Справа № 366/3298/17
Провадження №3/366/2087/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року суддя Іванківського районного суду Київської області Корчков А.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, начальника філії «Іванківське районне дорожнє управління» ВАТ «ДАК» Автомобільні дороги Украни», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В с т а н о в и в:

17 жовтня 2017 рокудо Іванківського районного суду Київської області надійшли матеріали від Головного управління Держпраці у Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 за ч.3ст. 41 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що 10.10.2017 року о 10 год. 00 хв. по вул. І.Проскури, 77 смт. Іванків Іванківського району Київської області під час здійснення інспекційного відвідування було виявлено порушення вимог законодавства про працю, а саме: у порушення вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України працівники допущені до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органом, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З протоколу вбачається, що начальником філії надані накази на призначення на роботу наступних працівників: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, але не надано повідомлень про прийняття працівників на роботу до органів ДФС, в порядку ст. 24 КЗпП України та Постанові КМУ № 413 від 17.06.2015 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні не визнав та пояснив, що інспектором Управління Держпраці здійснено неправильну кваліфікацію його дій, а тому просив закрити справу за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 41 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 26-63/645 від 10.10.2017 року, який за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Суд, оцінивши докази та зясувавши обставини справи, вважає що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, виходячи з наступного.

Особа, що склала адміністративний протокол зобов'язана надати до суду докази, які б доводили наявність у діях правопорушника складу правопорушення.

Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі є будь-які дані, на основі яких орган (посадова особа) встановила наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, тощо, а також іншими документами, яким необхідно дати юридичну оцінку, яка має ґрунтуватися на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Так, диспозиція ч. 3 ст. 41 КУпАП передбачає відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

Як вбачається з матеріалів справи та самого протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до наказу №14-К від 14.07.2015 р. ОСОБА_2 прийнята на посаду головного бухгалтера, наказом №2-К від 13.03.2017 р. ОСОБА_3 прийнято на роботу машиністом трактора з виконанням робіт слюсаря, 02.11.2015 р. наказом №15-К ОСОБА_5 прийнято тимчасово водієм першого класу з виконанням робіт слюсаря, 17.10.2016 р. наказом №4-К ОСОБА_5 прийнято водієм з виконанням робіт слюсаря. ОСОБА_1 під час перевірки були надані вищезазначені накази.

Згідно ч. 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, суд вражає що трудові договори з працівниками ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з однієї сторони та філією «Іванківське районне дорожнє управління» ВАТ «ДАК» Автомобільні дороги України» з іншої були укладені.

Також в судовому засідання ОСОБА_1 надав відповідні фінансові розрахунки та відповідні звіти про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів, якими підтверджується що підприємством як податковим агентом систематично утримувались і сплачувались податки з доходів вказаних працівників та єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Разом з тим, диспозиція ч. 3 ст. 41 КУпАП не передбачає відповідальності за відсутність повідомлення органу Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу.

За таких обставин, враховуючи пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та надані докази, суд вважає що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 41 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

На основі вищевикладеного, керуючись статтями 41, 245-249, 251, 252, 278-280, 283-285, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справіпро адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 КУпАП, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя А.А. Корчков