АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1176/2017 Суддя у першій інстанції: Домарєв О.В.
Категорія: ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м.Києва Фрич Т.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, захисника Багача І.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника Багача І.І. в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 07 квітня 2017 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Дарницького районного суду міста Києва від 07 квітня 2017 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір, що становить 320 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_3, 24.01.2017 року приблизно о 01 год. 00 хв. в м. Києві по вул. Ревуцького, 12/37 керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння ОСОБА_3 в порушення п.2,5 ПДР України відмовився в присутності двох свідків.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням захисник Багач І.І., в інтересах ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2017 року, та постановити нову, якою провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 не можна вважати допустимим доказом, оскільки він має виправлення в частині дати вчинення адміністративного правопорушення, та протокол який направлений на розгляд до суду має суттєві відмінності між протоколом, який був вручений ОСОБА_3

Крім того, апелянт вказує, що судом був допитаний інспектор поліції ОСОБА_5, однак його пояснення являються недопустимими доказам, оскільки всупереч ст.251 КУпАП відібрані не у очевидця обставин вчинення адміністративного правопорушення, а вказані пояснення відібрані у особи, яка прямо зацікавлена у вирішення справи, оскільки складала відповідні недопустимі протоколи, рапорти, які надані суду.

Також апелянт зазначає, що суд безпідставно визнав відеозапис з нагрудної камери інспектора роти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 як доказ, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено відомості про застосування відеозйомки, та на який саме носій здійснюється запис, та взагалі не зрозуміло, коли саме, ким саме та при яких обставинах був отриманий та досліджений судом відеозапис, а про відеозапис не був повідомлений ОСОБА_3 та свідки про що свідчить відсутність відмітки в протоколі про адміністративне правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3, його захисника які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За ст.278 КУпАП орган ( посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративні правопорушення вирішує, зокрема чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, тобто, чи дотримані вимоги ст.256 КУпАП щодо наявності у нього необхідних для вирішення справи відомостей.

В той же час, суд першої інстанції при винесенні постанови, вказаних вимог не дотримався.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №139431 від 24.01.2017 року, ОСОБА_3, 24.01.2017 року, о 01 год. 00 хв. в м. Києві, по вул.Ревуцького, 12/37, порушив ПДР, а саме здійснив поворот праворуч, з крайньої лівої смуги, не зайнявши відповідне положення, керував автомобілем НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп'яніння, нестійка хода, явний запах з порожнини рота. Від проходження огляду відмовився на стан сп'яніння в присутності двох свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Вказаними діями ОСОБА_3. порушив вимоги п.2.5, п.10.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, зокрема: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол підписується особою, яка його склала.

Згідно із ст. 130 КУпАП відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення складеного щодо ОСОБА_3, останньому вміняється порушення вимог ПДР України, а саме

п. 2.5 ПДР України, відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

п. 10.4 ПДР України, відповідно до якого перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в'їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Разом з тим, відповідальність за порушення п. 10.4 ПДР України, настає за ст. 122 КУпАП, а не за ст. 130 КУпАП, так як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3

Таким чином суддя першої інстанції, визнаючи винним ОСОБА_3, за ч.1 ст.130 КупАП, вийшов за межі складеного протоколу, що є недопустимим та узгоджується з позицією ЄСПЛ, зокрема рішення «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 року, відповідно до якого викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має право самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу .

Крім того, підчас перегляду відеозапису з нагрудних камер інспекторів роти № 2 батальйону № 3 УПП у м. Києві ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_6 та лейтенанта поліції ОСОБА_5, щодо події, під час якої було складено даний протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_3, вбачається що один із запрошених працівниками поліції свідків погодився бути свідком даної пригоди за умови, якщо назве не своє прізвище, нащо останні погодились.

Однак на відео записі відсутні відомості як було встановлено особи свідків, та чи взагалі протокол був складений за участю свідків.

Так, судом апеляційної інстанції неодноразово викликалися свідки, для підтвердження чи спростування даної події, але останні не з'явилися, у зв'язку з чим, суд позбавлений можливості переконатися у достовірності пояснень наданих свідками.

Більш того вказані свідки не були допитані в суді першої інстанції.

Згідно з ст.245 КУпАП завданнями провадження про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і суб'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За таких обставин, не зважаючи на ці протиріччя та неточності, суддя першої інстанції, не вживши будь-яких заходів щодо усунення виявлених недоліків протоколу та долучених, на його підтвердження документів, розглянув протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 по суті, та прийшов до передчасного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, а тому постанова суду підлягає скасуванню, а матеріали щодо ОСОБА_3 поверненню до Управління патрульної поліції у м. Києві для додаткової перевірки з послідуючим направленням справи за наявності для цього законних підстав, на новий судовий розгляд.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника Багача І.І. в інтересах ОСОБА_3, щодо дати вчинення адміністративного правопорушення та невизнання відеозапису з нагрудної камери інспектора роти ОСОБА_5 та ОСОБА_6, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, незаконними, та такими, що спростовуються матеріалами справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Багача І.І. в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 07 квітня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,- скасувати.

Постановити нову постанову, якою матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ч.1 ст.130 КУпАП повернути до Управління патрульної поліції у м. Києві для додаткової перевірки з послідуючим направленням справи за наявності для цього законних підстав, на новий судовий розгляд.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Т.В.Фрич