Справа № 135/1836/16-п
Провадження № 3/135/1/17
ПОСТАНОВА

іменем України

30.01.2017 м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Корнієнко О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Ладижинського відділення поліції Бершадського ВП ГУ НП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого на Ладижинській філії МХП фахівцем з логістики,-

за ч. 1 ст. 130 КУпАП ,-

ВСТАНОВИВ:

13.11.2016 року о 03 год. 10 хв. в м. Ладижин по вул. Будівельників, ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився в Ладижинському ТМО.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість не визнав. Пояснив, що напередодні ввечері їздив в м. Гайсин щоб допомогти товаришу забрати апаратуру з весілля, завозив його додому. Виїхав з м. Ладижин біля 22 години, довго чекав товариша, стояв біля нього, потім допомагав складати апаратуру в автомобіль. Їхав тверезий, завіз товариша, після чого їхав додому і його зупинили працівники поліції, сказали їхати в лікарню. В лікарні в присутності двох лікарів продув прилад, який дав лікар. Результат не показали, після чого працівники поліції виписували протокол, дали його копію, перед цим йому прочитали зміст протоколу. Можливо розписався на роздруківці приладу «Драгер». Вказав, що результати приладу неправильні. Подав заперечення по справі. Захисник, посилаючись на інструкцію до алкотестера «Драгер», додатково зазначає, що перевищено строк від останнього калібрування приладу «Драгер» ,яке має становити 12 місяців, що ставить під сумнів його показання.

Не зважаючи на захисну позицію ОСОБА_1, його вина у вчиненому правопорушенні підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, зокрема, даними, що містять протокол про адміністративне правопорушення, пояснення лікаря, який проводив огляд, результатом тесту на вміст алкоголю в крові, показник якого становить 0,69 проміле та висновком №240 від 13.11.2016 року щодо результатів медичного огляду виданого Ладижинським МТМО, з якого вбачається, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного спяніння.

Так, згідно з даними тестування ОСОБА_1 на алкоголь (алкотестер «Драгер» 6810, тест № 502, проведеного 13.11.2016 року о 3 год. 23 хв., показник сп'яніння становив 0,69 0/00, з чим він був ознайомлений під підпис, скарг на дії працівників поліції не мав.

ОСОБА_2 запису в протоколі ОСОБА_1 зазначив, що «ознайомлений», не заперечував проти результатів огляду та результатів тестування.

З пояснень в судовому засіданні лікаря ОСОБА_3 видно, що останній вказав, що перебував на чергуванні в лікарні, проводив огляд ОСОБА_1 з приводу перебування останнього в стані спяніння. При складанні акта медогляду, запропонував ОСОБА_1 пройти тест за допомогою алкотестера «Драгер», на що той погодився, не заперечував проти проходження огляду, в ході огляду також заперечень не висловлював. В п. 9 висновку ним зазначено, що огляд проводився в відділенні екстреної меддопомоги Ладижинського МТМО. Висновок було складено на підставі акта огляду, ці документи заповнювались ним. Встановив, що окрім запаху алкоголю та показів алкотестера, інших явних ознак алкогольного спяніння не було виявлено. Вказав, що ним пройдено тематичне удосконалення за відповідною програмою щодо огляду на стан спяніння відповідно до наказу головного лікаря.

Твердження захисту про допущенні порушення порядку зупинки автомобіля, під керуванням ОСОБА_1, не впливають на висновок суду про доведеність вини останнього та керування ним автомобілем в стані алкогольного сп'яніння.

Невизнання ОСОБА_1 своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується матеріалами справи.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_1 за його проханням забирав його та музичну апаратуру з весілля, ОСОБА_1 приїхав в м. Гайсин біля 23 години. Збирались, біля 1 год. 30 хв. виїхали з м. Гайсин, в м. Ладижин розгрузили апаратуру і ОСОБА_1 поїхав додому. При ньому ОСОБА_1 не пив.

Покази свідка ОСОБА_4, який є другом ОСОБА_1, що підтвердила свідок ОСОБА_5, про те, що при ньому останній не вживав алкоголь, не спростовують те, що ОСОБА_1 міг вжити алкогольні напої не на очах свідка. Як і не спростовують те, що після того, як ОСОБА_1 відвіз свого товариша додому він міг вживати алкоголь, і те, що ОСОБА_1 о 3 год. 10 хв. керував автомобілем в стані алкогольного спяніння.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що біля 3 год. 45 хв. до нього зателефонував ОСОБА_1 та попросив підїхати до лікарні, щоб забрати автомобіль, казав, що його зупинили працівники поліції.

