Провадження № 3/522/6963/17
П О С Т А Н О В А

26 жовтня 2017 року

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Пислар В.П., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції у м. Одесі про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, проживаючої:м. Одеса, вул. Варламова (Академічна)АДРЕСА_1

- за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 02.08.2017 р. приблизно о 14 год. 22 хв. за адресою вул. Генуезська, 24 а/2, ОСОБА_1 зупинивши в порушення Правил дорожнього руху України свій автомобіль НОМЕР_1 в недозволеному місці, вчинила злісну непокору законному розпорядженню поліцейського, що виразилось у відмові предявити для перевірки документи співробітнику Управління патрульної поліції у м. Одесі ОСОБА_2, чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підтвердження зазначених обставин, орган який склав протокол, надав до суду:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ОД № 028618 від 02.08.2017 року, складений відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

-протокол про адміністративне затримання серії ОД № 015716 від 02.08.2017 року;

-копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про

адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі № 728926 від 02.08.2017 року складеної відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.З Кодексу України про адміністративні правопорушення;

-копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про

адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі № 728929 від 02.08.2017 року складеної відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч.І Кодексу України про адміністративні правопорушення;

-рапортом інспектора УПП в м. Одесі ОСОБА_3 про правопорушення вчинене ОСОБА_1 від 02.08.2017 року;

-пояснення ОСОБА_1, з яких вбачається, що остання не визнає свою вину, не згодна зі складеним протоколом та їй не розяснено права, передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення та до неї була застосована фізична сила;

-пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з яких вбачається, що 02.08.2017 року ОСОБА_1 відмовилась надати документи співробітникам поліції.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення не визнала та показала, що 02.08.2017 р. близько 13 год. 45 хв. керуючи автомобілем НОМЕР_2, перевіривши що заборон для зупинки немає та її автомобіль не перешкоджає нікому здійснила зупинку по вулиці Генуезській м. Одеса з лівої частини дороги напроти зупинки міського транспорту «Аркадія». Приблизно через дві хвилини, коли вона повернулася до свого автомобіля до неї підійшов співробітник патрульної поліції ОСОБА_2, який став вимагати надати йому документи. Вона негайно виконала вимоги названого поліцейського та передала йому в руки посвідчення водія й свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу свого автомобіля, з якими останній підійшов до патрульного автомобіля, перевірив їх по базі, після чого повернув документи їй. Затим до неї підійшов інший інспектор УПП ОСОБА_3, який повідомив їй про те що вона порушила правила ПДД щодо неправильного паркування, за що буде притягнена до адміністративної відповідальності та став знов вимагати надати документи, які вона неодноразово показувала тримаючи їх у руках. Далі вищеназвані співробітники поліції заблокувавши двері автомобіля з боку водійського сидіння, почали їй погрожувати. Єдине, що вона просила у працівників патрульної поліції, дочекатися приїзду адвоката, оскільки потребувала правової допомоги. Не роз'яснюючи права та відмовивши в очікуванні на адвоката, десь о 14 год. 00 хв. вищеназвані інспектори поліції, застосували фізичну силу, витягнули її із автомобіля та силою повели до Аркадіївського відділу поліції Приморського ВП ГУНП м. Одеси, під час чого їй було завдано тілесних ушкоджень. У відділку поліції щодо неї було винесено дві постанови за ч.І ст.122 та ч. 3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та складено протокол по ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Окрім того, ОСОБА_1 послідовно заперечувала наявність факту відмови у наданні документів повторно та від складання постанови, або протоколу. Також стверджувала, що на адресу працівників поліції нецензурною лайкою не висловлювалася, жодного опору не вчиняла, за формений одяг нікого з поліцейських не чіпала. Відтак, вона не вчиняла ніяких протиправних дій, які б свідчили про злісну непокору працівникам поліції. Про що надала у якості доказів диск з відеозаписами зробленими нею на мобільний телефон під час спілкування із інспекторами поліції та фотознімки.

Посилаючись на зазначене ОСОБА_1М просила суд дану справу про адміністративне правопорушення закрити, у зв'язку з відсутністю в 'її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Допитаний судом у якості свідка інспектор УПП ОСОБА_2 показав, що 02 серпня 2017р. він склав протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1, оскільки остання не предявила для перевірки встановлені Правилами дорожнього руху документи. Також він повідомив, що тримав у руках документи ОСОБА_1 перевіряв їх на дійсність, після чого повернув їх останній. Відео він знімав епізодично на мобільний телефон свого колеги ОСОБА_6 тому що бодікамери/відеореєстратори в них не працювали бо після зими вони розряджаються за дві години від початку зміни і фіксування на відео спілкування з ОСОБА_1 від самого початку, як того вимагає закон не велося. Пояснити за яких саме несприятливих умов не було складено адміністративний протокол безпосередньо на місці свідок не зміг.

Інспектор Вокалюк А.А., що неодноразово викликався для надання свідчень у судове засідання не зявився.

Допитані у судовому засіданні за ініціативою сторони захисту у якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_5 (який був залучений інспектором Вокалюком, як свідок) повністю підтвердили пояснення ОСОБА_1 щодо того факту що вона не відмовлялась від надання документів інспектору ані від складання відповідної постанови та передавала спочатку у руки інспектора Кутузова А.А. - він відходив їх перевіряти, а коли впевнився у їх дійсності повернув ОСОБА_1 Після чого ще багато, до 10 раз, вона показувала свої документи тримаючи у руках інспекторам Кутузову та Вокалюку.

Запит суду щодо надання будь-якої відео фіксації і фото фіксації інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення виконано не було.

Інші докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 злісної непокори законним вимогам працівника поліції у формі активного супротиву, в т.ч. відеозаписів із бодікамери/відеореєстратора інспекторів також до суду не надані

Стаття 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення регламентовано, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2011 №10-рп/2011 бажано вести відео фіксацію даного протиправного діяння порушника від самого початку та зазначити номер камери на звороті протоколу, дане відео з конкретними фактами даного протиправного діяння може братись судом до уваги при розгляді справи.

Статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, зокрема, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об'єктивне зясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

В силу ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

ЗУ «Про міжнародні договори України», ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series А заява N 25).

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, свідків та інспектора поліції, оцінивши докази у справі, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 не знайшла свого підтвердження, а склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судом не встановлений.

Склад правопорушення передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення утворюють умисні дії направлені на злісну непокору законним вимогам співробітника поліції та повинно проявлятись у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обовязків, або у відмові, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Однак в ході судового розгляду достатніх доказів на підтвердження інкримінованих ОСОБА_1 дій а також других доказів, що спростовували би доводи ОСОБА_1 та її захисника орган, що надіслав протокол про адміністративне правопорушення не надав, а судом не встановлено. Більш того, судом встановлено, що ОСОБА_1 зразу ж виконала вимоги співробітників поліції та надала їм необхідні документи, що в судовому засідання підтвердив безпосередньо сам інспектор УПП ОСОБА_2 , зазначивши при цьому, що він бачив документи ОСОБА_1 перевіряв їх дійсність, голограми, адресу прописки і може із впевненістю сказати, що вони дійсні.

В звязку з у суду виникають обґрунтовані сумніви щодо обставин правопорушення інкримінованих ОСОБА_1

Відповідно до ч. З ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

В результаті аналізу наданих до суду доказів(поясненнями свідків, наданих відео та фотографій) та встановлених судом обставин суд змушений прийти до висновку про відсутність належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення і як наслідок відсутності у діях останньої складу інкримінованого їй складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі відсутності у діях особи складу адміністративного правопорушення, провадження в справі підлягає закриттю

За таких обставин суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення слід закрити, у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 185, 245, 251, 254, 256, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283-285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення України,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На постанову може бути подана апеляція до апеляційного суду Одеської області через районний суд протягом 10 діб з дня його проголошення.

Суддя Пислар В.П.