Справа № 375/1475/17 Головуючий у І інстанції Литвин О. В.
Провадження № 33/780/1170/17 Доповідач у 2 інстанції Капічон
Категорія 133 21.12.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 грудня 2017 року м. Київ

Суддя апеляційного суду Київської області Капічон О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Рокитнянського районного суду Київської області від 14 листопада 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП та застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців; стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 320 грн.,

в с т а н о в и в:

Відповідно до постанови судді, 16 жовтня 2017 року о 00 годині 35 хвилин в смт. Рокитне Київської області по вул. Червона Січ, ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, чим порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 14 листопада 2017 року про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП як незаконну та закрити провадження по справі. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в судовому засіданні 15 жовтня 2017 року він пояснив, що разом з дівчиною ОСОБА_3 відпочивав у парку, де вживав з нею вино. Після цього, він пізно ввечері зателефонував до свого знайомого ОСОБА_4, та попросив його підвести їх з ОСОБА_3. За кермом автомобіля був ОСОБА_4, ОСОБА_3 була на передньому пасажирському сидінні, а він сидів на задньому пасажирському сидінні. По дорозі апелянт попросив ОСОБА_4 зупинитися та залишити його з ОСОБА_3 на деякий час. Коли ОСОБА_4 залишив їх на одинці, апелянт попросив ОСОБА_3 пересісти до нього на заднє сидіння та в цей час до них підїхав автомобіль працівників поліції. Останні склали щодо нього протокол про не зупинку на їх вимогу автомобіля, хоч він повідомив, що за кермом не перебував та автомобіль не його. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції вказані пояснення не врахував та порушив його право на захист, оскільки допит працівника поліції, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було проведено за його відсутності, що позбавило його можливості поставити їм запитання. Окрім того, на думку апелянта, в порушення вимог законодавства суд першої інстанції врахував пояснення свідка ОСОБА_3, які були відібрані в неї працівникам поліції на місці пригоди з порушенням вимог законодавства України, без розяснення її прав, а не ті, яка вона надавала суду безпосередньо. ОСОБА_1 вказує, що в справі відсутні будь-які докази, які б підвереджували, що він знаходився за кермом автомобіля та не виконав вимогу про зупинку.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник не зявилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом відправки смс повідомлення, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Вивчивши матеріали справи приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ст.122 2 КУпАП настає за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних силах України про зупинку транспортного засобу.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 16 жовтня 2017 року о 00 годині 35 хвилин в смт. Рокитне Київської області по вул. Червона Січ, ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 винуватим себе у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та виклав свою версію події, яка відбувалася 15 та 16 жовтня 2017 року, а саме, що за кермом автомобіля він не перебував.

Не дивлячись на посилання ОСОБА_1 на ту обставину, що він не перебував за кермом автомобіля, який зупиняли працівники поліції, його винуватість у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення підтверджується поясненням свідка ОСОБА_3 з приводу того, що 16.10.2017 року близько 01 години в смт. Рокитне вона перебувала в салоні автомобіля «Volkswagen Passat» під керуванням ОСОБА_1, який перед тим, як сісти за кермо, вживав алкогольні напої. Вимогу працівників поліції про зупинку останній проігнорував, намагаючись втекти / а.с.4/; записом з відеореєстратора працівника поліції, відповідно до якого окрім ОСОБА_1 та ОСОБА_3 біля автомобіля інших осіб не було, а Антонюк зазначив, що за кермом перебувала ОСОБА_3

Допитані в судовому засіданні працівники поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що під час спільного добового чергування в смт. Рокитне, по вул. Червона Січ за допомогою жезлу з метою перевірки документів був зупинений автомобіль марки «Volkswagen Passat» , але водій на вимогу не зупинився. Після переслідування даний автомобіль був зупинений за допомогою проблискових маячків та спецсигналу. Вийшовши із службового автомобіля вони помітили, як водій зупиненого автомобіля пересів з водійського крісла на заднє сидіння. Підійшовши до автомобіля поліцейський ОСОБА_6 пояснив причину зупинки та, представившись, попросив предявити відповідні документи на транспортний засіб, на що ОСОБА_1 категорично відмовився, назвав своє імя та повідомив, що за кермом знаходилася дівчина, яка на момент зупинки транспортного засобу перебувала на передньому пасажирському сидінні.

Таким чином, наведені докази свідчать про невиконання ОСОБА_1 вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, а тому його посилання в апеляційній скарзі на упередженість та протиправність дій працівників поліції, відсутність в його діях ознак правопорушення та незаконність постанови суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження.

Суд правильно визнав пояснення свідка ОСОБА_4 нещирими, оскільки вони спростовуються іншими доказами по справі.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Судом при накладенні стягнення на ОСОБА_1 враховано відношення останнього до вчиненого ним діяння, яке вказує на небажання оцінити критично свій поступок та понести передбачене законом адміністративне стягнення, що у свою чергу вказувало б на його бажання виправитися, а тому суддя вважав достатнім для виправлення правопорушника та упередження скоєння ним нових аналогічних правопорушень накладення на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене приходжу до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови та про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1

Керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Рокитнянського районного суду Київської області від 14 листопада 2017 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.122 2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Капічон