щодо використання суддею Волковою О.І. комп'ютеру, якій встановлений в її робочому кабінеті для здійснення нею спроби заповнення електронної декларації у суді надати не уявляється можливим.

Отже обставини намагання ОСОБА_5 своєчасно подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік до 30.10.2016 р. своєчасно органом, яким складено протокол, не спростовані.

А той факт, що 31 жовтня 2016 року о 10.40 год. ОСОБА_2, після припинення технічних збоїв, електронна декларація була подана, свідчить про відсутність з її боку умислу на несвоєчасне подання вказаної декларації.

Суд приходить до висновку, що склад правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є формальним, оскільки обов'язковим елементом об'єктивної сторони є умисна дія та умисне несвоєчасне подання електронної декларації. А тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести в діях особи умисел на несвоєчасне подання електронної декларації.

Проте, органом, яким складено протокол, не надано суду доказів про наявність в діях ОСОБА_2 умислу, направленого на порушення абз. 3 п. 2 Прикінцевих положень Закону.

Таким чином, аналізуючи докази, зібрані під час розгляду справи та аналізуючи законодавство щодо запобігання корупції, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме: несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставини відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова судді - скасуванню, а справа - закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, ст. 294 КУпАП України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 21.04.2017 року скасувати.

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської області Н.В. Чебанова-Губарєва