АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/1416/2017 Постанова винесена суддею Коляденко П.Л.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 грн.

Як встановив суд, ОСОБА_2 10 березня 2017 року о 18 год. 20 хв., рухаючись по вул. Дніпровська Набережна, 14 в м. Києві, в порушення вимог п. 2.9(а) ПДР України, керував автомобілем марки «Субару Форестер», державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків. Таким чином, ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року скасувати та закрити провадження в справі.

Як зазначає апелянт, судове рішення є незаконним і необґрунтованим, постановленим без дотримання вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, оскільки справа була розглянута без всебічного, об'єктивного з'ясування її обставин та без надання їм належної оцінки, з порушенням вимог ст. 268 КУпАП у його відсутність, отже він був позбавлений можливості відстоювати свої права під час розгляду справи самостійно та скористатися юридичною допомогою адвоката.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, бо в ньому відсутні відомості про свідків події (прізвища та адреси), при цьому судом не було викликано та допитано свідків, а також не встановлено наявності обставин, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність.

В той же час, стверджує, що в порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, працівниками поліції не було його проінформовано про порядок застосування спеціального технічного засобу та на його вимогу не було надано сертифікат відповідності і свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, а після проведення тестування на стан алкогольного сп'яніння, повідомлено, що рівень алкоголю в крові відповідає нормі.

Одночасно ОСОБА_2 в апеляційній скарзі порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи клопотання про поважність причин пропуску процесуального строку тим, що судове рішення було постановлено у його відсутність, а копію постанови від 26 квітня 2017 року він отримав лише 06 травня

2017 року.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду апелянтом пропущено з поважних причин, а відтак він підлягає поновленню.

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_2 та захисник ОСОБА_3, будучи належним чином сповіщенні про час і місце розгляду справи, не прибули, клопотання про відкладення розгляду справи не подали, а тому їх неявка, з огляду на положення ч.ч. 5, 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному перегляду постанови судді місцевого суду.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у

ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, за змістом ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_2 слідує, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9(а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних засобів.

Згідно з частин 2-5 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або незгоди з результатами такого огляду, останній проводиться в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Аналогічний порядок передбачено Інструкцією Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за

№ 1413/27858.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддя місцевого суду всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини справи про адміністративне правопорушення, а тому обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у порушенні 10 березня 2017 року під час керування автомобілем НОМЕР_2, по вул. Дніпровська Набережна, 14 в м. Києві, п. 2.9(а) ПДР України, за обставин, викладених у постанові, ґрунтується на належних доказах, а саме:

- даних протоколу про адміністративне правопорушення серія БР № 113854 від

10 березня 2017 року, який складений уповноваженою на те особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП.

При цьому протокол, всупереч твердження апелянта, був підписаний двома свідками огляду на стан сп'яніння та містить прізвища, адреси їх проживання, а також він підписаний і ОСОБА_2., якому були роз'яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, водночас будь-яких заперечень на дії патрульних поліцейських чи на результати проведеного огляду за допомогою спеціального технічного засобу він у протоколі не указав, зазначивши власноручно «згоден з показ.приладу» (а.с. 1);

- роздруківці даних принтера спеціального технічного приладу, в якій зазначено назву та номер приладу, яким проводились вимірювання вмісту алкоголю в повітрі, яке видихнув ОСОБА_2 - Drager Alcotest 6820 № ARHK-0543, результат якого становив 0,82 %, що посвідчено особистими підписами як патрульного поліцейського, так і ОСОБА_2

(а.с. 2);

- даних, наведених у акті огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6820, за змістом яких огляд проводився у зв'язку з виявленими у ОСОБА_2 ознаками сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, нестійка хода, за участю свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які жодних зауважень щодо процедури проведення зазначеного огляду і результату тесту не заявили; указаний акт був підписаний і

ОСОБА_2 без жодних заперечень (а.с. 3);

- письмових поясненнях свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення

(а.с. 4-5).

Таким чином, суддя місцевого суду, проаналізувавши усі докази в справі, правильно встановив фактичні обставини та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість

ОСОБА_2 в порушенні вимог п. 2.9(а) ПДР України, згідно з яким водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи ОСОБА_2 про недотримання суддею місцевого суду вимог ст. 268 КУпАП, що призвело до позбавлення його можливості реалізувати процесуальні права в суді не заслуговують на увагу, оскільки суперечать матеріалам справи, відповідно до яких ОСОБА_2 двічі направлялися судові виклики у засідання, призначені на 19 та 26 квітня 2017 року, особисто він 19 квітня 2017 року отримав телефонограму про розгляд справи 26 квітня 2017 року, проте в судове засідання не з'явився та клопотання про відкладення розгляду не подав (а.с.7-8а).

Що стосується доводів апелянта про порушення, на його думку, патрульними поліцейськими Інструкції під час проведення його огляду на стан алкогольного сп'яніння, то вони є надуманими, оскільки спростовуються матеріалами справи, які переконливо доводять про зворотне. До того ж, необхідно зазначити, що свідки такого огляду жодних зауважень щодо процедури його проведення в протоколі не указали, як і не зазначив про будь-які порушення й апелянт.

Крім того, за відсутності клопотання ОСОБА_2 про допит свідків безпосередньо в судовому засіданні і жодних суперечностей між їх письмовими поясненнями та іншими матеріалами справи, доводи апелянта щодо неповноти судового розгляду є безпідставними.

Інших доводів щодо недотримання норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи в суді першої інстанції, ОСОБА_2 у скарзі не наведено.

Виходячи з обставин справи, характеру вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху та є умисним, особи ОСОБА_2., суддя Печерського районного суду м. Києва, дотримуючись вимог ст. 33 КУпАП, обґрунтовано визначив вид та розмір адміністративного стягнення, з огляду на санкцію ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Печерського районного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року є законною та обґрунтованою, отже апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дарницькогорайонного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва О.П.Павленко