АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/5225/17Суддя 1 інстанції Євтушенко О. І.
Номер провадження 33/774/198/К/17Суддя- доповідач Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2017 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3. апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 листопада 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого керівником волочильного цеху ТОВ «Уніпласт», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 листопада 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 320,00 грн. судового збору.

При обставинах, зазначених в постанові, 05 вересня 2017 року о 01.45 год. ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 по автодорозі на мкр-ні Гірницький, біля буд.№42 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, з явними ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з цією постановою, ОСОБА_2подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови та закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови, стверджує, що вона прийнята з порушенням норм як матеріального, так і процесуального права. Зазначив, що письмові пояснення свідків, долучені до матеріалів справи не можуть бути належним доказом його вини, оскільки виготовлені на заздалегідь виготовлених бланках, є ідентичними між собою за змістом та заповнені одним почерком. Звертає увагу, що під час допиту в судовому засіданні, свідок ОСОБА_4 пояснила, що ані їй, ані іншому свідку не роз'яснювались їхні права, встановлені законом. Окрім того, свідок ОСОБА_5 неодноразово зауважував, що не буде підписувати листок з поясненнями, оскільки він незаповнений. Також стверджує, що під час складання щодо нього протоколу, працівниками поліції йому не роз'яснювались права, передбачені ст.63 Конституції України. Окрім того, звертає увагу, що співробітники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів. Матеріали справи та сам протокол не містять будь-яких доказів його відсторонення від керування транспортним засобом. Також вважає, що висновок медичного закладу про відсутність у нього ознак сп'яніння є належним доказом, оскільки складений протягом двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Наголошує, що в протоколі про адміністративне правопорушення щодо нього наявні виправлення в часі вчинення правопорушення, отже зазначений протокол не може бути належним доказом у справі.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_2та його захисника ОСОБА_3., які підтримали доводи апеляційної скарги й наполягали на їх задоволенні, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та частково дослідивши докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість постанови в межах апеляційної скарги, дійшов такого висновку.

Відповідно до змісту ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст.251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Під час розгляду справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Однак, суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався.

З оскаржуваної постанови видно, що суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України та про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, але з цим висновком погодитись неможливо, оскільки він не відповідає фактичним обставинам у справі.

В обґрунтування доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, суд посилається на протокол про адміністративне правопорушення серії БР №080959 від 05 вересня 2017 року, письмові матеріали справи та відеозапис з боді-камери працівника поліції.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП буде мати місце при наявності об'єктивної сторони, що передбачає необхідність обов'язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення - відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння за умови очевидної наявності ознак сп'яніння, а суб'єктивна - наявність прямого умислу.

Разом з цим, досліджені фактичні обставини, на які послався суд, як на докази вини ОСОБА_2 у вчиненні цього правопорушення, спростовують його висновки про доведеність вини останнього у його вчиненні й, відповідно, наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, згідно п.7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції №1395 від 07 листопада 2015 року, не допускається закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої її складено.

Згідно ст.278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з'ясовує обставини справи.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_2, у ньому наявні не оговорені виправлення часу вчинення ним правопорушення з 02-30 годин на 01-45 годин, та мають місце розходження в часі початку та закінчення складання протоколу, зазначених в ньому з цим же періодом, зафіксованим відеозаписом з боді-камери працівника поліції, тобто, згідно вимог ст.283 КУпАП, при винесенні постанови, зазначений протокол не може бути прийнятий судом як допустимий доказ на підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення (а.с.1).

Також, оглянутим судом апеляційної інстанції відеозаписом подій 05 вересня 2017 року за участю ОСОБА_2, встановлено, що він не містить достовірних відомостей про те, що ОСОБА_2 відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння. Навпаки, відповідно до цього запису, ОСОБА_2 погодився на вимогу працівників поліції пройти огляд у медичному закладі, але зауважував працівникам поліції, що автомобіль, яким він керував не замикається (поломка виникла під час руху) та просив, щоб хтось з інспекторів застосував заходи для збереження транспортного засобу на час поки він буде проходити огляд.

Окрім того, з відеозапису слідує, що ОСОБА_2 в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння, що суперечить їх письмовим поясненням, складеним інспектором поліції.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що письмові пояснення, надані свідком ОСОБА_5, не можуть бути визнані допустимим доказом, оскільки з вищенаведеного відеозапису видно, що на момент їх надання свідок знаходився у неадекватному стані, про що свідчить його мова, хода та поведінка, а тому зазначений доказ також не може бути прийнятий до уваги в підтвердження вини ОСОБА_2

Разом з цим, зі змісту письмових пояснень свідка ОСОБА_4 не вбачається, що вона може підтвердити наявність у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп'яніння, а саме: запаху алкоголю з порожнин рота, порушення мови та поведінки, що не відповідає обстановці, як про це зазначено у протоколі та оскаржуваній постанові.

Окрім того, вимогами ч.3 ст.266 КУпАП встановлено, що у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться у закладах охорони здоров'я.

З зазначеного відеозапису видно, що працівники поліції не запропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою газоаналізатора або будь-якого іншого спеціального технічного засобу, а одразу звернулись до нього з вимогою проїхати до медичного закладу, що не було прийнято до уваги судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення.

Всі зазначені вище порушення, допущені працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та неналежна оцінка їх судом першої інстанції свідчать про недоведеність вини ОСОБА_2 та унеможливлюють притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Будь-які інші докази, які б з достовірністю підтверджували вчинення ОСОБА_2 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, суду не надані.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Виходячи з викладеного та з огляду на диспозицію ст.130 КУпАП, ОСОБА_2, в досліджуваній ситуації, не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки належним чином не доведено, що він відмовився на пропозицію працівників поліції від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, а отже в його діях відсутній склад інкримінованого адміністративного правопорушення.

Отже, розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції допустив однобічність та неповноту судового розгляду, а викладені в постанові висновки про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого правопорушення є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не може вважатися доведеною поза розумним сумнівом, у зв'язку з чим постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення належить закрити з підстав, передбачених п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 листопада 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 рік- скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_2, закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.В. Коваленко