ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
___________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2017 рокум. Дніпропетровськ

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Гончаренко В.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції у м. Дніпрі ДПП НП України, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, не працюючої, яка мешкає за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 20/137, притягнутої за ч. 4 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Інспектором патрульної поліції складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1, відповідно до якого остання 30 серпня 2017 року о 20 годині 20 хвилин, за адресою: пр. Дмитра Яворницького, 20 в м. Дніпрі, будучи причетною до дорожньо-транспортної пригоди в якості водія транспортного засобу «ОСОБА_2 ОСОБА_3», д/н НОМЕР_1, вживала алкоголь до проведення уповноваженою посадовою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного спяніння.

ОСОБА_1 з'явилась до суду, свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнала та пояснила, що вона не керувала автомобілем НОМЕР_2, а лише на подвір'ї за місцем свого мешкання побачила декілька автомобілів патрульної поліції, які підїхали до вищевказаного автомобіля, оскільки власник останнього їй знайомий, вона вирішила вийти у двір до поліції, які стали звинувачувати її в тому, що саме вона керувала даним автомобілем в момент дорожньо-транспортної події, яка начебто відбулась раніше в цей день, на це вона стала заперечувати та повідомила, що в неї є свій власний автомобіль та вона не керувала автомобілем НОМЕР_2, після цього їй запропонували пройти огляд на стан сп'яніння, однак вона вважала такі вимоги безпідставними, оскільки в цей момент не керувала жодним автомобілем.

Ознайомившись з матеріалами справи, вважаю, що дана адміністративна справа підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності, по наступним підставам.

Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Частиною 4 статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Враховуючи те, що ч. 4 ст. 130 КУпАП, за способом свого викладення відноситься до бланкетних норм права, тобто її диспозиція не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші спеціальні норми законодавчих актів, у даному випадку положення Правил дорожнього руху України, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення певного пункту ПДР, котрий зазначений уповноваженою посадовою особою у протоколі. В протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 108930 від 30 серпня 2017 року відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП вказано, що особою, яка притягається до адміністративної відповідальності було порушено п. 2.9 «г» ПДР, що приписує заборону водіям передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані, проте суть правопорушення викладена в змісті протоколу вказує на те, що водій транспортного засобу стала вживати алкогольні напої після дорожньо-транспортної пригоди за її участі, отже пункт правил дорожнього руху не зіставляється з діями останньої наведеними в змісті такого протоколу. Таким чином, вбачається безпідставним звинувачення ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9 «г» ПДР, відповідальність за порушення якого не передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП. Формування в такий спосіб обвинувачення є недопустимим, оскільки воно змушує захищатись особу від діяння, яке нею не було скоєно.

Нормативно правовий акт, за порушення якого встановлюється адміністративна відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП є п. 2.10 «є» ПДР, яким передбачено, що в разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водію забороняється до проведення медичного огляду вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі. Тобто в даному випадку інспектором патрульної поліції під час складання даного протоколу про адміністративне правопорушення було формально зазначено порушення зовсім іншого ніж передбачала фактична ситуація пункту правил дорожнього руху, що звісно порушує право на захист такої особи, оскільки не дозволяє захищатися від конкретного звинувачення, що поставлено їй у вину органом державної влади.

Логічно-систематичний аналіз змісту положень ч. 4 ст. 130 КУпАП свідчить про те, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за означеною статтею необхідним є доведення того факту, що після дорожньо-транспортної пригоди за участю водія, останній вживає алкогольні напої не дочекавшись проведення відносно нього медичного огляду.

Однак, вивчення матеріалів даної справи не дозволяє встановити таких відомостей, бо в ній відсутні хоча б які-небудь докази, що свідчать про те, що водієм ОСОБА_1 було вжито алкоголь після настання події зіткнення транспортних засобів. Так, відповідно до пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вони стали очевидцями лише відмови водія від походження огляду на стан алкогольного сп'яніння, інших належних та допустимих доказів вживання правопорушницею алкоголю після дорожньо-транспортної пригоди надано суду не було, зокрема про це могло б достовірно свідчити відеозапис з камер на форменому одязі співробітників поліції, на якому було б зафіксовано зазначені фактичні обставини, які підлягають доказуванню в даній справі, проте останній не був долучений уповноваженою посадовою особою. В той же час рапорт співробітників поліції не може розглядатися як доказ на підтвердження вищевказаного, оскільки дані посадові особи являються уповноваженими посадовими особами на складання відповідного протоколу та виконують свої професійні обовязки, безпосередньо повязані з цим, а отже дії останніх можуть бути необєктивними та мати характер направлений на притягнення особи до адміністративної відповідальності, при цьому такі обставини прямо заперечуються самою правопорушницею у її власних письмових поясненнях, в яких вказано, що вона не вживала алкоголь та не помітила як відбулось ДТП за її участі.

Враховуючи, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється судом в рамках предявленого обвинувачення, в даному випадку в межах фактичних обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, а вихід за вказані межі є недопустимим, суд приходить до висновку, що зібрані по даній справі докази не підтверджують існування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Оскільки суд повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності поза розумним сумнівом, вважаю, що за цим стандартом доказування не було доведено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину органом патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, притягнутого за ч. 4 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набрала чинності:

Суддя:ОСОБА_6