Провадження № 33/792/514/17
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2017 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретаря судового засідання Пелюх О.С., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 вересня 2017 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 вересня 2017 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1, працює головним інженером в ПП «Гранддорбуд»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 320 грн. судового збору.

ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він 13 червня 2017 року о 00 год. 26 хв. в м. Хмельницькому по вул. Заводській, 34, керував транспортним засобом «Chevrolet Aveo», номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив пункт 2.9а Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказував, що судом порушено його право на захист в суді першої інстанції, суд ухвалив постанову в відсутність апелянта, належним чином не повідомленого про судовий розгляд справи, поклав в основу доведеності вини апелянта недопустимі докази, не врахував, що огляд поліцейським на місці зупинки транспортного засобу був проведений з порушеннями вимог законодавства, в протоколі не зазначено про свідків, які мають бути обов»язково залученими при проведенні огляду на місці зупинки транспортного засобу, відсутні їх підписи, що, на думку апелянта, вказує про недотримання поліцейськими вимог законодавства. Апелянт вказував, що роздруківка показника спеціального технічного засобу не містила його підпису, дані відеозапису вказують, що він не погоджувався з результатами огляду на місці зупинки, а недоставлення працівниками поліції його до медичного закладу для проведення огляду, на переконання апелянта, вказує про недопустимість результатів огляду апелянта на місці зупинки поліцейським.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника

ОСОБА_3. в підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга

ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини

ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Доводи апелянта в апеляційному суді щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, необґрунтованості висновків суду першої інстанції, та що в справі відсутні належні та допустимі докази в підтвердження винуватості його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а огляд був проведений з порушеннями вимог відповідних нормативно-правових актів, не можуть бути враховані апеляційним судом, позаяк такі його твердження суперечать сукупності досліджених судом першої інстанції та апеляційним судом доказів.

13 червня 2017року інспектором роти №2 УПП у м.Хмельницькому лейтенантом поліції Воробеєм П.П. складений щодо ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення (серії БР №198514), в якому зазначено, що того ж дня о 00 год. 26 хв.

ОСОБА_2 в м.Хмельницькому, по вул. Заводській, 34, в порушення вимог п.2.9а Правил дорожнього руху, керував автомобілем «Chevrolet Aveo», номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп»яніння, огляд на стан сп»яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки в присутності двох свідків, з застосування приладу «Drager» (а.с.1). Протокол був підписаний апелянтом без будь-яких зауважень щодо його змісту.

Як видно з матеріалів справи ОСОБА_2 в присутності двох свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 проходив відповідний огляд на стан сп»яніння на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу, який проводився поліцейським, під час якого було встановлено факт наявності алкоголю в видихуваному апелянтом повітрі 2,53 ‰. Вказані обставини підтверджуються даними акту огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп»яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.2), роздруківкою тесту ( а.с.3, 4), були визнані апелянтом в апеляційному суді. Своїм підписом в відповідній графі акту апелянт виказав про свою згоду з результатами огляду на місці зупинки (а.с.2).

Як видно з відеозапису з нагрудних камер поліцейських, під час проведення огляду на місці зупинки в присутності двох свідків ОСОБА_2 проходив огляд на стан сп»яніння, визнав факт вживання ним спиртного незадовго перед тим, на відео чітко зафіксовано результати тесту - 2,53 ‰, що було продемонстровано всім присутнім та зафіксовано факт роздрукування поліцейськими результатів тесту, а також зафіксовано, що на неодноразові роз»яснення поліцейським ОСОБА_2 його право в разі незгоди проїхати до медичного закладу для проведення огляду в лікарні та неодноразові пропозиції проїхати до лікарні, апелянт відмовився (запис о 00.52.20).

В апеляційному суді ОСОБА_2 визнавав факт вживання ним незадовго перед зупинкою його працівниками поліції спиртних напоїв. Про наявність ознак вживання спиртних напоїв - різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка вимова - вказано в акті огляду на стан алкогольного сп»яніння (а.с.2), що, в сукупності з визнанням апелянтом факту вживання ним спиртних напоїв, дає суду підстави вважати, що в поліцейських були всі підстави для проведення огляду водія на стан сп»яніння.

Ті обставини, що дані про свідків не були відображені в протоколі про адміністративне правопорушення, та ними протокол не підписаний, не дають підстав вважати, що протокол складений з істотними порушеннями вимог законодавства та є недопустимим доказом, про що вказував апелянт в апеляційній скарзі. Як видно з поданого до суду першої інстанції клопотання адвоката ОСОБА_3. (а.с.19) той вказував про необхідність виклику та допиту в суді першої інстанції свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, вказуючи, що вказаних осіб під час огляду не було, так як в протоколі не вказано даних про них. Як видно з даних переглянутого судом запису з нагрудних камер спостереження поліцейських свідки були присутні під час проведення огляду апелянта на місці зупинки. За таких обставин та визнання апелянтом факту присутності свідків при проходженні ним огляду, а також факту відмови його від поїздки до лікарні для проходження огляду в медичному закладі, твердження апелянта, що судом першої інстанції їх не було допитано, не вказують на наявність безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції, позаяк не вказують про порушення його права на захист. Як видно з даних журналу судового засідання 21 липня 2017року апелянт та його захисник були присутні під час судового розгляду справи про притягнення апелянта до відповідальності, під час якого ОСОБА_2 давав свої пояснення з приводу складеного протоколу, скористався таким своїм правом і під час апеляційного розгляду, визнаючи факт присутності свідків при проходженні ним огляду на місці, відмову від огляду в медичному закладі. Під час апеляційного розгляду апелянтом та його захисником не було заявлено клопотань про виклик та допит вказаних свідків під час апеляційного розгляду. Зважаючи на ті обставини, що факти, для підтвердження яких в суді першої інстанції викликались свідки-поняті, не знайшли свого підтвердження в апеляційному суді, апелянт та його захисник не скористались своїм правом для виклику та допиту вказаних свідків в апеляційному суді, розгляд справи судом першої інстанції в відсутність цих свідків не дає підстав для скасування оскарженого судового рішення. При цьому апеляційний суд враховує, що свідчення даних свідків, за наявності інших об»єктивних доказів в підтвердження обставин присутності двох свідків при проведенні огляду апелянта, згоди апелянта з результатами огляду та відмови від проведення огляду в медичному закладі, не були необхідними та єдиними доказами в ході судового розгляду справи судом першої інстанції на підтвердження доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Як видно з матеріалів справи ОСОБА_2 був присутній в судових засідання 27 червня 2017 року, 21 липня 2017року, тоді ж в присутності захисника давав пояснення (а.с.20). Однак два наступні судові засідання були відкладені за клопотаннями захисника, однак обґрунтованих причин нез»явлення ОСОБА_2 в ці судові засідання апелянт під час апеляційного розгляду не навів, тобто, декларуючи свої права, апелянт ігнорував покладені на нього обов»язки.

В процесі апеляційного розгляду ОСОБА_2 повністю забезпечені та відновлені його права, передбачені ст. 268 КУпАП. За таких обставин закінчення розгляду справи судом першої інстанції 11 вересня 2017року у відсутності апелянта ( з огляду на те, що його права відновлені в процесі апеляційного розгляду, будь-яких заяв, клопотань, нових доказів апелянтом не подавалось) не може бути безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Ті обставини, що роздруківки спеціального технічного засобу(а.с.3,4) не підписані апелянтом, не дають підстави для інакшого висновку, зважаючи, що факт роздруківки поліцейськими зафіксований на відеозаписі. На відеозаписі також зафіксовано результат проведеного огляду ( 2,53‰), такий же результат тесту зазначено і на роздруківках. Своїм підписом у акті огляду ОСОБА_2 засвідчив про свою згоду з результатами огляду на стан сп»яніння, що спростовує доводи захисника в апеляційному суді, що ОСОБА_2, не погоджувався з результатами огляду на місці, в зв»язку з чим мав би бути проведений огляд водія в медичному закладі. До того ж підставою для складення протоколу про адміністративного правопорушення є акт огляду, а не лише роздруківка. У встановленому порядку ОСОБА_2 був відсторонений від керування автомобілем ( а.с. 6).

Ті обставини, що акт огляду не підписаний працівником поліції, не дає підстав вважати складений акт недопустимими доказом, позаяк у вказаному акті (а.с.2) чітко зазначено, що акт склав інспектор Управління патрульної поліції в м.Хмельницькому Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції «Воробей Петро Петрович», що не оспорювалось під час апеляційного розгляду апелянтом, акт підписаний ОСОБА_2, свідками ОСОБА_5, ОСОБА_6, що не дає підстав сумніватись в його достовірності.

Під час апеляційного розгляду не встановлено даних, що в процесі встановлення обставини справи, складення відповідних документів за участю ОСОБА_2, з боку працівників поліції на апелянта чинився тиск та що він не усвідомлював змісту підписуваних ним документів.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських під час проведення огляду ОСОБА_2 на стан сп»яніння, складення відповідних документів за наслідками такого огляду, порушень вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Стороною захисту не наведено обґрунтованих доводів, які б спростовували висновки судді, та вказували б на відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Погоджуючись з обраним видом та розміром стягнення, апеляційний суд враховує всі обставини справи, особу ОСОБА_2, який раніше до відповідальності не притягувався, працює, визнавав свою вину у тому, що керував автомобілем після вживання ним спиртних напоїв, та вважає, що обране судом першої інстанції стягнення в виді штрафу в розмірі 10200грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, є достатнім для виховання ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових правопорушень. Ті обставини, що його робота пов»язана з керуванням транспортним засобом, не дає підстав для зміни призначеного судом першої інстанції стягнення та не може бути врахована апеляційним судом, зважаючи на ті обставини, що санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, передбачене накладення безальтернативного стягнення в виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з обов»язковим позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 вересня 2017року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а апеляційну скаргу

ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області В.В. Бондар