Справа № 755/3293/15-п
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2017 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про виправлення помилки у судовому рішенні в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходилася вказана адміністративна справа.

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва Старовойтової С.М. від 05.08.2016 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, але провадження у справі закрито на підставі п. 7 ст. 247 цього Кодексу.

При прийнятті цього судового рішення судом було встановлено такі обставини ДТП «ОСОБА_2, 14 березня 2014 року об 11 годині 35 хвилин, керуючи транспортним засобом «Mercedes c 200 K» державний номер НОМЕР_1, по вулиці Ентузіастів, 31, в місті Києві, під час руху не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Shkoda Felicia» державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, чим заподіяла транспортним засобам технічні пошкодження та завдала матеріальної шкоди».

На цей ча, до суду надійшла заява ОСОБА_1 про виправлення помилки в цій постанові так, як у ній не вказано жодних даних про ТЗ «Renault», д.н.з. НОМЕР_3., аналізуючи, яку суддя враховує таке.

Згідно ст. 304 КУпАП питання, зв'язанні з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішується органом (посадовою особою), який виніс постанову.

КУпАП не регламентує питання виправлення помилок чи описок, однак за своєю структурною формую такого роду питання, як правило, зводяться до питань, які пов'язані з виконням судого рішення у справі з огляду на що, є доцільним при розгляду такого роду звернень виходить з положень саме вказаної статті Кодексу, шляхом вирішення питань зв'язаних з виконанням постанови через виправлення допущених в судовому рішенні описок, очевидних арифметичних помилок.

З урахуванням того, що незмінність є елементом законної сили судового рішення суду, але не правовим наслідком набрання ним цієї сили. Вона є властивістю рішення суду як процесуального документа, як акту правосуддя, що набувається ним незалежно від набрання законної сили. Моменти набрання судовим рішенням законної сили та виникнення у нього властивості незмінності різні. Незмінним судове рішення стає ще до набрання ним законної сили. Статичний елемент законної сили судового рішення (стабільність рішення) не вичерпується виключністю та неспростовністю, а включає в себе також властивість незмінності.

У зв'язку з чим передбачену можливість усунення судом окремих недоліків свого рішення не можна вважати його зміною. Саме тому у ньому можуть бути виправлені описки та арифметичні помилки.

Так, описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо).

Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання ПІБ, найменувань речей, предметів, майна, зазначення дат та строків.

Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.

Арифметична помилка - це помилка у визначенні результату підрахунку.

У цій ситуації, особою, яка підписала цю заяву, не враховано, що однією з гарантій забезпечення правової впевненості, елементом стабільності судового рішення та його законної сили є його незмінність та подано заяву у якій прямо викладено прохання змінити постанову вказавши у ній нові обставини ДТП, зазначивши ще один ТЗ.

Тобто, не враховано факту того, що суд, який ухвалив (постановив) рішення, після його проголошення, не має права його змінити або скасувати, оскільки згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005, одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.

Допущені ж в судовому рішенні помилки, внаслідок яких воно стає незаконним і необґрунтованим, виступають підставою для зміни і скасування рішення в апеляційному і касаційному порядку та у зв'язку з нововиявленими обставинами.

У зв'язку з чим, на переконаня суд, у даному випадку, заявник у своїй заяві просить унести в судове рішення такого роду зміни, які не є опискою чи арифметично помилкою у їх дійсному розумінні.

У цій ситуації фактично ідеться мова про допущені в судовому рішенні помилки, внаслідок яких воно стає незаконним і необґрунтованим, що виступає підставою для зміни і скасування рішення в апеляційному порядку.

За таких обставин, вивчивши матеріали справи приходжу до висновку, що у задоволенні заяви заявника слід відмовити з огляду на те, що ним обрано не віриний спосіб захисту порушених та оспорюваних прав.

На підставі викладеного та керуючись ст. 283-285, 304 КпАП України, суддя

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення помилки у судовому рішенні в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 31.03.2015 в справі № 2-рп/2015, оскарженню не підлягає.

С у д д я : О.В. Бірса