н/п 3/490/2470/2017
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/6313/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Подзігун Г.В., розглянувши протокол про вчинення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянином України, який працює таксистом, мешкає за адресою: м. Миколаїв, вул. Північна, 13,

адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

19.07.2017 року на адресу Центрального районного суду надійшли адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 18.07.2017 року о 05:30 год. керував т.з. Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 в м. Миколаєві по вул. Нікольській, 11 з ознаками наркотичного спяніння (почервоніння очей, тремтіння пальців рук, млява мова). В порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України від проходження огляду для визначення стану наркотичного спяніння у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не погодився із обставинами, викладеними в протоколі та пояснив, що того дня він працював вночі, втомився та приліг на заднє пасажирське сидіння відпочити. Прокинувшись почав збиратись їхати далі, але поряд проїжджали патрульні поліцейські та помітивши його в автомобілі на задньому сидінні. На запитання поліцейських чи вживав він алкоголь він відповів, що ні, та після цього вони поїхали. В подальшому він сів за кермо та поїхав, але через деякий час ці самі патрульні поліцейські його зупинили та запитували чи вживав він наркотичні засоби, на що він відповів що ніяких наркотичних речовин він цього дня не вживав. Додав, що на його думку працівники патрульної поліції були упереджені при складанні протоколу на нього, оскільки спочатку він продував драгер, а після продуття йому запропонували проїхати до мед.закладу для огляду на стан наркотичного спяніння.

Заслухавши учасника процесу, вивчивши матеріали, додані до протоколу про адміністративне правопорушення, переглянувши відеозапис з нагрудного відеореєстратора приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Вказані ознаки є обов'язковими елементами складу даного адміністративного правопорушення. Окрім цього, при тлумаченні зазначеної правової норми обов'язковим є доведення підстав до такого огляду з боку працівників поліції.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень статей 245,251,252,280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з'ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Між тим, з протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що 18.07.2017 року о 05:30 год. в м. Миколаєві по вул. Нікольській біля буд. 11 був зупинений т.з. Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1під керуванням водія ОСОБА_1, який знаходився із явними ознаками наркотичного спяніння. У присутності двох свідків водій відмовився від огляду на стан спяніння у медичному закладі.

Даний протокол спростовуються поясненнями ОСОБА_1 наданих у судовому засіданні, а також наданим відеозаписом.

Зокрема, з наданого відеозапису з натільної камери поліцейського, який здійснювався під час складання адміністративних матеріалів слідує, що дійсно ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки т.з., результат був негативний. Після цього працівники патрульної поліції запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння у медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився. Аналізуючи дані дії працівників поліції вважаю, що останні не відповідають Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року № 1452/735, а також викликають сумніви в своїй компетентності.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п.50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25).

Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для зясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідност. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до розяснень, які містяться в ч. 2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Виходячи із вищезазначеного, ґрунтуючись на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в зв'язку з чим вважаю за можливе провадження у справі відносно нього закрити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 283-285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів.

СУДДЯ Г.В. ПОДЗІГУН