Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/166/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Пасічник Д. І.
Категорія - 164 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ремез П. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2017 року. Суддя Апеляційного суду Кіровоградської області Ремез П.М., при секретарі Піроженко Д.В., за участю представника особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 - адвоката Шведова С.П., розглянув у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, з середньою освітою, співмешкає, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за ст. ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 24.04.2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП та призначено стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

ОСОБА_3 визнаний винним у тому, що він 03.04.2017 року о 16 год. 45 хв. по а/д Н-23 Кропивницький-Кривий Ріг-Запоріжжя 0+39 км, проводив господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів у кількості 8 чоловік по замовленню, автомобілем Мерседес, державний номер НОМЕР_1, без державної реєстрації як суб'єкта господарювання та без одержання ліцензії.

Своє рішення районний суд мотивував тим, що в діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову районного суду, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього провадженням закрити. При цьому вказує на те, що суд у порушення вимог ст.ст. 30 ч.1 і 2, 33 КУпАП, виніс постанову без всебічного з'ясування обставин та повного дослідження матеріалів справи, оскільки він ніякою господарською діяльністю з надання послуг таксі він ніколи не займався. Вказує, що 03.04.2017 року він дійсно керував автомобілем Мерседес, державний номер НОМЕР_1 та рухався по Кіровоградській трасі у напрямку м. Києва та о 16 год. 45 хв. був зупинений невідомою особою в цивільному одязі, яка не пред'явила йому посвідчення працівника правоохоронних органів або будь-якого службового посвідчення. У салоні транспортного засобу знаходились члени його сім'ї в кількості 5-ти осіб, а саме: ОСОБА_5 - його бабуся, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - родичі його дружини. Чоловік, що зупинив його транспортний засіб, не назвав свого імені та посади, зазначивши лише, що він є представником служби Укртрансбезпеки та попросив його документи і сфотографував їх, після чого сказав, що більше немає наміру його затримувати.

Про те, що в його діях вбачається склад будь-якого адміністративного правопорушення, не було сказано ані слова. Протокол про адміністративне правопорушення на місці зупинки його транспортного засобу у відношенні нього не складався, його пояснення та пояснення свідків ніхто не занотовував. Згодом він отримав вищевказаний протокол поштою. Таким чином, протокол був складений в його відсутність, що є грубим порушенням законодавства.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про наявність в салоні його транспортного засобу пасажирів в кількості 8-ми осіб. Незважаючи на те, що насправді пасажирів в транспортному засобі було 5, а не 8 і жоден з них не був вписаний в протокол в якості свідка. Особи пасажирів автотранспортного засобу працівником служби Укртрансбезпеки не встановлювалися, їхні документи не перевірялися.

Отже, протокол, який став основою для притягнення його до адміністративної відповідальності, складено з грубим порушенням вимог законодавства. За таких умов не можна вважати встановленим той факт, що у його діях є склад адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника скаржника ОСОБА_3 - адвоката Шведова С.П., який підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_3 і просив її задовольнити, а постанову районного суду скасувати через відсутність доказів на підтвердження вини ОСОБА_3 та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, зваживши доводи апеляції вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 суддя, зобов`язаний був з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, у даному випадку суддею вищезазначені вимоги Закону належним чином не виконані.

У відповідності до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення є наявність об'єктивних і суб'єктивних ознак, тобто об'єкта, об'єктивної сторони, суб'єкта та суб'єктивної сторони.

Однак, суд першої інстанції в порушення вищевказаних вимог закону, з урахуванням фактичних обставин справи, дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Частиною 1 ст. 164 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), та тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Тобто, диспозицією ч.1 ст.164 КУпАП передбачено відповідальність за дії, які полягають у провадженні господарської діяльності: без державної реєстрації як суб'єкта господарювання, без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування. Суб'єктом відповідальності в даному випадку є суб'єкт господарювання.

У ст. 3 Господарського Кодексу України визначено поняття господарської діяльності, а саме це є діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Разом з тим, відповідно до п. 14.1.36 ст. 14 Податкового Кодексу України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно доводів викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_3, він підприємницькою діяльністю не займався.

Під час апеляційного розгляду адміністративної справи вивчені долучені до матеріалів адміністративної справи докази на підтвердження винуватості скаржника не встановлені об'єктивні дані про те, що ОСОБА_3 здійснював господарську діяльність без державної реєстрації, а саме надавав послуги по перевезенню пасажирів та без оформлення відповідних дозволів.

Оскільки, норма ст. 164 КУпАП є бланкетною, то в протоколі обов'язково має бути посилання на норму спеціального закону, за порушення якої настає відповідальність, в даному випадку, на Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року № 222-VIII, яким передбачена видача ліцензії на перевезення пасажирів суб'єктам підприємницької діяльності, однак таке посилання у протоколі відсутнє.

Також, суд звертає увагу на те, що навіть у випадку доведеності одноразового перевезення ОСОБА_3 пасажирів на власному автомобілі за плату, то ці його дії не можуть кваліфікуватись як заняття господарською діяльністю, так як такі дії мають носити систематичний характер, оскільки підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 ГК) і особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, повинна довести наявність таких випадків, зв'язати їх воєдино, а також довести їх систематичність.

Проте вивченням матеріалів справи не виявлено жодного факту як одноразового, так і систематичного надання ОСОБА_3 послуг з перевезення пасажирів.

Тобто, важливою ознакою господарської діяльності є її систематичність, виконання на професійній основі.

Проте, в протоколі про адміністративне правопорушення, в порушення вимог законодавства не зазначено, що ОСОБА_3, здійснював господарську діяльність систематично, два і більше разів, тобто здійснював свою діяльність на постійній основі, з надання платних послуг з перевезення громадян.

А тому, апеляційний суд вважає, що відсутність системи в провадженні господарської діяльності та сам факт її реалізації виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 КУпАП.

Таким чином, суд першої інстанції при розгляді справи, на зазначені обставини уваги не звернув, та між тим не конкретизував обставини вчинення ОСОБА_3 правопорушення та не надав належним чином мотивованої оцінки доведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд вважає, що відсутні достатні докази вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП про порушення порядку провадження господарської діяльності, та відповідно і матеріалами справи вона не доведена.

За таких обставин, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити та скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, а саме через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 ч.8 п.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Кіровоградсьського районного суду Кіровоградської області від 24.04.2017 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадженням закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя:

підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області Ремез П.М.