АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/1813/17 Номер провадження 33/786/936/17Головуючий у 1-й інстанції Маханьков О. В. Доповідач ап. інст. Захожай О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Захожай О.І.

розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Крюківського районного суду м.Кременчук Полтавської області від 11 липня 2017 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 320 грн. в дохід держави.

Згідно постанови суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що 23.04.2017 року, о 17.03 год., по вул.Першотравнева, 46, в м.Кременчук Полтавської області, керував транспортним засобом автомобілем „ВАЗ 21099", д.н.з НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проведено зі згоди водія із застосуванням приладу алкотестер „Драгер" в присутності двох свідків. Своїми умисними діями ОСОБА_2 порушив п.2.9а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, просить визнати поважними причини пропуску строку на оскарження та поновити пропущений строк, вказуючи на те, що під час розгляду справи присутній не був, а копію постанови суду отримав 11.08.2017 року, а тому не мав змоги, в передбачені законом строки, оскаржити вказану постанову.

Окрім того, просить постанову суду скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому вказує, що притягнення його до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є неправомірним, оскільки при винесенні постанови суддя взяв до уваги докази, які не є достатніми для визнання вини у скоєному.

Водночас, з результатами огляду на стан сп'яніння за допомогою алкотестера „Драгер" згоден не був та бажав пройти повторний огляд в медичному закладі, однак працівниками поліції не було запропоновано пройти повторний огляд в медичному закладі.

Протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, не відображено результатів проведення огляду на стан сп'яніння та не з'ясовано позиції водія щодо визнання чи невизнання вказаних результатів.

Слухання справи судом проведено формально та не встановлено фактичних обставин правопорушення, зокрема, справу розглянуто за відсутності ОСОБА_2, який на момент слухання справи перебував на лікуванні, що свідчить про неповноту судового розгляду.

Перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

Як вбачається із матеріалів справи, справу про адміністративне правопорушення було розглянуто суддею за відсутності правопорушника. Копію постанови суду ОСОБА_2 отримав 11.08.2017 року, а тому строк на апеляційне оскарження постанови пропущено з поважних причин.

Відповідно до вимог ст. ст.252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 23.04.2017року та матеріалами доданими до нього.

Висновок судді ґрунтується на об'єктивних даних, що маються у справі та були досліджені в судовому засіданні.

Положення ч.1 ст.130 КУпАП вказують на притягнення особи до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані алкогольного сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 дійсно керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується матеріалами справи.

Складаючи 23.04.2017 року протокол про адміністративне правопорушення, інспектор роти №3 батальйону УПП в м.Кременчуці ДПП запропонував ОСОБА_2 добровільно пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу алкотестер, на що останній погодився.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 23.04.2017 року, ОСОБА_2, згідно даних приладу газоаналізатора алкотестер „драгер", перебував в стані алкогольного сп'яніння, концентрація алкоголю в крові якого становила 1,07% проміле, що відноситься до легкого ступеню сп'яніння.

Із наявного в матеріалах справи відеозапису, відзнятого за допомогою нагрудних камер працівників поліції, відображається момент зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 та процедура встановлення особи та перевірка реєстраційних документів, під час якої поліцейськими було виявлено у водія ознаки алкогольного сп'яніння та запропоновано останньому пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу „драгер". Після залучення поліцейськими двох свідків, проведено процедуру проходження огляду, з результатами якого правопорушник повністю погодився та визнав свою провину в повному обсязі. При цьому ОСОБА_2 повністю підтвердив факт вживання алкогольних напоїв та вказав, що перед керуванням транспортним засобом випив пива.

Вказані факти, повністю підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які в повній мірі узгоджуються між собою.

Тому, підстави, які б давали можливість суду вважати, що вказані докази є сумнівними та неправдивими, відсутні, оскільки вони повністю відповідають обставинам справи та доводять причетність ОСОБА_2 до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Водночас, посилання апелянта щодо незапропонування працівниками поліції можливості направлення ОСОБА_2 до медичної установи для проходження повторного огляду на стан алкогольного сп'яніння не заслуговують на увагу та спростовуються переглянутим відеозаписом, показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, рапортом інспектора поліції ОСОБА_5 та іншими доказами і їх сукупності.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення складено вірно із дотриманням положень ст.256 КпАП України, докази в матеріалах справи є послідовними та несуперечливими, повністю дослідженими судом в судовому засіданні, що спростовує твердження апелянта щодо формальності та неповноти розгляду справи.

Окрім того, є безпідставними твердження правопорушника про порушення судом його права на захист, щодо розгляду справи за відсутності ОСОБА_2

Так, справу про адміністративне правопорушення було призначено до розгляду в суді першої інстанції на 16.05.2017 року, та неодноразово відкладено на 26.05.2017 року, 12.06.2017 року, 26.06.2017 року та 11.07.2017 року про що ОСОБА_2 належним чином повідомлявся, однак правопорушник постійно надсилав до суду заяви про відкладення розгляду справи, кожен раз вказуючи на незадовільний стан здоров'я та перебування його на лікуванні в медичній установі.

Так, 14.06.2017 року ОСОБА_2 надіслав на адресу суду довідку №267, від 12.06.2017 року, відповідно до якої останній з 8.00 год. до 12.00 год. 26.06.2017 року знаходився на амбулаторному прийомі Комунального закладу „Центру первинної медико-санітарної допомого №3".

03.07.2017 року ОСОБА_2 надіслав довідку №304, датовану 26.06.2017 року, відповідно до якої останній з 8.00 год. до 12.00 год. 26.06.2017 року перебував на амбулаторному прийомі Комунального закладу „Центру первинної медико-санітарної допомого №3".

Однак, відповідно до вказаних довідок, встановлено сам факт перебування ОСОБА_2 на прийомі у лікаря (12.06.2017 року та 26.06.2017 року), яким було призначено проходження останнім медичного обстеження, але не зазначено конкретного періоду перебування ОСОБА_2 в Комунальному закладі „Центру первинної медико-санітарної допомого №3" на стаціонарній (амбулаторній) основі лікування.

Разом з тим, апелянтом не надано підтверджуючих даних, які б свідчили про те, що вказаний діагноз унеможливлює його знаходження у судовому засіданні.

Тому, таку лінію поведінки правопорушника, суд апеляційної інстанції розцінює, як затягування процесу розгляду справи про адміністративне правопорушення задля уникнення ОСОБА_2 адміністративної відповідальності.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про доведеність провини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, належним чином обґрунтований сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, об'єктивність яких сумнівів не викликає.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та скасування чи зміни постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП , -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Крюківського районного суду м.Кременчук Полтавської області від 11 липня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Крюківського районного суду м.Кременчук Полтавської області від 11 липня 2017 року відносно ОСОБА_2 - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ О.І. Захожай