Справа № 367/6104/17
Провадження № 3/367/2408/2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 вересня 2017 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Кафтанов В.В. розглянувши матеріали, які надійшли з Секретаріату уповноваженого Верховної ради України з прав людини про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого на посаді першого заступника міського голови Ірпінської міської ради Київської області

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3, ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Ірпінського міського суду Київської області 14.09.2017 року надійшли протоколи про адміністративні правопорушення від 28.07.2017 року, відповідно до яких до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини надійшла колективна скарга ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо порушення Ірпінською міською радою Київської області їх права на доступ до публічної інформації.

Так, заявниця подала до ради інформаційний запит від 02.12.2015 р., зареєстрований 03.12.2015 р. за № П-16064.2, щодо наявності на території ради земель комунальної форми власності, не наданих у власність та призначених під забудову, зареєстрованих з 25.06.2014 р. земельних ділянок та внесених до бази даних Державного земельного кадастру, копій протоколів засідань постійної депутатської комісії із земельних відносин, лісовим та природоохоронним питанням, протоколів сесій та рішень ради, на яких розглядались питання виділення земельних ділянок під забудову з 25.06.2014 р.

У звязку з неотриманням заявницею інформації у строки, встановлені Законом України «Про доступ до публічної інформації», до ради був направлений лист Представника Уповноваженого ОСОБА_4 від 25.03.2016 р. № 11/15-П261143.16/10-11 із вимогами, зокрема, надати завірену копію відповіді у разі її надання.

Листом ради від 07.04.2016 р. № 01-08/1115 було повідомлено, що відповідь на запит заявниці надавалась листом від 04.01.2016 р. № П-16064.2 за підписом першого заступника міського голови ОСОБА_1.

Так, як вбачається з копії вказаного листа, радою не було надано заявниці запитуваних копій протоколів засідань постійної депутатської комісії із земельних відносин, лісовим та природоохоронним питанням, протоколів сесій та рішень ради, на яких розглядались питання виділення земельних ділянок під забудову з 25.06.2014 р. з огляду на наявність у них інформації з обмеженим доступом (конфіденційної).

Також заявниці не було надано викопіювання з проекту землеустрою меж ради, розробленим відповідно до Генерального плану міста, натомість було повідомлено про можливість ознайомлення з матеріалами Генерального плану міста Ірпеня на офіційному веб-сайті ради. Водночас, наявність у володінні ради саме проекту землеустрою меж ради не заперечувалась.

Аналіз скарги заявниці до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та досліджених матеріалів свідчить про неправомірність відмови у наданні запитуваної інформації з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Стаття 3 Закону передбачає, що право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 ч. 1 ст. 14 Закону, розпорядники інформації зобов'язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Вбачається, що у запиті від 02.12.2015 р. заявницею запитувались відомості, що стосуються володіння, користування або розпорядження комунальним майном.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України «Про захист персональних даних» не належить до інформації з обмеженим доступом інформація про отримання у будь-якій формі фізичною особою бюджетних коштів, державного чи комунального майна, крім випадків, передбачених статтею 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Положеннями ч. 5 ст. 6 Закону передбачено, що не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

У контексті важливості необмеженого доступу до інформації про розпорядження комунальним або державним майном слід звернути увагу, що 14 жовтня 2014 р. Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про засади державної антикорупційної політики в України (Антикорупційна стратегія) на 2014-2017 роки». В Стратегії вказується про те, що ефективний доступ до інформації, якою володіють органи публічної влади, інші субєкти, є важливою передумовою для запобігання корупції, виявлення та припинення корупційних діянь. Особливе значення має інформація, яка становить суспільний інтерес, а саме - відомості про використання бюджетних коштів, розпорядження державним або комунальним майном. Доступ до інформації є необхідним інструментом для проведення журналістських розслідувань, стимулювання громадянської активності в антикорупційній сфері (підрозділ «доступ до інформації» Розділу 3. «Запобігання корупції»).

Відтак, посилання ради на те, що запитувана заявницею інформація належить до інформації з обмеженим доступом, є протиправним.

Вказане підтверджується постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 р. № 10, п. 7.2 якої зазначено, що складовою комунального майна є земля (частина перша статті 142 Конституції України, частина перша статті 60 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні»). Відповідно не може бути обмежено доступ до інформації про земельні ділянки, надані приватним особам у власність чи користування, а так само прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали такі ділянки. Вилучення імен фізичних осіб чи найменувань юридичних осіб, яким відповідне майно було надане, з копій документів при їх наданні за запитом на інформацію, є порушенням вимог Закону, крім випадків, передбачених другим реченням частини пятої статті 6 Закону.

Відповідно, вбачається, що ненадання інформації та копій документів щодо виділення радою безоплатно земельних ділянок, надання дозволів на розробку проектів землеустрою, що містять інформацію про розпорядження бюджетними коштами (комунальним майном), умови отримання цих коштів, найменування юридичних та фізичних осіб, які отримали ці кошти, є порушенням норм Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Також, 02.12.2015 р. заявник ОСОБА_2 подав до ради інформаційний запит зареєстрований 03.12.2015 р. за № П-16063.2, щодо наявності на території ради земель комунальної форми власності, не наданих у власність та призначених під забудову, зареєстрованих з 25.06.2014 р. земельних ділянок та внесених до бази даних Державного земельного кадастру, копій протоколів засідань постійної депутатської комісії із земельних відносин, лісовим та природоохоронним питанням, протоколів сесій та рішень ради, на яких розглядались питання виділення земельних ділянок під забудову з 25.06.2014 р. тощо.

У звязку з неотриманням заявником інформації у строки, встановлені Законом України «Про доступ до публічної інформації» до ради був направлений лист Представника Уповноваженого ОСОБА_4 від 25.03.2016 р. № 11/15-П261143.16/10-11 із вимогами, зокрема, надати завірену копію відповіді у разі її надання.

Листом ради від 07.04.2016 р. № 01-08/1115 було повідомлено, що відповідь на запит заявнику надавалась листом від 04.01.2016 р. № П-16063.2 за підписом першого заступника міського голови ОСОБА_1.

Так, як вбачається з копії вказаного листа, радою не було надано заявнику запитуваних копій протоколів засідань постійної депутатської комісії із земельних відносин, лісовим та природоохоронним питанням, протоколів сесій та рішень ради, на яких розглядались питання виділення земельних ділянок під забудову з 25.06.2014 р. з огляду на наявність у них інформації з обмеженим доступом (конфіденційної).

Також заявнику не було надано викопіювання з проекту землеустрою меж ради, розробленим відповідно до Генерального плану міста, натомість було повідомлено про можливість ознайомлення з матеріалами Генерального плану міста Ірпеня на офіційному веб-сайті ради. Водночас, наявність у володінні ради саме проекту землеустрою меж ради не заперечувалась.

Аналіз скарги заявника до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та досліджених матеріалів свідчить про неправомірність відмови у наданні запитуваної інформації з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Стаття 3 Закону передбачає, що право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 ч. 1 ст. 14 Закону розпорядники інформації зобов'язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Вбачається, що у запиті від 02.12.2015 р. заявником запитувались відомості, що стосуються володіння, користування або розпорядження комунальним майном.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України «Про захист персональних даних» не належить до інформації з обмеженим доступом інформація про отримання у будь-якій формі фізичною особою бюджетних коштів, державного чи комунального майна, крім випадків, передбачених статтею 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Положеннями ч. 5 ст. 6 Закону передбачено, що не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

У контексті важливості необмеженого доступу до інформації про розпорядження комунальним або державним майном слід звернути увагу, що 14 жовтня 2014 р. Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про засади державної антикорупційної політики в України (Антикорупційна стратегія) на 2014-2017 роки». В Стратегії вказується про те, що ефективний доступ до інформації, якою володіють органи публічної влади, інші субєкти, є важливою передумовою для запобігання корупції, виявлення та припинення корупційних діянь. Особливе значення має інформація, яка становить суспільний інтерес, а саме - відомості про використання бюджетних коштів, розпорядження державним або комунальним майном. Доступ до інформації є необхідним інструментом для проведення журналістських розслідувань, стимулювання громадянської активності в антикорупційній сфері (підрозділ «доступ до інформації» Розділу 3. «Запобігання корупції»).

Відтак, посилання ради на те, що запитувана заявником інформація належить до інформації з обмеженим доступом, є протиправним.

Вказане підтверджується постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 р. № 10, п. 7.2 якої зазначено, що складовою комунального майна є земля (частина перша статті 142 Конституції України, частина перша статті 60 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні»). Відповідно не може бути обмежено доступ до інформації про земельні ділянки, надані приватним особам у власність чи користування, а так само прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали такі ділянки. Вилучення імен фізичних осіб чи найменувань юридичних осіб, яким відповідне майно було надане, з копій документів при їх наданні за запитом на інформацію, є порушенням вимог Закону, крім випадків, передбачених другим реченням частини пятої статті 6 Закону.

Відповідно, вбачається, що ненадання інформації та копій документів щодо виділення радою безоплатно земельних ділянок, надання дозволів на розробку проектів землеустрою, що містять інформацію про розпорядження бюджетними коштами (комунальним майном), умови отримання цих коштів, найменування юридичних та фізичних осіб, які отримали ці кошти, є порушенням норм Закону України «Про доступ до публічної інформації».

В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не зявився.

22.09.2017 р. через канцелярію суду від захисника ОСОБА_5 надійшло клопотання в якому він просив суд закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1 у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень передбачений ст. 212-3 ч. 2 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи - 28.07.2017 р. було складено протоколи у відношенні ОСОБА_1 за скоєння ним 04.01.2016 року адміністративних правопорушень, за яке передбачена відповідальність за ст. 212-3 ч. 2 КУпАП.

Провина ОСОБА_1 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Так, встановлено, що заявники ОСОБА_3 та ОСОБА_6 подали до Ірпінської міської ради запити від 02.12.2015 р. зареєстровані 03.12.2015 р. за № П-16063.2 та № П-16064.2 про доступ до публічної інформації.

У звязку із неотриманням заявниками інформації у строки, встановлені Законом України «Про доступ до публічної інформації» до ради був направлений лист Представника Уповноваженого ОСОБА_4 від 25.03.2016 р. № 11/15-П261143.16/10-11 із вимогами, зокрема, надати завірену копію відповіді у разі її надання (а.с.8).

Листом ради від 07.04.2016 р. № 01-08/1115 було повідомлено, що відповідь на запит заявникам надавалась листом від 04.01.2016 р. № П-16064.2 та листом від 04.01.2016 р. № П-16063.2 за підписом першого заступника міського голови ОСОБА_1 (а.с.7).

Однак, як вбачається з копії листів Ірпінською міською радою заявникам не було надано інформацію у відповідь на запити від 02.12.2015 р., що свідчить про неправомірніть відмови у наданні запитуваної інформації.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи, що ОСОБА_1 вчинив два адміністративних правопорушення, справи про вчинення яких одночасно розглядалися суддею, суд вважає, що на правопорушника слід накласти стягнення за всі правопорушення в межах санкції, встановленої ст. 212-3 ч. 2 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. 212-3 ч. 2 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 212-3 ч. 2 КУпАП накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсотпятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: ОСОБА_7