АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови, 24 вересня 2017 року о 20 год. 10 хв., ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 по просп. Лобановського, 150 в м. Києві, з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме порушення мови та координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови суду, просить її скасувати, а провадження в справі відносно нього закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При цьому апелянт зазначає, що розглядаючи справу про притягнення його до адміністративної відповідальності, суд значно відступив від принципів законності та об'єктивності судового розгляду, чим порушив вимоги п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Також вказує, що 24.10.2017 року подав через канцелярію суду клопотання про закриття відносно нього провадження в справі про адміністративне правопорушення разом з довідкою за підписом головного лікаря Білоцерківської міської лікарні №4 від 25.09.2017 року, з якої вбачається, що на час проведення медичного огляду, куди він звертався для його освідування 24.09.2017 року о 22 год. 56 хв. він не перебував в стані наркотичного сп'яніння, однак суд, в порушення вимог ст. 268 КУпАП, проігнорував подане клопотання від 24.10.2017 року, чим порушив його право на справедливий судовий захист, а також принцип верховенства права, законності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Оскільки особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи апеляційним судом, про що є дані в матеріалах справи (а.с. 17), клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, а тому суд вважає можливим розглянути справу без його участі.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 та доводи викладені в його апеляційній скарзі, вважаю, що підстави для її задоволення відсутні, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.09.2017 року за адресою: просп. Лобановського, 150 в м. Києві було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР №163748 відносно ОСОБА_2, який на вимогу працівника поліції відмовився пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, і даний протокол з додатками 28.09.2017 року надійшов до Голосіївського районного суду м. Києва, за результатами розгляду якого ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у порушенні ним п.2.5 ПДР України є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №163748 від 24.09.2017 року (а.с. 1), в якому зазначено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці очей не реагують на світло, порушення мови та координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці), при цьому пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків; поясненнями цих свідків, які засвідчили відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння (а.с. 3); розпискою гр. ОСОБА_3 (а.с. 2), на підтвердження факту відсторонення ОСОБА_2 від керування транспортним засобом та залишення на зберігання автомобіля НОМЕР_2, а тому вважаю, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП повністю доведена.

Апеляційні доводи ОСОБА_2 про порушення суддею вимог щодо всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи, який проігнорував клопотання ОСОБА_2 про закриття провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, подане 24.10.2017 року через канцелярію суду разом з медичною довідкою від 25.09.2017 №1501, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки ці доводи були предметом перевірки судом першої інстанції, яким була дана належна правова оцінка.

Що стосується посилання ОСОБА_2 на ту обставину, що він не перебував в стані наркотичного сп'яніння під час керування транспортним засобом на підтвердження чого надав суду довідку №1501 від 25.09.2017 року за підписом головного лікаря Білоцерківської міської лікарні №4, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки згідно вимог ст. 130 КУпАП відповідальність за вчинення даного адміністративного правопорушення настає не тільки за курування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження згідно встановленого порядку відповідного огляду на стан сп'яніння, і залучені працівниками поліції свідки засвідчили саме відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння, а не перебування останнього в стані наркотичного сп'яніння.

За наведеного, постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24.10.2017 року відносно ОСОБА_2 є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування та закриття провадження в справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, про що ставиться питання в його апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/796/2916/2017 Категорія КУпАП: ч.1 ст. 130 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.