Покази свідка ОСОБА_6 підтверджують те, що після встановлення в медичному закладі того, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного спяніння, працівники поліції заборонили йому керувати автомобілем.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що живе з сином ОСОБА_1 Ввечері син поїхав в м. Гайсин допомогти друга забрати. Прийшов додому вранці на початку 5 години, вона встала, він розповів, що його зупиняли, нібито він пив, але ніякого запаха вона не чула.

Щодо показів свідка ОСОБА_5, то вони також не спростовують винуватості ОСОБА_1, оскільки зі слів свідка, вона спілкувалась із сином більш ніж через годину після огляду лікарем на стан спяніння. Крім того, свідок, як близький родич, є зацікавленою особою, а тому суд критично ставиться до пояснень даного свідка.

Доводи сторони захисту щодо неналежного оформлення матеріалів даної справи суд визнає надуманими.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об'єктивності матеріалів справи про адміністративне правопорушення чи проходження огляду на стан спяніння, ні ОСОБА_1, ні його захисником не надано, не здобуто таких і в процесі судового розгляду.

Доводи ОСОБА_1 та захисника про те, що останнє калібрування приладу проводилося в листопаді 2014 року не можуть свідчити про те, що результати тестування на алкоголь алкотестером 6810 № ARFA-0614 є неточними. Оскільки згідно свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки № 240/566 від 26.10.2016 року видно, що вказаний газоаналізатор пройшов повірку в ДП «Вінницький науково-виробничий центр стандартизації та сертифікації», свідоцтво чинне до 25.10.2017 року (а.с. 28).

Тобто встановлено, що газоаналізатор 6810 № ARFA-0614 пройшов періодичну повірку менш ніж за місяць до використання у даному конкретному випадку, про що видане відповідне свідоцтво, яке є підтвердженням того, що що зазначений засіб вимірювання відповідає встановленим вимогам, що випливає з положень п. 17, 18 ст. 1, ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Описка при видачі свідоцтва, яка була в подальшому усунута, не може свідчити про неправильність показів приладу чи не проходження його повірки. Доказів, які б свідчили про несправність показань приладу суду не надано.

Крім того, відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015 року № 1252/735, при проведенні огляду на стан спяніння в закладах охорони здоровя використання спеціальних приладів і засобів вимірювальної техніки не є обовязковим.

ОСОБА_2 № 240 медичного огляду від 13.11.2016 року видно, що о 3 год. 15 хв. проводився медичний огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного спяніння. В. п. 17 акту зазначено, що виявлено ознаку алкогольного спяніння запах алкоголю з рота. Крім того, використано і спеціальний технічний засіб «Драгер». Висновок та діагноз за результатами огляду алкогольне спяніння.

Технічні недоліки висновку щодо результатів медичного огляду № 240 від 13.11.2016 року, на які вказує сторона захисту, а саме неповні відомості в графах 1, 8, 9, не впливають на визнання висновку допустимим доказом, оскільки судом достеменно встановлено, що огляд ОСОБА_1 проводився в Ладижинському міському територіальному медичному обєднанні, що вбачається із штампу на висновку, печатки закладу охорони здоровя, і не заперечується самою особою, яка притягується до відповідальності. Огляд проводився 13 листопада 2016 року лікарем ОСОБА_3, що підтверджується, зокрема, й інформацією графи 7 висновку, а також наданим на запит суду актом медичного огляду № 240 від 13.11.2016 року, та витягом з журналу реєстрації медичних оглядів Ладижинського МТМО, де міститься запис № 240 про огляд 13.11.2016 року ОСОБА_1 ОСОБА_2 копії наказу № 8/2 від 05.01.2016 року головного лікаря Ладижинського МТМО з додатком видно, що лікар ОСОБА_3 пройшов тематичне удосконалення щодо виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

Істотних порушень при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан спяніння, не виявлено, а відтак, підстав для визнання недопустимим, зазначеного висновку не вбачається.

ОСОБА_2 з вимогами п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. Отже суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. «а» п. 2.9 Правил, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного спяніння.

При накладенні на ОСОБА_1 стягнення суд згідно з вимогами ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, дані про його особу, який до адмінвідповідальності притягається вперше. Обставин, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, не встановлено. Враховуючи викладене, суд вважає вважає необхідним і достатнім призначити адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 221, 279, 283 УпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 275,60 грн. на користь держави.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження даної постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області через Ладижинський міський суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя: