АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/863/17 Головуючий у І-й інстанції - Нощенко І.С.
Справа № 205/1847/17 Головуючий в ІІ інстанції - Коваленко В.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Коваленко В.Д., за участю скаржника ОСОБА_1 його представника адвоката Келембет С.В.,, потерпілої ОСОБА_3, її представника адвоката Хейлика В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду апеляційну скаргу

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого водієм ТОВ «Шрит», мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та адміністративну справу відносно якого за ст. 124 КупАП провадженням закрито, відповідно до ч.2 ст. 38 КупАП, у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду першої інстанції костюника визнано винним в тому, що він о 23 годині 20 хвилин 29 грудня 2016 року в м. Дніпрі на перехресті Н.Заводської та вул. Павлова, керуючи автомобілем «Мерседес Бенц» д/н НОМЕР_2 з причепом д/н НОМЕР_3, з необережності скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3, яка рухалась по вул. Павлова, по другорядній дорозі, з права на ліво за напрямком його руху.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого став учасником дорожньо-транспортної пригоди, але адміністративну справу відносно нього за ст.. 124 КупАП провадженням закрито, відповідно до ч.2 ст. 38 КупАП, у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду першої інстанції незаконною, не об'єктивною, прийнятою з суттєвими процесуальними порушеннями, ігноруванням його прав, передбачених ст.268 КУпАП, у тому числі права на захист.

Обгрунтовуючи необхідність поновлення строку апеляційного оскарження, вказує, що при винесенні оскаржуваної постанови присутній у судовому засіданні не був, оскільки не був повідомлений належним чином про день та час розгляду справи, а копію постанови отримав після ознайомлення з матеріалами справи лише 05.07.2017 року, та вже 14.07.2017 року ним було направлено апеляційну скаргу до суду.

Вважає, що суд при винесення вказаної постанови не взяв до уваги, що висновок експерта, на його думку, є незаконним, вихідні дані, які були надані ОСОБА_3 експерту для дослідження не відповідають дійсності та взагалі відсутні в матеріалах справи. Посилається, що експерт під час дослідження не попереджався про кримінальну відповідальність за неправдивий висновок, чим на думку ОСОБА_1 і скористався експерт, надавши неправдивий висновок.

Щодо наявного у справі протоколу про адміністративне правопорушення від 21.03.2017 року серія АП2 №424761 ОСОБА_1 вказує, що інспектором Бурхан Р.О. було складено протокол за його відсутності, чим порушено, на його думку, його права, передбачені вимогами ст.268 КУпАП. Крім того вважає, що посилання інспектора на те, що він належним чином повідомив апелянта про час складання протоколу, не знайшло свого підтвердження у матеріалах справи

Апелянт звертає увагу суду на лист (аркуш справи 20), яким він ніби-то викликаний до підрозділу поліції та повідомлений про час складання протоколу. Зазначений лист адресовано не йому, а ОСОБА_1 та за неіснуючою адресою. Крім того вважає, що 15.03.2017 року інспектор не міг знати про наявність висновків експертного дослідження, оскільки останнє було виконане лише 16,03.2017 року та направлено безпосередньо ОСОБА_3 (аркуш 23), а долучено до справи лише 17.03.2017 року (аркуш 22). Другим листом (аркуш справи 27), який знову ж таки нібито направлено йому, але з помилками у прізвищі та адресі, він викликався на 23.03.2017 року до підрозділу поліції для складання протоколу. Апелянт вважає, що повідомлення сфальсифіковано, оскільки його ніхто не намагався викликати в суд 23.03.2017 року, посилаючись на дати регістрації кореспонденції.

На думку ОСОБА_1 судом першої інстанції не взяті до уваги обставини щодо неправильного складання протоколу та в повному обсязі проігноровано вимоги ст.278 КУАГІ України. Вважає. що судом: першої інстанції було порушено вимоги п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2015 року «...про неухильне виконання вимог ст. 268 КУпАП щодо розгляду справи у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності».

Не згоден з висновком суду щодо закриття провадження по справі, у звязку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення, просить оскаржувану постанову суду - скасувати та прийняти нову, якою справу про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП відносно нього у відповідності до п.1 ст.247 КУпАП закрити, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Представник потерпілої ОСОБА_3 - адвокат Хейлик В.В. подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить відмовити ОСОБА_1 у поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду, повернути ОСОБА_1 його апеляційну скаргу; та відмовити в задоволенні поданої апеляційної скарги.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з огляду на те, що апеляційна скарга подана після закінчення десятиденного строку апеляційного оскарження постанови, встановленого ч.2 ст. 294 КУпАП, в поновленні зазначеного строку апелянту необхідно відмовити.

Зазначає, що з наявних матеріалів провадження вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, в районному суді доведена. Даючи оцінку в апеляційній скарзі висновку експертного дослідження, вважає, що ОСОБА_1 ввів суд в оману щодо його неправдивості аргументуючи тим, що експертом на дослідження були прийняті дані, які ніби-то відсутні в матеріалах справи та не відповідають дійсності.

Щодо місця зіткнення автомобілів зазначає, що дійсно в матеріалах справи (на схемі) воно не вказано конкретно, але водій автомобіля Мерседес ОСОБА_1 вказав, що зіткнення відбулося на третій смузі автодороги. Зазначає, що подаючи заяву в експертний центр МВС для проведення експертного дослідження ОСОБА_3 більш детально вказала обставини пригоди, які дали змогу експерту ОСОБА_7, разом з іншими матеріалами справи, провести обєктивне дослідження.

Зазначає, що адвокат Келембет С.В., подаючи заяву щодо проведення експертного дослідження, вказав дані, які мають протиріччя відносно відомостей матеріалів справи. Так, щодо місця зіткнення вказано, що воно розташовано на межі другої та третьої роздільної смуги, це тому, що водій автомобіля Мерседес в поясненні вказав, зо зіткнення відбулося на третій смузі. Тобто, на його думку, умисно скорочено довжину відрізку шляху, яку подолав автомобіль Мазда по проїзній частині перехрестя.

Зазначає, що правопорушником довільно вказано час руху автомобіля Мазда з моменту початку виїзду його на перехрестя до моменту зіткнення (2-3 сек.) Вказаний час, на його думку, є надто сумнівним щодо його достовірності.

Щодо висновку експертного дослідження, яке складено ОСОБА_8 по заяві адвоката Келембет С.В. вважає, що в ньому вбачається фальшування експертом вихідних даних, що йому були надані, а також їх самостійний вибір. При цьому посилається, що на п'ятій сторінці висновку в останньому абзаці експертом вказано, що місце зіткнення ТЗ знаходиться на межі другої та третьої смуг, або на відстані7,6 м. від правого краю дороги і ця відстань складається з суми ширини першої та другої смуг руху. Тобто вважає, що експерт фактично виключає виїзд автомобіля Мазда на третю смугу, на що вказував в поясненнях водій автомобіля Мерседес, а припускає самостійно, що в момент зіткнення автомобілі Мазда і Мерседес, знаходяться на другій смузі руху, тобто по якій рухався автомобіль Мерседес до ДТП. Далі експерт ОСОБА_8 знову ж самостійно проводячи розрахунки швидкості руху автомобіля Мазда (стор.6 висновку) приймає для розрахунку «визначений» ним вище шлях автомобіля Мерседес по перехрестю до місця зіткнення - 7,6м., що є фактично габаритною шириною першої та другої смуг. Тобто зазначає, що експерт самостійно вирішив, що автомобіль Мазда рухався по перехрестю під прямим кутом відносно своєї дороги, на яку виїжджав. Але не відомо, що водій ОСОБА_3 на перехресті виконувала маневр ліворуч, бо прямо дорога відсутня, згідно схеми ДТП.

