Справа № 129/475/17
Провадження № 3/135/71/17
ПОСТАНОВА

іменем України

21.04.2017 м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області ПатраманськийІ.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, матеріали якої надійшли від Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, місце проживання якого зареєстровано за адресою: Вінницька обл., Гайсинський р., с. Дмитренки, вул. Миру, буд. 6, працюючого на Ладижинській ТЕС

за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Ладижинського міського суду Вінницької області із Ладижинського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 130КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1№907150 від 23.01.2017року, (цитую) «23.01.2017 року о 15:05 год. в м. Ладижин по вул. Наконечній водій ОСОБА_1 керував т. з. ВАЗ -111830, д.н.з. АВ 9638ВЕ з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, не чітка вимов та хода, нечіткі рухи, почервоніння обличчя) від проходження огляду на стан алкогольного спяніння відмовився(в закладах охорони здоровя) вприсутності 2- х свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 (а) Правил дорожнього руху».

ОСОБА_1 у судовому засіданні своєї вини не визнав та заявив клопотання про закриття провадження у справі. При цьому зазначив, що дійсно знаходився у стані алкогольного спяніння в районі нежитлової будівлі, де знаходиться шиномонтаж, що по вулиці Базарній в місті Ладижин Вінницької області, однак транспортним засобом не керував, а знаходився біля нього і очікував на іншу особу, з якою домовився поїхати додому, оскільки вжив алкогольні напої та не бажав порушувати правил дорожнього руху. Зазначає, що тоді, коли він знаходився в нетверезому стані біля свого автомобіля, до нього підїхали працівники поліції та запропонували пройти медичний огляд на стан спяніння, на що він відповів відмовою, оскільки не керував автомобілем. Також звертає увагу на те, що при пропозиції проходження огляду, поліцейськими допущено численні порушення встановленого порядку.

Дослідивши матеріали даної справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1, вважаю, що провадження в цій справі необхідно закрити з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю із - за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. ст. 254, 256 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

У судовому засіданні встановлено, що в діях ОСОБА_1 немає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП; адміністративний протокол відносно ОСОБА_1 складено з порушеннями вимог законів. Факти викладені в ньому, не відповідають дійсності.

Так, з диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП видно, що адміністративна відповідальність за цією статтею передбачена за вчинення таких правопорушень: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп'яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного сп'яніння у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я. Направлення особи для огляду на стан алкогольного сп'яніння і проведення такого огляду здійснюються в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України. Огляд особи на стан алкогольного сп'яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану алкогольного сп'яніння, оформлення результатів такого огляду, та направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння, і проведення такого огляду, регламентується положеннями «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (далі - Порядок), та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України 09.11.2015 №1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за № 1413/27858 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. п. 6, 7 Інструкції, огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоровя).

Відповідно до п. 4 Порядку, огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

У відповідності до п. 6 розділу ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

У ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

До протоколу серії АП1 №907150 від 23.01.2017року, додано пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Із письмових пояснень свідка ОСОБА_2, його було зупинено працівниками поліції 23.01.2017 року біля 15 год.20 хв. в місті Ладижин по вулиці Карла Маркса та він може засвідчити факт того , що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного спяніння , стояв біля транспортного засобу на вимогу працівників поліції пройти медичний огляд як на місці так і в лікарні відмовився , від отримання копії протоколу та підпису у ньому відмовився.

Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_3, його було зупинено працівниками поліції 23.01.2017 року біля 15 год.10 хв. в місті Ладижин по вулиці Карла Маркса та він може засвідчити факт того , що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного спяніння, стояв біля транспортного засобу на вимогу працівників поліції пройти медичний огляд на стан спяніння в лікарні відмовився , від підпису протоколу відмовився.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав, що 23.01.2017 року разом із ОСОБА_5 їхав з Ладижинської ТЕС, заїхали в магазин, де випивали алкогольні напої. Він пішов додому, а ОСОБА_1 залишився очікувати ОСОБА_6, з яким попередньо домовився про те, що останній завезе його додому, оскільки не хотів в нетверезому стані сідати за кермо автомобіля.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що близько 25.01.2017 року, о 12 год. 30 хв., зустрівся з ОСОБА_1, який попросив його відвезти на його ж автомобілі додому, адже той планував вживати алкогольні напої. Домовилися зустрітися о 16 у старій частині міста Ладижин, однак, коли він прибув у зазначене місце у визначений час, ОСОБА_1 там не було. Пізніше він дізнався, що ОСОБА_1 затримали працівники поліції і склали відносно нього протокол.

Отже, письмові пояснення свідків, що додані до матеріалів протоколу у справі про адміністративне правопорушення та покази свідків, допитаних у судовому засіданні, підтверджують, що ОСОБА_1 не керував автомобілем 23.01.2017 року, біля 15 год., а стояв на місці, де працівники поліції пропонували йому проходити огляд на стан спяніння.

Будь- яких інших доказів, які б підтвердили винуватість ОСОБА_1, інспектором поліції суду не надано.

Із врахуванням ч.3 ст.62 Конституції України, згідно з якими обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У п.1 ст.11 Загальної декларації прав людини, п.2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, у принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, у ст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обовязковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обгрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

З аналізу цих міжнародних правових норм видно, що на ОСОБА_1 поширюється принцип презумпції невинуватості, оскільки його винуватість не доведена допустимими і належними доказами.

Зважаючи на те, що було порушено порядок проведення огляду, а викладені в протоколі факти не підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, даний протокол не приймаю до уваги. Разом з тим, пояснення свідків у сукупності з іншими фактичними даними, дослідженими суддею, спростовують викладені у протоколі про адміністративне правопорушення факти.

На підставі викладеного, враховуючи обставини, встановлені суддею, та проаналізувавши суть порушення, зазначеного в протоколі, вислухавши пояснення, особи, що притягується до адміністративної відповідальності, суддя прийшов до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

На підставівикладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченеч. 1 ст. 130КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів до Апеляційного суду Вінницької області через Ладижинський міський суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя