Справа № 462/5672/16-п Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 33/783/88/17 Доповідач: Галин В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року м. Львів

Апеляційний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Галина В. П.

з участю правопорушника ОСОБА_1

представника правопорушника адвоката ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 22.11.2016 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч. 2 ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

постановою судді Гавірка Юрія Олеговича визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1200 /тисячу двісті/ неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 20 400 /двадцять тисяч чотириста/ грн., з позбавленням права керування транспортним засобом строком на три роки.

Стягнуто з ОСОБА_3 275 гривень 60 копійок судового збору в дохід держави..

Згідно постанови судді, 03 вересня 2016 року о 04 год. 40 хв. ОСОБА_3 у Львівській області, у м. Дрогобичі на вул. ОСОБА_4, керував автомобілем марки «Jeep» реєстраційний номер RP 61539 в стані алкогольного спяніння.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження як такий, що пропущений з поважних причин. Скасувати постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 22.11.2016 року та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Мотивуючи поважність пропуску строку на апеляційне оскарження, правопорушник вказує, що , справа розглянута у його відсутності на підставі ст. 268 КУпАП. При цьому, в постанові вказано, що він повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Однак, повідомлення про дату і час розгляду справи останній не отримував. В матеріалах справи немає повідомлення про вручення будь якого поштового відправлення з суду. Отже, висновки суду про можливість розгляду справи у відсутності ОСОБА_3 не ґрунтуються на матеріалах справи та суперечать приписам ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Після винесення постанови по даній справі йому в порушення вимог ч. 1 ст.285 КУпАП не було ані вручено, ані надіслано. Зі змістом цієї постанови ознайомився захисник правопорушника 19.12.2016 року.

Мотивуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_3 вказує, що оскаржувану постанову суду він вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню в звязку з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права. При цьому, суд не повно зясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою винесення постанови, яка є незаконною та необґрунтованою.

Також вказує, що від проходження огляду на стан сп'яніння він відмовлявся, оскільки не керував автомобілем. Водночас, ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування автомобілем в стані алкогольного чи іншого спяніння, а не за будь-яке інше використання автомобіля.

Підпис, проставлений від імені особи, що тестують на результаті тесту технічного пристрою "Драгер" проставлений не правопорушником. Так само не ним проставлені підписи в протоколі про адміністративне правопорушення серія АП2№135391.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення правопорушника та в його інтересах представника, вважаю, що слід поновити строк на апеляційне оскарження, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити, виходячи з наступного.

Вважаю, доводи апелянта щодо пропуску строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу, а тому погоджуюсь з тим, що такий строк пропущений з поважних причин.

Суддею першої інстанції було повністю та обєктивно досліджено матеріали справи, та прийнято рішення яке відповідає вимогам закону.

Наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, стверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 03 вересня 2016 року серія АП2 № 135391 року, згідно якого ОСОБА_3 о 04 год. 40 хв. ОСОБА_3 у Львівській області, у м. Дрогобичі на вул. ОСОБА_4, керував автомобілем марки «Jeep» реєстраційний номер RP 61539 в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №305 від 03.09.2016 року за результатами проведеного медичного огляду встановлено факт перебування ОСОБА_3 03.09.2016 року о 05:30 год. в стані алкогольного сп»яніння.

Згідно результату тестування на алкоголь, яке проводилось приладом «Драгер» № 6810, встановлено перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного спяніння на рівні 1,72 проміле.

В апеляційній скарзі, а також у своїх поясненнях при апеляційному розгляді даної справи ОСОБА_3 зазначає, що він не керував автомобілем а стані алкогольного сп»ягніння. Він разом із своїм товаришем ОСОБА_5 сиділи у припаркованому автомобілі на проїжджій частині вулиці та вживали алкоголь. В цей момент до них під»їхав поліцейський автомобіль. Працівники поліції безпідставно звинуватили його у керуванні автомобілем у стані сп»яніння та склали на нього протокол.

Проте, такі пояснення ОСОБА_3 суд розцінює, як намагання уникнути відповідальності та не ґрунтуються на доказах у справі.

Зокрема, допитаний у судовому засіданні працівник поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 ОСОБА_6, пояснив, що подія мала місце серед ночі. Вони побачили автомобіль, який рухався без включеного одного заднього габаритного світла, а тому, включивши червоні проблискові маячки та звуковий сигнал, зупинили цей автомобіль. За кермом сидів ОСОБА_3, від якого було чути запах алкоголю. ОСОБА_3 відвезли у лікарню на медичний огляд, де було встановлено, що той є в стані алкогольного сп»ягніння.

Такі пояснення ОСОБА_6 повністю узгоджуються із доказами у справі, будь-яких сумнівів у своїй правдивості не викликають, а тому суд вважає їх правдивими.

Щодо пояснень свідка ОСОБА_5, які він дав аналогічно поясненням ОСОБА_3, то суд не приймає їх, оскільки вони є неправдиві та спростовуються доказами у справі. Слід зауважити, що він є товаришем ОСОБА_3 В суді не зміг пояснити, хто мав їхати за кермом до місця їхньої ночівлі після розпиття ними алкоголю. Адже у працівників поліції, які залишили автомобіль ОСОБА_3 на відповідальність ОСОБА_5 з зобов»язанням не допускати до керування цим автомобілем ОСОБА_3 до його повного витверезіння, не викликало підозри щодо стану самого ОСОБА_5 Він же відігнав автомобіль ОСОБА_3 по місцю їх ночівлі, про що ствердив у суді.

Суддя суду першої інстанції правильно оцінив і врахував характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного правопорушення, те, що обставин, які помякшують відповідальність немає та те, що особа вже притягалась до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема 15.07.2016 року на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення по ч. 1 ст. 130 КУпАП 3400 грн.

Щодо доводів ОСОБА_3 про те, що постанова судді винесена без його участі, а сам правопорушник був позбавлений права дати свої пояснення, то це порушення усунуте судом апеляційної інстанції. Правопорушник дав свої пояснення по суті справи та апеляційної скарги і повністю підтримав свої вимоги.

Суддя суду першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, та вірно призначив покарання у виді штрафу у сумі 20 400 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Таке покарання відповідає вимогам ст.33 КУпАП табуде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

Постанова суду першої інстанції є законна та обґрунтована, підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає. Доводи правопорушника, викладені в його апеляційній скарзі є безпідставними та голослівними, а отже апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд,

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Залізничного районного суду м. Львова від 22.11.2016 року.

Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 22.11.2016 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_7