Справа № 587/295/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року Сумський районний суд Сумської області у складі головуючого судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Токаревої В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми адміністративну справу, що надійшла з Сумського РВП ГУ НП в Сумській області, відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3, працездатної, непрацюючої, заміжньої, маючої на утриманні 2 неповнолітніх дітей, раніше не судимої,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В :

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 29 січня 2017 року близько 05 год 30 хвилин ОСОБА_1 керувала транспортним засобом ЗАЗ 11022, державний номер НОМЕР_1, в с. В. Вільми Сумського району Сумської області по вул. Перше Травня в стані алкогольного спяніння ( згідно акту КЗ СОР СОНД №501 від 29.01.2017 року), чим порушила п. 2.9 Правил дорожнього руху і скоїла правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КпАП України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину фактично не визнала і пояснила, що машиною вона не керувала. В той день 29 січня 2017 року близько 22 години вона поїхала в с. в. Вільми з с. Симонівки по своїх справах. Повертаючись додому, вона забуксувала в заметі і поки намагалася виїхати в автомобілі розрядився акумулятор. Була ніч, допомогти їй було нікому і вона, йдучи по вулиці, зайшла до будинку, де горіло світло, де зустріла раніше не знайому ОСОБА_2, яка пригостила її кавою з коньяком. Вони посиділи приблизно до 5 години, вона зателефонувала чоловіку, розповіла ситуацію і чоловік сказав, що зараз буде їхати в с. Вільми і запропонував пошукати машину. ОСОБА_2 посовітувала звернутися до сторожу свиноферми. ОСОБА_1 пояснила, що вона пішла на ферму, зустріла сторожа, з яким домовилася про допомогу і пішла до своєї машини. Через деякий час сторож приїхав на автомобілі «Нива», намагався буксувати машину, потім вони намагалися виштовхати машину з замету. Коли це нарешті вдалося, вони зачепили машину тросом для буксування. Вона замерзла і залізна в машину трохи погрітися і в цей момент зявилися працівники поліції, які обвинуватили її в тому що вона пяна. ОСОБА_1 не заперечувала, що спиртні напої вона вживали, але машиною не керувала.

Не дивлячись на фактичне невизнання своєї вини ОСОБА_1, її вина підтверджується іншими зібраними по справі доказами.

Свідок ОСОБА_2 пояснила суду,що 29 січня 2017 року вона ОСОБА_1 не бачила і не спілкувалася, не пригощала її кавою та спиртними напоями. ОСОБА_1, використовуючи свою машину, іноді допомагала їй в реалізації молочної продукції, виготовленням якої вона займається, однак останнім часом вони не спілкуються.

Допитаний в судовому засіданні як свідок інспектор відділу поліції ОСОБА_3 пояснив, що 29 січня 2017 року на номер служби « 102» надійшла інформація про те, що по селу в. Вільми Сумського району їздить «Таврія», за кермом дівчина в нетверезому стані. Він разом з оперативним співробітником виїхали на службовому автомобілі в с. В. Вільми, зустрілися з чоловіком, який телефонував і той показав напрямок, в якому поїхала машина під керуванням нетверезого водія, однак виявити автомобіль «Таврія» не вдалося і вони повернулися в райвідділ поліції. Через деякий час знову на номер 102 надійшла інформація, що цей автомобіль появився в с. Вільми. Вони знову поїхали в с. В. Вільми, виявили автомобіль «Нива», який тросом буксирував автомобіль «Таврія», за кермом якого сиділа ОСОБА_1 Вони зупинили автомобіль «Ниву» та «Таврію», під час спілкування з ОСОБА_1 виникла підозра, що вона перебуває в нетверезому стані, запропонували їй пройти обстеження, проти чого вона не заперечувала, сіла в службову машину і вони поїхали на обстеження яке підтвердило факт знаходження ОСОБА_1 у стані алкогольного сп*яніння.

Пояснення свідка ОСОБА_3 суд вважає достовірними, оскільки вони логічні, узгоджуються з іншими матеріалами справи і обєктивно підтверджуються висновком щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1, у відповідності з яким 29.01.2017 ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного спяніння ( ар. с. 3).

Та обставина, що ОСОБА_1 під час затримання автомобіля перебувала в салоні автомобіля не заперечувала і сама ОСОБА_1

Не заперечувала ОСОБА_1 і факт перебування в стані алкогольного спяніння під час її затримання.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що під час слідування разом з ОСОБА_1 до медичного закладу, в автомобілі було чутно різкий запах алкоголю. Крім того, під час зупинки автомобіля «Таврія» водій ОСОБА_1 перебувала на водійському сидінні, хоча мотор в машині не працював. Він спостерігав за автомобілем ОСОБА_1 близько 5 хвилин, за цей час автомобіль «Нива» відбуксирував автомобіль «Тарвія» на відстань 50-70 метрів, після чого автомобіль «Таврія» був зупинений.

Таким чином, суд вважає встановленим, що під час буксирування автомобіля «Таврія» ОСОБА_1, знаходячись на водійському сидінні за кермом автомобіля, перебувала в стані алкогольного спяніння.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю скоєного, обмежившись усним зауваженням.

При цьому суд враховує, що Правила дорожнього руху не містять визначення поняття «керування транспортним засобом». За загальним правилом перебування водія за кермом транспортного засобу, що буксирується іншим транспортним засобом, вважається керуванням транспортного засобу, оскільки в цьому випадку водій в певних межах користується засобами управління транспортного засобу( гальма, газ, кермо, покажчики поворотів, тощо). Таким чином, формально в діях ОСОБА_1 вбачаються порушення п.2.9 Правил дорожнього руху, оскільки вона, перебуваючи за кермом автомобіля, який буксирувався іншим автомобілем, перебувала в стані алкогольного спяніння.

Разом з тим, суд враховує, що хоча в діях ОСОБА_1 формально і вбачається склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України, але тяжких наслідків від скоєного не настало, небезпеки іншим учасникам дорожнього руху обєктивно не могло бути створено, оскільки буксирування відбувалося в нічний час по сільській дорозі і за відсутності інших учасників дорожнього руху; ОСОБА_1, перебуваючи в салоні автомобіля в стані алкогольного спяніння, практично не застосовувала засоби керування(газ, гальма) і двигун перебував у вимкненому стані; ОСОБА_1 фактично лише була присутня у салоні автомобіля під час буксирування і буксирування здійснювалося не незначну відстань(близько 50 -70 метрів).

З врахуванням зазначених обставин вважаю за необхідне звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю скоєного, обмежившись усним зауваженням.

При цьому суд враховує обставини справи, особу правопорушниці, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2011 та ІНФОРМАЦІЯ_4( ар. с. 8,11, 12), позитивно характеризується за місцем проживання( ар. с. 10), займається суспільно - корисною працею, а саме застосовує автомобіль для підприємницької діяльності у відповідності з укладеним договором поставки продукції від 16 травня 2016 року( ар. с. 14), що є єдиним джерелом для її існування та її родини, розкаялася у скоєному.

На підставі викладеного, керуючись ст. 22, ч.1 ст. 130 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України за малозначністю, обмежившись усним зауваженням.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області через Сумський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя