ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року , м.Сватове

Суддя Сватівського районного суду Луганської області Осіпенко Л.М.,

за участю: секретаря судового засідання Тиріної В.С.,

прокурора Барабаш Ю.М.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

розглянувши справу про корупційне адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління захисту економіки в Луганській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Сватівського районного суду Луганської області перебуває справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.172-4 КУпАП.

З метою недопущення будь-яких сумнівів в об'єктивності, неупередженості та безсторонності судді при розгляді даної справи, суддею Осіпенко Л.М. було заявлено самовідвід в звязку з тим, що прокурор Сватівського відділу Старобільської місцевої прокуратури ОСОБА_2 у клопотанні про відвід судді Осіпенко Л.М. зазначив, що у судді Осіпенко Л.М. могло скластися упереджене ставлення до розгляду даної справи у звязку з тим, що нею раніше виносилася постанова у справі про адміністративне правопорушення № 426/1227/16-п від 25.04.2016 р. у відношенні ОСОБА_1, за тими ж подіями, але іншим складом адміністративного правопорушення.

Згідно вимог ст. 246 Кодексу України про адміністративні правопорушення порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Чинним Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено порядку розгляду заяви про самовідвід. Проте діючі КПК України, ЦПК України, КАС України мають відповідні статті про відвід (самовідвід) судді, а тому, при розгляді даної заяви про самовідвід, слід застосувати аналогію права.

Згідно з ч.1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04 листопада 1950 року, кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов'язків або будь-якого обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно з ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», від 22 грудня 1993 року, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, на якій наголосив суд у справі «ОСОБА_3 проти України» (Заява № 21722/11) (пункти 104 та 106) існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: субєктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він обєктивним у цій справі, та (іі) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість. Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведеним (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86; рішення від 09.11.2006р у справі «Білуга проти України).

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в національному законодавстві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід та порядку розгляду заяви про відвід та самовідвід по справам про адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, з врахуванням позиції Європейського Суду з прав людини, для забезпечення умов, за яких у сторін не виникло б будь-яких сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, з метою запобігання у подальшому нарікань на необ'єктивність та упередженість головуючого, а також звинувачень у заінтересованості в результаті розгляду справи, уникнення будь-яких сумнівів у об'єктивності суду та забезпечення права на справедливий суд, заява про самовідвід судді Осіпенко Л.М. з наведених підстав підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 8 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 246, 283, 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ :

Задовольнити заяву про самовідвід судді Осіпенко Людмили Миколаївни по справі про адміністративне правопорушення № 426/17384/17 (провадження № 3/426/19377/17) відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-4 КУпАП.

Справу передати до канцелярії Сватівського районного суду Луганської області для визначення іншого судді.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.М.Осіпенко