На його думку висновок експерта ОСОБА_8 складено на недостовірних та сфальсифікованих даних, про що акцентує увагу апеляційного суду.

Вважає рішення суду вважає вмотивованим, обгрунтованним та законним.

У судовому засіданні апеляційного суду сторони та їх представники підтвердили вищенаведені обставини.

Вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, приходжу до наступних висновків.

Статтями 289, 294 КУпАП встановлено десятиденний строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати справу.

Оскільки апелянт заявив відповідне клопотання, а в матеріалах справи відсутні відомості як про його належне повідомлення про день та час проведення судового засідання, в якому було винесено оскаржувану постанову, але в судовому засіданні він не був присутнім, та відповідно не отримав копію судового рішення в межах строку апеляційного оскарження, приходжу до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови, був пропущений ОСОБА_1 з поважної причини. Тому виходячи з вимог Закону щодо допуску особи до правосуддя в апеляційній інстанції, вважаю за необхідне його поновити та розглянути апеляційну скаргу по суті.

Аналізуючи з урахуванням доводів апеляційної скарги висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, вважаю його таким, що є правильним, остільки він грунтується на належно зібраних, достовірних доказах, яким суд надав вірну оцінку та за результатами прийняв рішення, яке по суті є вмотивованим, обгрунтованним та законним.

Доводи ОСОБА_1 про невинуватість у скоєнні даної ДТП, спростовані послідовними поясненнями потерпілої ОСОБА_3 про обставини, механізм даної пригоди, а саме про те, що водій Мерседеса ОСОБА_1 рухався на автомобілі Мерседес по третій смузі автодороги, змінивши рядність, що і призвело до даної ДТП. Вказане підтверджено і схемою місця ДТП, а також першими поясненнями ОСОБА_1, які потім він змінив.

Крім цього правильність висновку підтверджено і схемою місця ДТП, та рапортом поліцейського на адресу керівництва.

Будь-яких підстав для сумніву в правильності висновків експерта ОСОБА_7 не вбачаю, остільки вони є науково обгрунтовані, узгоджуються з сукупністю інших доказів по справі та є правильними.

Що ж стосується висновку експертного дослідження, яке складено ОСОБА_8 по заяві адвоката Келембет С.В., то воно суперечить схемі місця ДТП, правильності вихідних даних, не ґрунтується на матеріалах справи, а тому не є належним доказом та не може бути покладено в основу судового рішення. З цього приводу заперечення адвоката Хейлик В.В. є слушними.

Той факт, що дійсно інспектором Бурхан Р.О. було складено протокол пізніше, за відсутності водія ОСОБА_1, не викликає сам по собі сумніву, але враховуючи те, що даний протокол було складено на підставі даних огляду місця події в день ДТП, де були безпосередньо присутні як потерпіла ОСОБА_3 так і сам ОСОБА_1, а дані огляду були зафіксовані на схемі та фотозйомках, і ці дані в первинних документах водіями не оспорювались, то приходжу до висновку про правомірність подальшого складання в часі самого протоколу, копія якого, як свідчить дані про відправку кореспонденції, була неодноразово направлена водію ОСОБА_1. Що стосується певної неправильності в прізвищі ОСОБА_1 при заповнення даних адресата, то як видно з переписки вона в подальшому була усунута і кореспонденція потім була відправлена за реальною адресою.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що порушень процесуальних вимог Закону, в тому числі і права на захист ОСОБА_1, допущено не було, фальсифікації матеріалів справи не було, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, встановлена належним чином.

Також в ході перевірки матеріалів не встановлено невідповідності вимогам Закону протоколу про адміністративне правопорушення, тому ствердження апелянта в цій частині також не підлягають задоволенню.

За своїм змістом постанова суду є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.

Суттєвих порушень вимог закону, які б слугували підставою для скасування судового рішення, в ході перевірки наявних матеріалів, - не встановлено.

Отже підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається, а судове рішення є законним.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, за ст. 124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області В.Д.Коваленко