АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
33/796/59/2017 Головуючий у першій інстанції - Бірса О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2017 року Суддя Апеляційного суду міста Києва Ковальська В.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22 вересня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22 вересня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Відповідно до постанови, ОСОБА_2 27 серпня 2016 року о 01год. 30 хв. керував транспортним засобом «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Курнатовського, 17А в м. Києві, згідно проведеного огляду за допомогою алкотестеру «Drager», у присутності двох свідків, в стані алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22 вересня 2016 року та закрити провадження у справі, у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Апелянт вказує на порушення його прав, оскільки він не був повідомленим про час розгляду справи в суді першої інстанції, та не міг скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

При обранні виду та розміру стягнення суддею не враховані положення ст. ст. 33, 34, 35 КупАП, оскільки не враховані фактичні обставини справи, не досліджені наявні в матеріалах справи докази та не надана належна оцінка доказам. Суддя підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою застосування необґрунтованого та надто суворого стягнення.

Зокрема, суд не врахував того, що правопорушення було скоєне у дворі будинку, де мешкає ОСОБА_2, без жодної дії, направленої на рух автомобіля по дорозі загального користування, оскільки апелянт лише перевіряв автомобіль після повідомлення його сусідами про те, що в автомобілі не були вимкнені габаритні вогні. Такі дії, на думку апелянта, не становлять жодної суспільної небезпеки.

Апелянт зазначає, що в постанові судом вказано місце та час скоєння адміністративного правопорушення, яке відрізняється від зазначеного в протоколі, а саме замість АДРЕСА_1, яке зазначене в протоколі як місце вчинення правопорушення, в постанові суд зазначив АДРЕСА_2, що не відповідає дійсності та додатково свідчить про формальний підхід до розгляду справи.

Суддя апеляційного суду (за наявності заяви ОСОБА_2 про розгляд справи у його відсутність), перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, а постанову судді необхідно залишити без змін, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді, про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах встановлених судом, за винятком часу та місця вчинення правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними у справі доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення, відомостями про застосування алкотестеру «Drager», поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

У постанові судді невірно зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення: замість вул. Воскресенська 12-В, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, вказана вул. Курнатовського, 17А в м. Києві. Вказана розбіжність в адресі може бути виправлена суддею апеляційного суду в порядку ст. 294 КУпАП.

Окрім того, у постанові судді районного суду також допущена помилка у даті вчинення адміністративного правопорушення. Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та долученими до нього матеріалами, подія мала місце 24 липня 2016 року, а у постанові судді дата вчинення правопорушення зазначена як 27 серпня 2016 року. Така помилка також підлягає виправленню суддею апеляційного суду у порядку ст. 294 КУпАП.

Слушними є доводи апеляції про порушення права ОСОБА_2 на участь в судовому засіданні першої інстанції, проте це право частково було поновлено при подачі апеляційної скарги, до якої апелянт додав документи щодо його сімейного стану. Також апелянт мав можливість скористатись правом на участь в судовому засіданні апеляційної інстанції, у якому він міг давати пояснення, звертатись до судді із заявами та клопотаннями, подавати докази тощо, проте ОСОБА_2 таким правом не скористався, подавши до апеляційного суду заяву про розгляд справи без його участі. Разом з тим, розгляд справи про адміністративне правопорушення без участі особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, сама по собі не може бути підставою для скасування постанови судді районного суду.

Щодо доводів апеляційної скарги про недотримання суддею районного суду вимог ст. ст. 33,34, 35 КУпАП, то ці доводи є неспроможними з огляду на те, що суддею районного суду при обранні виду та розміру стягнення ОСОБА_2 були враховані обставини справи та наявні в матеріалах справи дані про особу, яка притягувалась до адміністративної відповідальності.

Посилання апелянта на те, що його дії не становлять суспільної небезпеки, не можуть бути враховані, оскільки спростовуються поясненнями свідка ОСОБА_5, який підтвердив, ОСОБА_2 керував транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння.

До апеляційної скарги ОСОБА_2 додані відмітка про одруження апелянта та копії свідоцтв про народження двох неповнолітніх дітей. Долучені до апеляції документи про сімейний стан ОСОБА_2 не є достатніми підставами для пом'якшення адміністративного стягнення, обраного за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням обставин справи.

Також не може бути задоволено прохання апелянта про закриття провадження у справі на підставі закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки згідно з протоколом правопорушення було вчинено 24 липня 2016 року, а постанова судді про притягнення ОСОБА_2 винесена 22 вересня 2016 року. Отже, адміністративне стягнення було накладено в межах строку, встановленого ст. 38 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, як про це прохає апелянт, немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляцію ОСОБА_2 залишити без задоволення.

В порядку ст. 294 КУпАП постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22 вересня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_2 уточнити, зазначивши, що подія відбувалась 24 липня 2016 року на АДРЕСА_1, замість 27 серпня 2016 року вул. Курнатовського, 17 А, в м. Києві.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва В.В. Ковальська