Дата документу 04.12.2017
Справа № 501/2624/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Вергопуло К.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Черняєвої С.В.,

прокурорів Войтова Р.Г., Кравченко А.М.,

захисника адвоката ОСОБА_1,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, яка не працює, зареєстрована та проживає: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ст.172-8 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2, перебуваючи на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури, в порушення ст. 43 Закону України «Про запобігання корупції», діючи умисно, в своїх особистих нематеріальних інтересах, з метою підтримання дружніх стосунків із ОСОБА_3, в період часу з 01.08.2016 по 11.08.2016 систематично надавала ОСОБА_3 службову інформацію щодо обсягу проведених слідчих дій і обєму здобутих доказів, про наміри органу досудового розслідування по кримінальному провадженню №0974 від 01.08.2016, в якому вона здійснювала процесуальне керівництво, чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 172-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

ОСОБА_2, починаючи з 25.02.2010 року по 14.04.2017 проходила службу в органах Прокуратури.

31.02.2011 ОСОБА_2 склала Присягу працівника Прокуратури.

Наказом Прокуратури Одеської області від 08.06.2012 №1098 юриста 1 класу ОСОБА_2 призначено на посаду прокурора Іллічівської місцевої прокуратури.

Відповідно до ч. З ст. 19 Закону України «Про прокуратуру» - прокурор зобовязаний неухильно додержуватися присяги прокурора. За порушення присяги прокурор несе відповідальність, передбачену законом, а відповідно до п. З ч. 4 цієї ж статті Закону - прокурор зобовязаний діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.п. «е» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закону) прокурор Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_2 є субєктом відповідальності за вчинення правопорушення повязаного з корупцією.

Відповідно до п. 9 ст. 8 Закону України «Про державну службу» державний службовець зобовязаний додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції.

Статтею 43 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, не розголошують і не використовують в інший спосіб конфіденційну та іншу інформацію з обмеженим доступом, що стала їм відома у звязку з виконанням своїх службових повноважень та професійних обовязків, крім випадків. встановлених законом.

Статтею 7 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» визначено, що конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов.

Статтею 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що до службової може належати така інформація:

1)що міститься в документах суб'єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов'язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень;

2)зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Так, ОСОБА_2 порушено вимоги ст. 43 ЗУ «Про запобігання корупції», а саме розголошено інформацію про хід досудового розслідування по матеріалам кримінального провадження №0974, в якому вона здійснювала процесуальне керівництво.

Встановлено наступне:

- 01.08.2016 Постановою першого заступника керівника Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 «Про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні» ОСОБА_2 призначено старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні №0974 від 01.08.2016 за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні ряду кримінальних правопорушень.

ОСОБА_2, перебуваючи у тісних особистих відносинах із прокурором Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_3, достовірно знаючи про тривалі дружні стосунки останнього з підозрюваними ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а також будучи тривалий час особисто знайомою з останніми, в період часу з 01.08.2016 по 11.08.2016 не забезпечила збереження конфіденційної інформації, яка стала їй відома у зв'язку з виконанням службових обовязків, використовуючи службове становище в інтересах інших осіб, систематично, у порушення статті 222 КПК України, надавала ОСОБА_3 відому їй інформацію щодо обсягу проведених слідчих дій і обєму здобутих доказів, наміри органу досудового розслідування щодо повідомлення особам про підозру, оголошення в розшук, обрання запобіжного заходу, які останній з відома ОСОБА_2 передавав підозрюваному ОСОБА_5

Факт передачі ОСОБА_2 інформації у кримінальному провадження .№0974 стороннім особам було встановлено військовою прокуратурою під час досудового розслідування кримінального провадження №000562.

Установлено, що оперуповноваженим БКОЗ УСБУ в Одеській області на виконання доручень військової прокуратури Південного регіону України, на підставі ухвал слідчого судді Апеляційного суду Одеської області у рамках кримінального провадження №00562, складено 28.08.2016, 01.09.2016, 08.10.2016 протоколи про результати проведення негласної слідчої розшукової) дії шляхом зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, а саме: з абонентських номерів, які використовувалися ОСОБА_3

