Апеляційний суд міста Києва
Справа № 33/796/1655/2017
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 вересня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 06 червня 2017 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Солом'янського районного суду м. Києва від 06 червня 2017 року

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 600 (шестиста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Цією ж постановою суддя стягнув з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір, що становить 320 гривень.

Як встановлено постановою судді, 27.04.2017 року о 19 год. 40 хв. в м. Києві по вул. М. Донця, 9, водій ОСОБА_2 керував автомобілем «Volkswagen Passat» д/з НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_2 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР, тим самим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 06.06.2017 року та постановити нове рішення, яким притягнути його до більш м'якої справедливої відповідальності.

У своїй апеляційній скарзі скаржник зазначає про те, що рішення суду є незаконним та невиправданим з огляду на те, що твердження працівників поліції щодо його знаходження в стані наркотичного сп'яніння, не відповідає дійсності, оскільки наркотичні засоби він ніколи не вживав і не вживає, так як веде здоровий спосіб життя і лише у зв'язку із затриманням його пасажира і застосуванням до нього фізичної сили, він знаходився у вкрай збудженому стані, що не могло не відобразитись на його обличчі. Крім того, до цього стану можливо додалось і те, що в нього є проблеми із зором, що підтверджується медичною довідкою.

Також скаржник посилається на те, що даний випадок показав про те, що він недостатньо знає правила в тій частині, що на пропозицію співробітників поліції треба було дати згоду, але він тоді цього не знав, оскільки його досвід як водія складав лише 2 роки.

Крім цього, ОСОБА_2 звертає увагу на те, що він є студентом Національного авіаційного університету і не має власного постійного доходу.

Заслухавши пояснення особи, яка подала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; пояснення свідка ОСОБА_3, який був одним із двох свідків, у присутності яких складався протокол про адміністративне правопорушення; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зокрема, крім протоколу про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_2, вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як обґрунтовано зазначається в оскаржуваній постанові, підтверджується письмовими поясненнями самого порушника (а.с. 8), в яких ОСОБА_2 фактично не заперечував факту відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у закладі охорони здоров'я, мотивуючи це тим, що працівники поліції безпідставно звинуватили його у тому, чого він не робив; рапортом співробітника поліції (а.с. 5); письмовими поясненнями співробітника поліції ОСОБА_4 (а.с. 3).

Більш того, допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3, який був одним із двох свідків, у присутності яких складався протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, підтвердив той факт, що останній, в його присутності та ще одного свідка, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я.

З огляду на вищенаведене, перевіривши наявні у справі докази, в тому числі відеозапис з нагрудної камери поліцейського, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо незаконності та невиправданості оскаржуваного судового рішення, не можуть бути визнані обґрунтованими та служити законними підставами для скасування постанови судді у справі про адміністративне правопорушення щодо нього.

Не можуть служити такими підставами і доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що, внаслідок його недостатнього водійського досвіду, він не знав, що водій, відповідно до правил п. 2.5 Правил дорожнього руху, повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, оскільки незнання закону, не звільняє від відповідальності.

Що ж стосується доводів ОСОБА_2 про притягнення його, як зазначається в апеляційній скарзі, до більш м'якої справедливої відповідальності, то суд апеляційної інстанції, відповідно до норм КУпАП, не має правових підстав та механізму пом'якшення накладеного на нього адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, подана апеляційна скарга не може бути задоволена, оскільки вона не містить в собі достатніх підстав для висновку про те, що постанова судді про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення є незаконною та необґрунтованою, у зв'язку з чим, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне прийняти рішення, яким залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 06 червня 2017 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 06 червня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Захарова А.С.