АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
Справа №33/796/729/2017 Постанова винесена суддею Макаренко І.О.
Категорія: ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва КепкалЛ.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 8 грудня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 8 грудня 2016 року, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 275 гривень 60 копійок.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_3 22.10.2016 року приблизно о 05 год. 50 хв., по пр-ту. Перемоги, 20/2 в м. Києві, керував автомобілем НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 8 грудня 2016 року скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням вимог діючого законодавства, а вказані в ній обставини не відповідають дійсності.

Апелянт вказує, що отримавши повідомлення про призначення справи до розгляду він направив до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою, проте суд на дане клопотання уваги не звернув і не відклав розгляд справи, чим порушив вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14, та не надав йому можливості захистити своє право.

Крім цього ОСОБА_3 зазначає, що працівниками патрульної поліції було порушено процедуру огляду особи на стан сп'яніння і це, на думку апелянта, може слугувати підставою звільнення його від відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також апелянт стверджує, що судом першої інстанції порушено вимоги ст. 33 КУпАП, яка передбачає врахування особи порушника, його майнового стану, пом'якшуючих обставин тощо при обранні виду адміністративного стягнення, а в матеріалах справи та в тексті постанови не видно, щоб ці аспекти досліджувались та враховувались.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, заслухавши показання інспектора патрульної поліції ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи в повному обсязі та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до пункту 2.9(а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

З матеріалів справи убачається, що суд повно та всебічно дослідив обставини вчинення адміністративного правопорушення, наявні у справі докази, а тому висновок, викладений в постанові суду, про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові обставин, є правильним.

Всупереч тверджень апелянта, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи даними протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №346837 від 22 жовтня 2016 року (а.с. 1), згідно якого ОСОБА_3 22.10.2016 року, о 06 год. 10 хв., керував автомобілем НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, який складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, підписаний ОСОБА_7 без будь-яких зауважень, особою, яка його склала - інспектором 6 роти 1 батальйону УПП в м. Києві ОСОБА_4 та свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили, що водій ОСОБА_3 погодився, у встановленому законом порядку пройти перевірку для визначення стану алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», результат якого показав 1.22 ‰, роздруківкою результату тестування на приладі «Драгер» на стан алкогольного сп'яніння з показником 1.22 ‰ (а.с. 3), актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Крім того, з показань допитаного в суді апеляційної інстанції інспектора патрульної поліції ОСОБА_4 вбачається, 22.10.2016 року приблизно о 6 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, пр.-т. Перемоги, 22/2 екіпажем патрульної поліції №0613 було зупинено автомобіль НОМЕР_2 за порушення вимог п.п. 11.2, 11.5 Правил дорожнього руху України. При спілкуванні з водієм вказаного автомобіля ОСОБА_3 у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп'яніння. Водію було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків, на який він погодився. Результат огляду склав 1.22 ‰. ОСОБА_3 з результатом огляду погодився. Не дивлячись на те, що ОСОБА_3 погодився з результатом проведеного на місці зупинки огляду, йому було запропоновано пройти ще й огляд на стан сп'яніння в медичному закладі, на що ОСОБА_3 відповів відмовою, оскільки погоджувався з результатом тесту. Після цього на водія автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, який було ним підписано без будь-яких зауважень. Крім цього на виконання вимог ст. 266 КУпАП працівниками патрульної поліції для відсторонення ОСОБА_3 від керування транспортним засобом, автомобіль НОМЕР_2, згідно акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 22.10.2016 року, було затримано шляхом доставлення на спеціальний майданчик для тимчасового затримання за допомогою евакуатора.

При цьому інспектор патрульної поліції зазначив, що свідки та сам ОСОБА_3 жодних зауважень щодо процедури проведення огляду на стан сп'яніння на місці зупинки не мали, в протоколі таких зауважень не вказували, більш того сам ОСОБА_3 власноручно в протоколі про адміністративне правопорушення в графі «пояснення» зазначив про те, що «згоден».

Наведені показання інспектора патрульної поліції в сукупності з іншими доказами по справі спростовують доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про порушення інспекторами патрульної поліції порядку виявлення у водіїв ознак сп'яніння.

Оскільки наявні у справі докази об'єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду та обґрунтовано визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції порушено його, передбачене ст. 268 КУпАП знайшли своє місце, оскільки з матеріалів справи вбачається, 06.12.2016 року від ОСОБА_3 надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою, проте адміністративна справа була розглянута судом першої інстанції за відсутністю ОСОБА_3

Разом з тим, недотримання судом вимог ст. 268 КУпАП не є безумовною підставою для скасування постанови суду, оскільки в повному обсязі права, передбачені, ст. 268 КУпАП ОСОБА_3 були реалізовані в суді апеляційної інстанції, в тому числі шляхом надання пояснень, заявлення клопотань та ін.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обране суддею адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення, а тому і в цій частині апеляційна скарга є необґрунтованою та безпідставною.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 8 рудня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва Л.І. Кепкал