Як вбачається з протоколів, ОСОБА_2 з 31.07.2016 постійно обговорювала з ОСОБА_3 обставини розслідування кримінального провадження за фактом хуліганських дій Петрова Ф,В. та ОСОБА_6, які мали місце 31.07.2016, та передавала йому інформацію щодо процесуальних дій, які планувалося вчинити стосовно ОСОБА_5 Окрім цього, шляхом надсилання СМС-повідомлення 11.08.2016 поінформувала ОСОБА_3 про намір обрати стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді взяття під варту. При цьому ОСОБА_2 достеменно було відомо про дружні стосунки, які підтримує ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Вказані дії ОСОБА_2 відображені в довідці, складеній за результатами службового розслідування в частині розсекречення протоколів про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії шляхом зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, а саме: з абонентських номерів, які використовувалися ОСОБА_3, у частині, що стосується можливих неправомірних дій ОСОБА_2

В своїх поясненнях, наданих Прокурору Одеської області від 14.04.2017, ОСОБА_2 факт передачі відомостей, які стали їй відомі в холі процесуального керівництва по кримінальному провадженню №0974, третім особам заперечила. Однак зазначила, що в період 2016-2017 рр. користувалась мобільним номером телефону +647, яким ОСОБА_3 мав можливість також користуватись під час дзвінків та відправлення СМС-повідомлень.

Також ОСОБА_2 підтвердила своє знайомство з ОСОБА_5, яке тривало декілька років.

Таким чином, на думку особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2, будучи субєктом, на якого поширюються вимоги ст.43 Закону України «Про запобігання корупції», в їх порушення надавала ОСОБА_3 інформацію, яка стала їй відома у зв'язку з виконанням службових повноважень, чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-8 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2, якій були розяснені права, передбачені ст.ст.59, 63 Конституції України та ст.268 КУпАП, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та показала суду, що не розголошувала інформацію, яка стала їй відома у зв'язку з виконанням службових повноважень.

Дослідивши докази у справі, суд доходить таких висновків.

Судом встановлено, що з 01 вересня 2005 року по 14 квітня 2017 року ОСОБА_2 проходила службу в органах прокуратури (а.с.62 витяг з наказу, а.с.33 наказ).

31 лютого 2011 року ОСОБА_2 склала Присягу працівника прокуратури (а.с.49 письмовий текст присяги).

Наказом прокуратури Одеської області від 08 червня 2012 року №1098 юриста 1 класу ОСОБА_2 призначено на посаду прокурора Іллічівської місцевої прокуратури (а.с.51-зворот).

Постановами першого заступника керівника Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 від 01 серпня 2016 року та 10 серпня 2016 року «Про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні» ОСОБА_2 призначено прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні №0974 від 01 серпня 2016 року за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, що підтверджується:

- постановами першого заступника керівника Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області від 01 серпня 2016 року та 10 серпня 2016 року (а.с.82);

- витягами з ЕРДР у кримінальному провадженні №000974 від 01 серпня 2016 року (а.с.81, 83-84);

- письмовими вказівками прокурора Кобець Т.Л. слідчому в зазначеному кримінальному провадженні щодо проведення слідчих дій (а.с.86-88, 104-106);

- копіями повідомлень про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_6 (а.с.94-98) та ОСОБА_5 (а.с.89-93).

Згідно п.п. «е» п. 1 ч. 1 ст.3 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» прокурор Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_2 є субєктом відповідальності за вчинення правопорушення повязаного з корупцією.

Однак, суд вважає, що в судовому засіданні не доведено, що ОСОБА_2 в порушення вимог ст.43 Закону України «Про запобігання корупції» розголошено інформацію про хід досудового розслідування в кримінальному провадженні, в якому вона здійснювала процесуальне керівництво.

Суд також вважає, що в судовому засіданні не доведено, що ОСОБА_2 достовірно знала про тривалі дружні стосунки прокурора Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 з підозрюваними ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Суд також вважає, що в судовому засіданні не доведено, що ОСОБА_2 надавала ОСОБА_3 відому їй інформацію щодо обсягу проведених слідчих дій і обєму здобутих доказів, наміри органу досудового розслідування щодо повідомлення особам про підозру, оголошення в розшук, обрання запобіжного заходу, а також що ОСОБА_3 передавав ці відомості з її відома підозрюваному ОСОБА_5

Суд вважає, що надані та досліджені в судовому засіданні докази не спростовують висновків суду.

При цьому судом були досліджені, крім зазначених вище, наступні докази: висновок про результати службової перевірки щодо ОСОБА_2 (а.с.22-32) та довідка прокуратури Одеської області з витягами з протоколів за результатами проведення негласних слідчих дій шляхом зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (результати негласних слідчих (розшукових) дій (а.с.38-41), згідно яких факт передачі ОСОБА_2 інформації у кримінальному провадженні стороннім особам було встановлено військовою прокуратурою під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №000562, а саме на підставі протоколів про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій проведених на виконання доручень військової прокуратури Південного регіону України на підставі ухвал слідчого судді Апеляційного суду Одеської області.

Однак зазначені докази не були надані суду під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення та, крім того, ці докази були зібрані під час іншого провадження кримінального, в звязку із чим посилання на них як на докази в даному провадженні, на думку суду, є безпідставним.

Судом були досліджені, крім зазначених вище, також протокол допиту ОСОБА_2 в якості свідка (а.с.124-131) та протокол обшуку квартири ОСОБА_2 в кримінальному провадженні (а.с.132-143).

Суд вважає, що зазначені докази не спростовують висновків суду.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог закону, і зокрема ст.256 КУпАП, формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення його, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, повязане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно п.«е» ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктами, на яких поширюється дія цього Закону, є, в тому числі, посадові та службові особи органів прокуратури.

Статтею 172-8 КУпАП передбачена відповідальність за незаконне використання інформації, що стала відома особі у зв'язку з виконанням службових повноважень.

Диспозиція статті 172-8 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність посадової особи за вчинення незаконного розголошення або використання в інший спосіб особою у своїх інтересах інформації, яка стала їй відома у звязку з виконанням службових повноважень.

Об'єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері державного управління, а також у сфері запобігання та протидії корупції.

Предметом правопорушення є інформація, яка стала відома посадовій особі у зв'язку з виконанням нею службових повноважень.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про доступ до публічної інформації» конфіденційна інформація інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім субєктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених умов.

Статтею 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що до службової інформації може належати така інформація:

1) що міститься в документах суб'єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов'язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень;

2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Обєктивна сторона правопорушення виражається у незаконному розголошенні або використанні в інший спосіб особою у своїх інтересах інформації, яка стала їй відома у звязку з виконанням службових повноважень (формальний склад).

Статтею 43 Закону визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частити 1 статті 3 Закону, не розголошують і не використовують в інший спосіб конфіденційну та іншу інформацію з обмеженим доступом, що стала їм відома у звязку з виконанням своїх службових повноважень та професійних обовязків, крім випадків, встановлених законом.

Об'єктивна сторона правопорушення може виражатися у таких формах: незаконне розголошення інформації, незаконне використання інформації; в інший спосіб.

Суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі як прямого, так і непрямого умислу.

Статтею 172-8 КУпАП передбачена відповідальність лише за незаконне розголошення або використання в інший спосіб особою у своїх інтересах інформації, яка стала їй відома у звязку з виконанням службових повноважень.

Суд зауважує, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, в чому полягала незаконність розголошення ОСОБА_2 службової інформації, а також - у чому полягав її особистий інтерес, в розумінні статті 172-8 КУпАП.

При цьому суд звертає увагу на те, що розголошення відомостей досудового розслідування, у тому обсязі, в якому це визначить можливим прокурор, згідно ст.222 КПК України, є його правом, тобто є тим самим виключенням з обмежень, встановлених ст.43 Закону України «Про запобігання корупції».

Висновки суду підтверджується листом заступника прокурора Одеської області від 27 липня 2017 року (а.с.144-145), згідно якого ОСОБА_2, здійснюючи процесуальне керівництво у якості прокурора в кримінальному провадженні №000974 від 01 серпня 2016 року, була наділена правом розголошувати відомості досудового розслідування у тому обсязі, в якому вона визначить можливим, а також листами прокуратури Одеської області від 04 серпня 2016 року, 27 липня 2017 року та 08 вересня 2017 року (а.с.88-89, 144-145,146), на адресу правоохоронного органу, працівником якого був складений протокол про адміністративне правопорушення, про недоліки протоколу.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-8 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, 280, 283 ,284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрити у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ст.172-8 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення особою, щодо якої винесено постанову, її представником, захисником.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин (в тому числі і у звязку з несвоєчасним отриманням копії постанови особою, яка не була присутня в судовому засіданні під час прийняття постанови) цей строк за заявою особи може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ст.287 ч.1 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором лише у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 цього Кодексу.

Суддя