Справа № 487/3476/17 25.10.2017 25.10.2017 25.10.2017
Номер провадження: 33/784/429/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2017 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області

у складі: головуючої - судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Тимошенка О.С.

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Снігір Є.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 вересня 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, мешкає в АДРЕСА_2,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Згідно постанови судді, 23 червня 2017 року о 4:15 год. в районі перехрестя вул. 7 Слобідська та вул. Кузнецька в м. Миколаєві водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 316і, д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота.

Від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що висновки судді не відповідають обставинам справи, постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Стверджує, що взагалі не керував транспортним засобом та його не зупиняли під час руху, а в момент складання протоколу про адміністративне правопорушення транспортний засіб був в такому технічному стані, що не дозволяв рухатись, у зв'язку з чим ОСОБА_1 і оглядав його та намагався зв'язатися з власником транспортного засобу.

Апелянт звертає увагу суду, що відеозаписи, надані працівниками поліції для дослідження та приєднання до матеріалів справи, не відображають всіх обставин справи та зазначає, що на окремому диску взагалі надано відеозапис, на якому рухається по дорозі невідомий транспортний засіб.

Також зазначає, що працівники поліції взагалі не пропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння, в тому числі не пропонували йому їхати до медичного закладу.

Апелянт вважає, що працівники поліції, в порушення вимог п. 6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», безпідставно затримали його, застосовуючи суворий фізичний вплив, доставили його до відділення поліції, безпідставно утримували в кайданках.

Просить врахувати, що коли його відпустили з відділу поліції, він самостійно звернувся до Миколаївського обласного наркологічного диспансеру для проходження дослідження на стан сп'яніння.

За результатом проходження відповідного дослідження отримав висновок про те, що він був тверезий у момент складання протоколу. Копію даного висновку він надав як доказ при вирішенні справи в суді першої інстанції, але суддя взагалі не взяв його до уваги.

Також стверджує, що свідків, вказаних в протоколі, ані на місці зупинки, ані під час складання протоколу не було. Також їх не було, коли пропонували поїхати до лікарні.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Снігір Є.О. на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, є правильними.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Тому суддя, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, в обґрунтування своїх висновків вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в установленому законом порядку.

Як слідує з протоколу, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота.

Зазначену обставину підтвердив в суді свідок ОСОБА_3 - поліцейський УПП у м. Миколаєві, який також пояснив, що 23.06.2017 р. близько 4 години ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом, рухаючись по вул. Кузнецькій, підрізав вантажний автомобіль, у зв'язку з чим був зупинений працівниками поліції. При спілкуванні з правопорушником у поліцейських виникли підозри про те, що останній знаходиться у стані алкогольного сп'яніння, проте надати документи та пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння він відмовився. Після чого, ОСОБА_1 закрив автомобіль та почав кудись йти, не реагуючи на законні вимоги працівників поліції. Тому ОСОБА_1 був затриманий та доставлений до відділення поліції, для складання адміністративного протоколу.

Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини та показання свідка ОСОБА_3 підтверджується дослідженим в суді відеозаписом, здійснений з нагрудного відеореєстратора поліцейського.

Згідно відеозапису, ОСОБА_3 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції, та під час звернення до нього працівників поліції ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля. Тобто, ці дані спростовують висловлені в апеляційній скарзі доводи апелянта про те, що ОСОБА_4 взагалі не керував транспортним засобом та його не зупиняли під час руху.

Як слідує з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, у відношенні ОСОБА_1 був складений протокол МИ № 007854 про адміністративне затримання за ч.1 ст. 130 КУпАП 23.06.2017 р. о 04:30.

Обгрунтованність складання зазначеного протоколу про адміністративне затримання ОСОБА_1 підтверджено даними відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського, згідно яким 23.06.2017 р. о 04:24 год поліцейські рухалися за автомобілем під керуванням ОСОБА_1, останній зупинив автомобіль та вийшов з нього, на вимогу поліцейського надати документи не реагував, поводився зухвало. Працівник поліції з'ясовував, чи перебуває ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння, звернувшись до останнього з відповідним запитанням.

Як видно з відеозапису, враховуючи поведінку ОСОБА_1, у працівника поліції були достатні підстави вважати про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння.

Проте, як слідує з відеозапису, після звернення працівника поліції до ОСОБА_1 з вимогою надати документи, повідомити дані про його особу, останній закрив автомобіль та пройшов певну відстань від автомобіля, не реагуючи на вимогу працівників поліції зупинитися. У зв'язку з чим, до ОСОБА_1 застосовані кайданки та доставлено до Заводського відділу поліції.

Хоча апелянт посилається на відсутність свідків на місці зупинки транспортного засобу, але, враховуючи обставини, які слугували підставою для адміністративного затримання ОСОБА_1, саме на місці зупинки транспортного засобу свідки залучені не були.

Згідно відеозапису, під час перебування у відділенні поліції, о 05:26 ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп'яніння.

Зазначену обставину підтвердили свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в письмових поясненнях, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення. У цих поясненнях зазначено, що у відділенні поліції ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан сп'яніння відмовився, що узгоджується з даними відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, під час складання протоколу ОСОБА_1 були роз'яснені його процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП, йому було забезпечено участь захисника, який прибув до відділення поліції (а.с. 7), але від послуг якого правопорушник відмовився. Також ОСОБА_1 відмовився від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення, шо також підтверджується даними відеозапису.

Відповідно до п. 9 розділу 2 Інструкції « Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», результати огляду водіїв транспортних засобів в закладах охорони здоров'я можуть вважатися достовірними лише в тому випадку, якщо такий огляд проведено в присутності поліцейського та не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до п. 22 розділу III цієї Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог цієї інструкції, вважається недійсним.

Апеляційний суд вважає правильним те, що суддя не врахував виписку із медичної карти № 2116 від 23.06.2017 р., наданої ОСОБА_1 як доказ підтвердження своєї невинуватості, оскільки такий огляд проведено з порушенням вимог зазначеної інструкції, у відсутність поліцейського.

Окрім того, на запит апеляційного суду Миколаївської області Миколаївський обласний наркологічний диспансер надав довідку від 12.10.2017 р., відповідно якій ОСОБА_1 не проходив медичний огляд на стан сп'яніння в МОНД.

З наданої апелянтом додаткової відповіді обласного наркологічного диспансеру № 01-1922 від 25.10.2017 р. вбачається, що медичний огляд ОСОБА_1 проходив, йому встановлено діагноз: «тверезий», але акт не складався.

Однак, з урахуванням вимог п.19 розділу III зазначеної Інструкції, передбачено складання акта медичного огляду особи, який залишається в закладі охорони здоров'я. Таким чином, зазначена відповідь № 01-1922 від 25.10.2017 р. підтверджує попередню відповідь Миколаївського обласного наркологічного диспансеру від 12.10.2017 р.

Таким чином, надана ОСОБА_1 виписка із медичної карти №2116 від 23.06.2017 р. не є належним та допустимим доказом, а тому не спростовує його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, як вважає апелянт.

Вищезазначене спростовує доводи апелянта про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на наведене, встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стягнення накладено судом з урахуванням правил, визначених ст. 33 КУпАП, в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Прийняте суддею рішення є законним та обґрунтованим, а тому немає підстав для скасування постанови судді, про що просить апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва 20 вересня 2017 року у відношенні ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя: