АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/1168/17Суддя 1 інстанції Гринь Н. Г.
Номер провадження 33/774/5/К/17Суддя- доповідач ОСОБА_1.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2017 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, за участю: ОСОБА_2 та її захисника ОСОБА_3, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, непрацюючу, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. 00 коп., в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. 00 коп., в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, водій ОСОБА_4 12 лютого 2017 року о 03-30 годині, у м. Кривому Розі по пр. Героїв-підпільників, біля будинку № 14, керувала транспортним засобом марки «Toyota Auris», реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови) та відмовилася від проходження медичного огляду на стан спяніння в установленому законом порядку, чим порушила п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови та закриття провадження у справі у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 145191 від 12 лютого 2017 року не може бути допустимим доказом на підтвердження її вини у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки складений неповажною особою - працівником поліції, тоді як, згідно з п. 2.5 ПДР України в чинній на момент його складення редакції, право на предявлення вимоги до водія про походження медичного огляду на стан спяніння мав тільки працівник міліції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 та її захисник ОСОБА_3, кожен окремо, вимоги та доводи апеляційної скарги та доповнень до неї, підтримали у повному обсязі й наполягали на її задоволенні.

Вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 145191 від 12 лютого 2017 року, відповідно до якого ОСОБА_2 у присутності двох свідків відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу газоаналізатору Драгер; поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, кожен з яких підтвердили те, що 12.02.2017 року близько 03 год. 30 хв. в їх присутності ОСОБА_2 відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичному закладі; відеозаписом із бодікамер АЕ 00030, АЕ 00119, на якому відображено факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння як з використанням газоаналізатора так і в медичному закладі, а також обставини складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Окрім того, допитані судом першої інстанції в якості свідків інспектори роти № 3 батальйону № 2 УПП в м. Кривий Ріг ОСОБА_7 та ОСОБА_8 також підтвердили факт зупинення автомобіля під керуванням ОСОБА_2 й обставини складення щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення у звязку з її відмовою від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на вимогу працівників поліції в законом встановленому порядку.

ОСОБА_2, як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді не заперечувала того факту, що вона відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на вимогу працівників поліції в законом встановленому порядку.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, вважаю, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 та наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, обставини якого зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 145191 від 12 лютого 2017 року.

Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначений протокол про адміністративне правопорушення складено інспектором роти № 3 батальйону № 2 УПП в м. Кривий Ріг лейтенантом поліції ОСОБА_7 з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254256 КУпАП, й жодних підстав вважати його не допустимим доказом з підстав складення останнього неповажною особою відповідно до доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не вбачає.

При цьому, не приведення законодавства України, зокрема змісту п. 2.5 ПДР України, у відповідність із Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року, № 580-VIII, на момент вчинення правопорушення не може свідчити про відсутність у поліцейського права на складення протоколу у разі порушення водієм приписів ПДР України, оскільки згідно з п. 4 розділу ХІ Перехідних та Прикінцевих положень цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із ним, акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, згідно з приписами п. 1 ст. 255 КУпАП, посадова особа органів внутрішніх справ (Національної поліції), встановивши факт порушення водієм п. 2.5 ПДР України, наділена правом складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Будь-яких інших доказів, які б спростовували висновок суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апелянтом не надано.

При апеляційному перегляді порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, не встановлено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, суд першої інстанції дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1