Справа № 626/836/17
Провадження № 3/626/501/2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

21.06.2017 року м. Красноград

Суддя Красноградського районного суду Харківської області Гусар П.І., за участю прокурора Дальока М.С. та особи, відносно якої складені протоколи про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого першим заступником Красноградського міського голови, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, за ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

07.06.2017 року оперуповноваженим Управління захисту економіки в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України капітаном поліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 131 за ч.1 ст.172-7 КУпАП, відповідно до якого ОСОБА_1, під час виконання обовязків міського голови виніс розпорядження від 23.03.2016 року № 34-к у порушення вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не вжив заходів та не повідомив колегіальний орган Красноградську міську раду про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час виконання повноважень, чим вчинив правопорушення, повязане з корупцією, передбачене п. 1-4 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Також складено протоколи № 132 за ч.2 ст. 172-7 КУпАП, згідно до якого ОСОБА_1 перебуваючи на посаді першого заступника Красноградського міського голови, а в період часу з 16.03.2016 року по 25.03.2016 року виконуючи обовязки Красноградського міського голови, таким чином будучи посадовою особою місцевого самоврядування під час виконання обовязків міського голови виніс розпорядження від 23.03.2016 року № 34-к у порушення вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів під час виконання повноважень, а саме 23.03.2016 року виніс розпорядження № 34-к про преміювання працівників ради, а також за відсутності рішення сесії ради, в порушення вимог п.13 ч.4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», п.п. «г» п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 24.10.1996 року №1295 «Про умови оплати праці працівників органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів», Положення про преміювання працівників Красноградської міської ради у 2016 році, затвердженого розпорядженням винесеним Красноградським міським головою ОСОБА_3 №187-к від 31.12.2015 року щодо преміювання себе у розмірі 50%, що становить суму 2227, 50 грн. згідно з бухгалтерською довідкою від 31.05.2017 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП.

ОСОБА_1 надав письмові заперечення, в яких зазначив, що згідно п. 4 рішення № 60-VII Красноградської міської ради від 25.12.2015 року «Про присвоєння рангу посадової особи місцевого самоврядування першому заступнику міського голови та визначення умов оплати праці» преміювання його як першого заступника міського голови та надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, допомоги на оздоровлення у розмірі середньомісячної заробітної плати здійснюється у порядку та розмірі, встановлених Постановою КМУ від 09.03.2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» у межах затвердженого фонду преміювання та економії фонду заробітної плати.

Відповідно до абзацу 2 п.п. «г» п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 24.10.1996 року № 1295 «Про умови оплати праці працівників органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів» преміювання заступників голів рад здійснюється за рішенням голови відповідної ради, сільського селищного, міського голови у межах затвердженого радою фонду оплати праці працівників апарату відповідного органу. Розподіл видатків міського бюджету на 2016 рік депутатами затверджений у вигляді додатку № 2 під час прийняття рішення від 25.12.2015 року № 57-VII «Про міський бюджет на 2016 рік» з розрахунку 100% посадових окладів для всіх працівників апарату, та є невідємною частиною рішення. Таким чином, як вказує ОСОБА_1 жоден з вище приведених нормативно-правових актів ніяк не визначає порядок обчислення розміру премії першого заступника міського голови. Фонд оплати праці був розрахований та затверджений міською радою у розмірі 100% посадового окладу, ним же було призначено премію собі у розмірі 50 %. Розпорядженням міського голови від 31.12.2015 року № 387 «Про розподіл обовязків між посадовими особами апарату управління виконавчих органів Красноградської міської ради» установлено, що у разі відсутності міського голови, обовязки міського голови у сфері основної та фінансової діяльності виконавчих органів міської ради здійснює перший заступник міського голови. Тобто, під час підписання розпорядження від 23.03.2016 року № 34-к, в період відсутності міського голови, він як перший заступник міського голови виконував його обовязки та був наділений наданими Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваженнями міського голови у вищезазначених сферах, в тому числі видачі розпоряджень. Враховуючи зазначене, він вважає, що ніякого порушення законодавства ним не було. Крім того, ОСОБА_1 в запереченны вказує, що у складених протоколах ніяким чином не відображено наявність прямого умислу, використання ним свого службового становища та мета одержання неправомірної вигоди, конкретно не відображені наявність приватного інтересу, суперечність між приватним і службовими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення, реальний вплив суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об'єктивність або неупередженість рішення, а мається лише загальна фраза, що під час вчинення дій викладених у вказаних протоколах у нього виник конфлікт інтересів. Також ОСОБА_1 вказав, що ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сесії ради скликаються в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць. Відповідно до Регламенту роботи Красноградської міської ради пропозиції щодо скликання сесії міської ради у позачерговому порядку подаються міському голові секретарем міської ради, головою постійної комісії, однією третиною депутатів міської ради від її складу, іншими юридичними і фізичними особами у письмовому вигляді, із зазначенням питань, для розгляду яких пропонується скликати сесію, і обґрунтуванням необхідності її скликання. Питання преміювання не є нагальним та не стосується зазначених у Законі питань, що повинні розглядатися не рідше одного разу на місяць, тому терміни сесійних засідань та терміни видачі розпоряджень поєднати не можливо.

Прокурор Дальока М.С. під час розгляду справи просив визнати ОСОБА_1 винуватим у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

ОСОБА_1 свою вину не визнав і просив закрити справу про адміністративне правопорушення в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення з підстав, наданих в його письмових запереченнях. Крім того, він вказав, що здійснював свої повноваження та приймав рішення про преміювання, виконуючи обов'язки міського голови в законному порядку на підставі винесених Красноградського міською радою рішень:

- від 25.12.2015 року № 60-VII «Про присвоєння рангу посадової особи місцевого самоврядування першому заступнику міського голови та визначення умов оплати праці»»;

- від 25.12.2015 року № 57- VII «Про міський бюджет на 2016 рік»;

- від 25.03.2016 року № 279 -VII «Про преміювання міського голови», термін дії рішення - протягом строку повноважень міської ради VII скликання;

Вислухавши прокурора, ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, приходжу до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010 про корупційні правопорушення та введення в дію антикорупційних законів) суд звернув увагу, що у ратифікованих Україною конвенціях, які є частиною національного законодавства, корупційна діяльність безпосередньо пов'язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов'язків.

Таким чином, при розгляді даної категорії справ обов'язково має встановлюватись умисний характер вчиненого правопорушення. З суб'єктивної сторони дане правопорушення характеризується умисною формою вини, а саме прямим умислом, а також наявністю відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи чи інтересу третіх осіб, яким суб'єкт правопорушення мав керуватись при його вчиненні.

Зі змісту статті 245 КУпАП слідує, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Адміністративна відповідальність передбачена ст. 172-7 КУпАП - за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Під реальним конфліктом інтересів відповідно до ст. 172-7 КУпАП слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на посаді першого заступника Красноградського міського голови і є посадовою особою місцевого самоврядування, тому згідно з п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» є субєктом відповідальності за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, що підтверджується рішенням № 59-VII від 25.12.2015 року IV сесії VII скликання.

В період з часу з 16.03.2016 року по 25.03.2016 року ОСОБА_1 виконував обовязки Красноградського міського голови

Розпорядженням міського голови від 31.12.2015 року № 387 «Про розподіл обовязків між посадовими особами апарату управління виконавчих органів Красноградської міської ради» установлено, що у разі відсутності міського голови, обовязки міського голови у сфері основної та фінансової діяльності виконавчих органів міської ради здійснює перший заступник міського голови.

Тобто, під час підписання розпорядження від 23.03.2016 року № 34-к, в період відсутності міського голови, перший заступник міського голови ОСОБА_1 виконував його обовязки та був наділений наданими ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваженнями міського голови у вищезазначених сферах, в тому числі - видачі розпоряджень.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим-також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на посадових осіб місцевого самоврядування поширюються вимоги та обмеження, встановлені Законом України «Про запобігання корупції»

При розгляді справи не встановлено, що ОСОБА_1, виконуючи обовязки міського голови виніс розпорядження № 34-к від 23.03.2016 року про преміювання працівників Красноградської міської ради, в тому числі щодо преміювання і себе у розмірі 50%, що становить суму 2227, 50 грн в умовах реального кофлікту інтересів.

Крім того, з досліджених матеріалів вбачається, що преміювання працівників Красноградської міської ради у 2016 році здійснювалось на підставі Положення про преміювання працівників Красноградської міської ради у 2016 році, затвердженого розпорядженням винесеним Красноградським міським головою ОСОБА_3 №187-к від 31.12.2015 року.

Згідно п. 4 рішення № 60-VII від 25.12.2015 року IV сесії VII скликання Красноградської міської ради «Про присвоєння рангу посадової особи місцевого самоврядування першому заступнику міського голови та визначення умов оплати праці» преміювання його як першого заступника міського голови та надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, допомоги на оздоровлення у розмірі середньомісячної заробітної плати здійснюється у порядку та розмірі, встановлених Постановою КМУ від 09.03.2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» у межах затвердженого фонду преміювання та економії фонду заробітної плати.

Відповідно до абзацу 2 п.п. «г» п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 24.10.1996 № 1295 «Про умови оплати праці працівників органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів», преміювання заступників голів рад, здійснюється за рішенням відповідної ради, у межах затвердженого радою фонду оплати праці працівників апарату відповідного органу.

Відповідно до п.п. 13, 20 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міський голова є розпорядником бюджетних коштів, використовує їх лише за призначенням, визначеним радою, видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Рішенням Красноградської міської ради № 279-VII від 25.03.2016 року Х сесії VII скликання «Про преміювання міського голови» затверджено щомісячне преміювання міського голови у розмірі 75% посадового окладу, з врахуванням надбавки за ранг, вислугу років та надбавки за виконання особливо важливої роботи, або особи, яка виконує його обовязки у сфері основної та фінансової діяльності виконавчих органів міської ради у розмірі 50 % середньої заробітної плати, в межах фонду преміювання та в межах економії фонду оплати праці.

Розподіл видатків міського бюджету на 2016 рік депутатами затверджений у вигляді додатку № 2 під час прийняття рішення від 25.12.2015 року № 57- VII «Про міський бюджет на 2016 рік», з розрахунку 100% посадових окладів для всіх працівників апарату, та є невід'ємною частиною рішення.

Таким чином, жоден з вище приведених нормативно-правових актів ніяк не визначає порядок обчислення розміру премії як міського голови так і його першого заступника, фонд оплати праці був розрахований та затверджений міською радою у розмірі 100% посадового окладу.

Аналізуючи вище викладені обставини, приходжу до висновку, що рішення № 60-VII від 25.12.2015 року IV сесії VII скликання Красноградської міської ради від 25.12.2015 року «Про присвоєння рангу посадової особи місцевого самоврядування першому заступнику міського голови та визначення умов оплати праці», Рішенням Красноградської міської ради № 279-VII від 25.03.2016 року Х сесії VII скликання «Про преміювання міського голови», які охоплюють весь період виконання першим заступником міського голови ОСОБА_1 своїх обовязків щодо преміювання були прийняті в законному порядку, в результаті чого першим заступником міського голови були видані розпорядження із зазначенням розміру преміювання у межах затвердженого фонду оплати праці.

Крім того, згідно ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сесії ради скликаються в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць. Відповідно до Регламенту роботи Красноградської міської ради пропозиції щодо скликання сесії міської ради у позачерговому порядку подаються міському голові секретарем міської ради, головою постійної комісії, однією третиною депутатів міської ради від її складу, іншими юридичними і фізичними особами у письмовому вигляді, із зазначенням питань, для розгляду яких пропонується скликати сесію, і обґрунтуванням необхідності її скликання. Питання преміювання не є нагальним та не стосується зазначених у Законі питань, що повинні розглядатися не рідше одного разу на місяць, тому терміни сесійних засідань та терміни видачі розпоряджень поєднати не можливо.

Крім того, приймаючи рішення у справі суддя враховує також таке.

Згідно з п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 28 Закону особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані, зокрема, не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не можуть прямо чи опосередковано спонукати у будь-який спосіб підлеглих до прийняття рішень, вчинення дій або бездіяльності всупереч закону на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб.

Відповідно до ст. 1 Закону та примітки до ст. 172-7 КУпАП під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об'єктивний вираз, а також часовий взаємозв'язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях (ст. 1 Закону).

Виходячи з викладеного, можливо констатувати, що в розумінні ст.172-7 КУпАП порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів може полягати:

- у неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів наявної суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішення або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень (ч.1 ст. 172-7 КУпАП);

- у вчиненні дій чи прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів, тобто за наявності суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що вплинуло на об'єктивність або неупередженість вчинення таких дій, або прийняття таких рішень (ч.2 ст. 172-7 КУпАП).

Тобто для підтвердження факту реального конфлікту інтересів слід безпосередньо встановити, що, по-перше приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність реально впливає на об'єктивність чи неупередженість прийняття рішення чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів і кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно встановити наявність обов'язкової сукупності таких юридичних факторів, як:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко

сформульований (артикульований) та визначений;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовим чи

представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність

знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

3)наявність повноважень на прийняття рішення;

4)наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об'єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікту інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією.

Аналіз чинного антикорупційного законодавства України дає підстави для висновку про те, що для терміну реального конфлікту інтересів характерна наявність трьох об'єктивних компонентів, таких як: приватний інтерес; службове повноваження; протиріччя між ними, що впливає на об'єктивність або неупередженість рішення, діяння службової особи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Ст. 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Як визначено ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

В той же час, у протоколах про адміністративні правопорушення за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП не зазначено та не конкретизовано, в чому саме полягає реальний конфлікт інтересів, як саме він вплинув на об'єктивність або неупередженість прийняття ОСОБА_1 рішень, а також на вчинення чи не вчинення ним дій під час виконання своїх повноважень. Не надано таких доказів і прокурором в судовому засіданні.

Тобто в даному випадку матеріали справи не містять належних і переконливих доказів того, що ОСОБА_1 прямо чи опосередковано, тим чи іншим шляхом вчиняв дії на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів близьких йому осіб. Жодних доказів на підтвердження того, що преміювання будь-яким чином вплинуло на об'єктивність або неупередженість прийняття ним рішень, або на вчинення чи не вчинення ним дій під час виконання своїх повноважень, суду не надано.

На думку судді сам по собі факт винесення ОСОБА_1 розпорядження № 34-к від 23.03.2016 року про преміювання працівників ради, в тому числі себе, не може переконливо свідчити про наявність в нього реального конфлікту інтересів. Такий підхід до вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є суто формальним, і, на переконання суду, є невиправданим.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, орган (посадова особа) зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Разом з тим, приймаючи рішення у справі, необхідно керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у ст. 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Дослідивши матеріали справи та приймаючи до уваги вищевикладене, приходжу до висновку про необґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності через відсутність в його діях адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, справу про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 І. за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП слід закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 247 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. ч. 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 - закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі через Красноградський районний суд Харківської області апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя