ун. № 759/8114/17
пр. № 3/759/4193/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Новик В.П. за участю ОСОБА_1 т.П. її захисника ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції м. Києва, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1

за ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

17.05.2017 приблизно об 17 годині 50 хвилин ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_2 по вул. Генерала Потапова в м. Києві, при виїзді на нерегульоване перехрестя із вул. ОСОБА_4, не надала переваги в русі автомобілю НОМЕР_3, внаслідок чого здійснила із ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

ОСОБА_1 при розгляді справи пояснила, що 17.05.2017 приблизно об 17 годині 50 хвилин керувала автомобілем НОМЕР_4 по вул. Генерала Потапова. Перед перехрестям зупинилась та пропустила всіх пішоходів, переконалась, що по головній дорозі (вул.. Картвелішвілі) на яку вона мала намір повернути, рухались автомобілі тільки в крайній лівій смузі. Вона здійснила поворот в крайню праву смугу вул.. Кратвелішвілі та завершивши маневр продовжила рух і в цей момент відчула удар від наїзду на неї автомобілю НОМЕР_3.

Крім того, незважаючи на розяснення судді щодо необхідності залучення в якості захисника - адвоката чи іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги, ОСОБА_1 наполягала на залучені саме ОСОБА_2 як її захисника. Незважаючи на те, що ОСОБА_2 не послався на норму закону, що дозволяє йому бути захисником при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суддею допущено його до розгляду справи в якості захисника ОСОБА_1 з метою запобігання порушення права останньої на захист та права на вільний вибір захисника, гарантованих Конституцією України.

На виконання положення пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року про неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників досліджено всі надані та долучені до матеріалів справи докази.

Так, згідно пояснень ОСОБА_3 під час розгляду справи 17.05.2017 приблизно об 17 годині 50 хвилин він керував автомобілем НОМЕР_3 по вул. В.Покотила в м. Києві. Підїжджаючи до перехрестя із вул. ОСОБА_5, що є другорядною на даному перехресті, побачив, як до зазначеного перехрестя по другорядній дорозі наближається автомобіль НОМЕР_4. Оскільки він бачив, що автомобіль «Мазда» не зменшує перед перехрестям швидкість свого руху, він подав звуковий сигнал, однак водій зазначеного автомобіля не відреагував, і в момент коли він (ОСОБА_3М.) вже майже проїхав перехрестя відчув удар. ОСОБА_3 зазначив, що задня частина його автомобіля в момент удару, ще була на перехресті.

Пунктом 16.11. ПДР України передбачено, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Разом з тим, схема місця ДТП із зазначенням пошкоджень транспортних засобів, яка підписана учасниками дорожньо-транспортної пригоди, розташування автомобілів, характер їх пошкоджень, місце зіткнення транспортних засобів, які ніким не оспорювались, фотоматеріали, свідчать про те, що ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_2 та виїжджаючи на перехрестя із другорядної дороги не дотрималась вимог ПДР України.

Крім того, вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 133534 від 17.05.2017, в якому зазначено дату, час та місце вчинення ДТП, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, як того вимагає ст. 256 КУпАП.

Суддя відхиляє доводи ОСОБА_1 про вчинення ДТП із вини іншого водія, оскільки останні спростовуються наявними у матеріалах справи доказами та вважає їх лише способом захисту і спробою уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, що узгоджуються між собою, є допустимими, належними та достатніми, та всі встановлені обставини, що мають значення для вирішення справи, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 порушила п. 16.11 Правил дорожнього руху та її дії за ст. 124 КУпАП кваліфіковані вірно.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь її вини та ставлення до вчиненого, відсутність обтяжуючих та помякшуючих відповідальність обставин під час вчинення даного правопорушення, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчиненню нових правопорушень застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції статті 124 КУпАП у виді штрафу.

Також приходжу до висновку, що в даному випадку таке стягнення як штраф буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення та повністю відповідатиме меті його застосування, у зв'язку з чим, не вбачаю підстав для накладення іншого більш суворого виду стягнення такого як позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі викладеного й ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, керуючись ст. 27, 33, 36, 40-1, 283-285, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, який становить 320 гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд міста Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред'явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя: В.П. Новик