Номер провадження: 33/785/798/17
Номер справи місцевого суду: 522/5619/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., при секретарі Стояновій Л.І. за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеса від 29.03.2017 року,-

встановив

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 17.03.2017 року о 00 годин 10 хвилин, в м. Одесі, по вул. Колонтаєвька, 21 керував автомобілем ОСОБА_4 д/н 7С27844 з ознаками наркотичного спяніння, а саме невнятна вимова, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, поведінка, яка не відповідає дійсності. Від медичного огляду він відмовився в присутності двох свідків.

Працівниками поліції був складений протокол серії БР № 210022 від 17.03.2017 року про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У апеляційній скарзі, ОСОБА_2, не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, посилаючись на те, що воно ухвалено з порушенням норм процесуального права, порушує питання щодо скасування постанови. Вважає, що судом не встановлені обставини, які мають значення для справи та недоведені та неповно з'ясовані ці обставини.

Крім того апелянт подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому він вказав, що при розгляді судом справи він участі не приймав, належним чином не був сповіщений про розгляд справи, в матеріалах справи відсутні докази про своєчасне його сповіщення про місце та час розгляду справи, крім того у справі відсутнє його клопотання про відкладення розгляду справи.

Копію оскаржуваної постанови Приморського районного суду м. Одеса від 29.03.2017 року він отримав лише 20.04.2017 року.

Таким чином, на думку апелянта, він був позбавлений можливості участі у судовому засіданні і на використання передбачених законом права на захист, що є суттєвим порушенням. Зазначені обставин на його думку вказує на поважність причини пропуску строку на оскарження постанови суду.

Крім того, апелянт вказує, що він на момент зупинки працював водієм «таксі» автомобілем ОСОБА_4 д/н 7С27844, чекав виходу клієнтів, в стані алкогольного та наркотичного спяніння не міг перебувати, мало того, пройшов кодування від алкогольної залежності, а також не відмовлявся від проходження медичного огляду.

Апелянт зазначає, що в протоколі вказано, що він нібито управляв транспортним засобом о 00.10 годині, а час початку складання протоколу був в 01 годині 25 хвилин, тобто через 01 годину 15 хвилин після події, тому що саме в цей час поліцейськими були зупинені два свідка ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які не можуть бути свідками того, що ОСОБА_2 є особою, яка керувала транспортним засобом в стані алкогольного чи наркотичного спяніння.

Посилається на безпідставність зазначених у протоколі та в постанові Приморського районного суду м. Одеса від 29.03.2017 року тверджень про те, що він керував автомобілем з ознаками наркотичного спяніння, однак, оскільки жодна ознака наркотичного сп'яніння у нього не виявлена.

Відповідно до цього, ОСОБА_2 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, розглянути його апеляційну скаргу, постанову Приморського районного суду м. Одеса від 29.03.2017 року скасувати, провадження у справі закрити.

Вивчивши доводи апеляції та матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, які підтримали доводи свого клопотання та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає необхідним поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного:

Згідно зі ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи був проведений без участі ОСОБА_2, постанова суду першої інстанції винесена 29.03.2017 року та копія постанови йому не надсилалася. Крім того, з наявних матеріалів справи вбачається, що копія оскаржуваної постанови була отримана апелянтом 20.04.2017 року та апеляційна скарга, згідно штампу канцелярії районного суду, подана 28.04.2017 року, тобто в передбачений законом строк.

Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апелянта в частині отримання ним постанови після спливу строку на оскарження постанови районного суду є обґрунтованими, апеляційна скарга подана ним в передбачений законодавством строк, в звязку з чим строк на оскарження постанови районного суду повинен бути поновлений.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника, пояснення свідків, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступних підстав.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до положень ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, що було складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно з яким ОСОБА_2 керуючи автомобілем, порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Як вбачається з постанови місцевого суду, приймаючи рішення про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, місцевий суд послався як на докази скоєння правопорушення: на протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 210022 від 17.03.2017 року відносно ОСОБА_2; письмові пояснення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 210022 від 17.03.2017 року, який складено відносно ОСОБА_2 співробітниками поліції, він заперечував факт знаходження в стані наркотичного спяніння, а також пояснив, що не приймав ніяких заборонених препаратів під час керування транспортним засобом, але від огляду в медичному закладі на перевірку знаходження в стані наркотичного спяніння відмовився у присутності двох свідків (а.с. 1).

Інші письмові пояснення ОСОБА_2 у матеріалах адміністративної справи відсутні.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 надав пояснення, згідно яких він працює таксистом і дійсно, в той день та час, знаходився в тому місці, яке вказано в протоколі про адміністративне правопорушення, але коли підїхали співробітники поліції він автомобілем не керував, а чекав пасажирів. Поліцейські оглянули автомобіль, а потім заявили, що він знаходиться в стані наркотичного спяніння. Він це заперечував та надав згоду пройти огляд на місці, але відмовився пройти огляд на перевірку знаходження в стані наркотичного спяніння в медичному закладі, після чого поліцейські знайшли двох свідків та склали протокол про адміністративне правопорушення, з яким він був не згодний.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що приїхав на місце події через 40 хвилин і в його присутності ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду та наполягав, що буде давати пояснення в суді. На думку свідка ОСОБА_2 побоявся пройти огляд на стан наркотичного спяніння в медичному закладі, який пропонували йому працівники поліції за адресою медичного закладу на вул. ОСОБА_8.

Пояснення ОСОБА_2 спростовуються свідченнями допитаного в судовому засіданні апеляційного суду свідка ОСОБА_9, який показав суду, що він працює в 2-й роті 4-го батальйону ІПП в м. Одесі і 17.03.2017 року о 1 годині знаходився на патрулюванні на вул. Колонтаївській м. Одеса. При цьому ними був зупинений автомобіль, яким керував ОСОБА_2, так як він порушив Правила дорожнього руху, а саме, здійснив поворот ліворуч з правої полоси руху. Вони перевірили у водія документи, а також стали перевіряти його по базі реєстрації і при цьому звернули увагу, що водій постійно вживає воду. На його запитання чи не вживає він наркотичні засоби, водій відповів, що дійсно вживав наркотичні засоби. При цьому у ОСОБА_2 були пересохлі губи та розширені зіниці очей, що вказувало на наявність останнього ознак наркотичного спяніння. Так як водій відмовився пройти огляд на стан наркотичного спяніння в медичному закладі, то вони, в присутності двох свідків, склали про це протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Пояснення свідка ОСОБА_9 підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_6, які показали, що в їх присутності водій ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного спяніння (а.с. 2- 3).

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні, а тому постанова районного суду є законною та обґрунтованою.

При цьому доводи апелянта та його представника про позитивну характеристику особи, яка притягнута до відповідальності, його положення у суспільстві, в тому числі представлення цією особою інтересів держави на спортивних заходах не можуть бути прийняті до уваги як дані, які слугують підставою для скасування постанови.

Порушень вимог закону, які слугують безумовною підставою для скасування постанови районного суду, апеляційним судом не встановлено.

Позиція апелянта на час розгляду апеляційної скарги щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу чи протест прокурора без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,-

постановив

Клопотання ОСОБА_2 - задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк для апеляційного оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 29.03.2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_11 - залишити без задоволення, а постанову Приморського районного суду м. Одеса від 29.03.2017 року відносно ОСОБА_2, якою останній притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу на користь держави у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік. - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_12.