АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/2970/17Суддя 1 інстанції Попов В. В.
Номер провадження 33/774/38/К/17Суддя- доповідач ОСОБА_1.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисників ОСОБА_3, ОСОБА_4, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 травня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, який народився 15 листопада 1993 року у м. Кривому Розі, громадянина України, який зареєстрований за адресою: вул. ОСОБА_5 (Тинка)АДРЕСА_1, м. Кривий Ріг та проживає за адресою: вул. ОСОБА_5 (Тинка)АДРЕСА_2, м. Кривий Ріг,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 травня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах, зазначених в постанові, водій ОСОБА_2 11 травня 2017 року о 02 годині 12 хвилин по вул. Г. Радієвського в м. Кривому Розі керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21074», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного спяніння (почервоніння очей, тремтіння рук, сухість порожнини рота) та в присутності двох свідків від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, для встановлення стану сп`яніння, відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з цією постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, ставить питання про скасування постанови та закриття провадження у справі у звязку з відсутністю в його діях складу інкримінованого правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, з урахуванням уточнень від 26 червня 2017 року, ОСОБА_2 зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження його відмови від проходження медичного огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку, тоді як в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено які його дії свідчать про таку відмову, а пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з цього приводу є сумнівними. Акцентував увагу суду апеляційної інстанції на тому, що в протоколі не вірно значено час його зупинки працівниками поліції, оскільки фактично його зупинено о 00-00 годині, тоді як вимогу про проходження огляду на стан наркотичного спяніння предявлено поліцейським у присутності свідків о 03-10 годині, тобто після спливу 3 годин з моменту зупинки, тоді як діючим законодавством передбачено проведення такого огляду протягом двох годин. Окрім того, в порушення ст. 266 КУпАП, він не був відсторонений від управління автомобілем, що, на його думку, є свідченням незаконності дій поліцейських та відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Також вказав, що в порушення ст. 268 КУпАП суд розглянув справу у відсутність його захисника, на участі якого він наполягав.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисники, доводи апеляційної скарги підтримали у повному обсязі й наполягали на її задоволенні та закритті провадження у справі.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постанови в межах апеляційної скарги, дослідивши докази у справі, дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

В силу положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини, законодавчих приписів ст. 268 КУпАП, суд повинен забезпечити реалізацію конституційного права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, права на захист, що включає в себе також право такої особи при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Однак, вказані вимоги закону судом першої інстанції виконані не були.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 травня 2017 року ОСОБА_2 надав суду письмову заяву про перенесення розгляду справи у звязку з тим, що він потребує послуг адвоката.

Однак, суд залишив поза увагою заявлене клопотання та розглянув справу щодо ОСОБА_2 без захисника, чим порушив його право на захист.

За змістом ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення суду апеляційної інстанції.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах адміністративної справи, допитавши свідків, суд апеляційної інстанції вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного спяніння, доведена в повному обсязі та підтверджується такими доказами.

Так, факт відмови 11 травня 2017 року о 02-12 год. водія ОСОБА_2 на вимогу працівника поліції від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків встановлено протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 152173 від 11 травня 2017 року.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції досліджено відеозапис з нагрудної (відеокамери) відеореєстратора, ідентифікаційний номер АЕ 0064, який містить фіксацію обставин зупинення 11 травня 2017 року працівниками поліції транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_2 та складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення у присутності двох свідків у звязку з його відмовою від проходження огляду на вимогу працівника поліції на стан наркотичного спяніння в законом встановленому порядку.

Наведені обставини також підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, зокрема рапортом інспектора ПП УПП в м. Кривому Розі ОСОБА_8 від 11 травня 2017 року, в якому викладено обставини зупинення 11 травня 2017 року транспортного засобу марки «ВАЗ 21074», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та підстави складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які засвідчили факт відмови водія ОСОБА_2 від проходження огляду на вимогу працівника поліції на стан наркотичного спяніння в законом встановленому порядку.

Допитаний в судовому засіданні суду апеляційної інстанції свідок ОСОБА_6 підтвердив надані ним письмові пояснення та показав, що 11 травня 2017 року в його присутності та в присутності свідка ОСОБА_7, ОСОБА_2 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного спяніння на вимогу працівника поліції, після чого щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення. Також пояснив, що при складанні протоколу працівники поліції жодних погроз щодо ОСОБА_2 не висловлювали.

При цьому, підстави ставити під сумнів пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, у відповідності до доводів апеляційної скарги ОСОБА_2, у суду апеляційної інстанції відсутні, оскільки ці пояснення є послідовними, підтверджені особисто ОСОБА_6 в судовому засіданні і повністю узгоджуються як між собою, так і з відомостями, котрі зафіксовані на відеозаписі з нагрудної (відеокамери) відеореєстратора а також з тими, які слідують з документів, що містяться в матеріалах справи та є доказами вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, вина ОСОБА_2 у вчиненому підтверджується й його письмовими поясненнями, викладеними в протоколі, згідно яких він підтвердив свою відмову від проходження медичного огляду.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які були допитані судом апеляційної інстанції за клопотанням сторони захисту, кожен окремо, пояснили, що ОСОБА_2 є їхнім другом й вони бачили, що 11 травня 2017 року, після 24-00 годин, він у дворі свого будинку сів за кермо автомобіля, щоб відігнати його й був зупинений працівниками поліції, які оглянули його та машину. При цьому, як ОСОБА_2, так і працівники поліції поводились толерантно. Також пояснили, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 присутніми не були, тому обставини його складення їм не відомі.

При цьому, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які жодних відомостей, що мають значення у справі не повідомили, оскільки присутніми під час складення протоколу не були й є не обізнаними про обставини, за яких його було складено.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає, що в діях водія ОСОБА_2 вбачається порушення Правил дорожнього руху, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме п. 2.5 ПДР України, та наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного спяніння.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про відсутність в його діях складу інкримінованого правопорушення, на думку суду апеляційної інстанції спростовуються вищенаведеними доказами. Інших доказів на спростування своєї вини ОСОБА_2 суду не надав.

Не знайшли свого підтвердження й доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про невиконання поліцейським вимог ст. 266 КУпП, оскільки матеріалами справи підтверджується, що від ОСОБА_2 працівниками поліції відібране письмове зобовязання протягом доби не керувати автомобілем марки «ВАЗ 21074», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, який буде знаходитись за адресою його мешкання.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про незаконність дій поліцейських при складенні щодо нього протоколу, оскільки в законом встановленому порядку їх дії він не оскаржував, а його твердження про висловлення погроз не доведені жодними доказами.

При вирішенні питання про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, суд апеляційної інстанції, на виконання вимог ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого останнім правопорушення, яке є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами, при цьому становить велику суспільну небезпеку, а також особу ОСОБА_2, який вину у скоєному не визнав, є студентом Харківського національного університету радіоелектроніки, інші обставини у справі та приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, яке буде сприяти його вихованню в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

У відповідності до ст. 40-1 КУпАП, ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», слід стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 320,00 грн.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 травня 2017 року - скасувати.

Винести нову постанову суду апеляційної інстанції, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 грн. (десять тисяч двісті грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 320,00 грн. (триста двадцять грн.).

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області: ОСОБА_1