Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/73/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Романюк Є. В.
Категорія - 122 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Новіцький Е. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2017 року. Суддя Апеляційного суду Кіровоградської області Новіцький Е.Й., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, потерпілого ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.02.2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, приватного підприємця, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 680 грн.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.02.2017 року ОСОБА_3 визнано винним у тому, що він11.01.2017 р. о 14 год. 55 хв. керуючи транспортним засобом - автомобілем ВАЗ-21093, д/н НОМЕР_1, на перехресті вул. Вокзальна та пров. Леніна у м.Кропивницький, був неуважний, не врахував дорожню обстановку, не надав перевагу у русі автомобілю «Mazda», д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5, чим створив авірійно-небезпечну обстановку. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п.2.3б, 12.1, 16.11 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, так як вона є незаконною, не обґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а провадження у справі закрити.

Своє прохання апелянт мотивує тим, що судом при розгляді справи не було встановлено, ким з працівників поліції відібрані пояснення у нього, що передбачено самою процедурою відібрання пояснення від будь якого громадянина як сторони в адміністративній справі.

Крім того вказує на те, що показання допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_7 не повністю відображають обставини ДТП, оскільки даний працівник поліції особисто не приймав участі у складанні деяких необхідних документів, а саме пояснень водіїв та протоколів про адміністративні правопорушення.

Стверджує, що суд першої інстанції не повно з'ясував усі фактичні обставини справи, зокрема те, що водій ОСОБА_5, керуючи своїм автомобілем в умовах слизької дороги та несприятливої для руху погоди та рухаючись на жовтий сигнал світлофора, який забороняє рух автотранспортних засобів відповідно до п. 8.7.3 «г» ПДР України не прийняв мір для зниження швидкості керованого ним автомобіля, не зупинився, а продовжив рух з прискоренням, намагаючись проїхати зазначене перехрестя, що і спричинило негативні наслідки.

Водночас, звертає увагу, що при здійсненні маневру лівого повороту з пров. Леніна та вул. Вокзальної він виконав вимоги знаки пріоритету 2.1 «Дати дорогу» та виконав всі вимоги ПДР України, а тому вважає, що в його діях відсутні порушенняп.2.3б, 12.1, 16.11 ПДР України.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його адвоката ОСОБА_4, які підтримали доводи апеляційної скарги, просили постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити, думку потерпілого ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просили постанову суду залишити без змін, посилаючись на законність судового рішення, дослідивши матеріали адміністративної справи та доводи апеляції в межах апеляційних вимог, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Апеляційним переглядом встановлено, що вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції було виконано.

Так, висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП є законним та обґрунтованим і відповідає фактичними обставинам справи.

Даний висновок суду об'єктивно підтверджується зібраними у справі про адміністративне правопорушення доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 220550 від 11.01.2017 року, яким встановлено, що 11.01.2017 р. о 14 год. 55 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем «ВАЗ-21093», державний номерний знак НОМЕР_1, на перехресті вул. Вокзальна та пров. Леніна у м.Кропивницький, був неуважний, не врахував дорожню обстановку, не надав перевагу у русі автомобілю «Mazda», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5, чим створив авірійно-небезпечну обстановку (а.с. 1);

- письмовими поясненнями ОСОБА_3, що містяться в матеріалах справи. Зокрема, в своїх поясненнях від 11.01.2016 року, наданих працівникам поліції, останній зазначив, що 11.01.2017 р. о 14 год. 55 хв. керував автомобілем "ВАЗ-21093", на перехресті вул. Вокзальна та пров.Леніна у м.Кропивницький, оглянувши перехрестя та переконавшись, що транспортних засобів немає, він почав рух через перехрестя; помітивши, що зліва на великій швидкості їде автомобіль «Mazda», щоб уникнути зіткнення та швидше проїхати перехрестя, нажав на педаль газу, щоб швидко з'їхати з перехрестя, після чого почувши гуркіт зупинив автомобіль (а.с. 3).

- поясненнями потерпілого ОСОБА_5, наданими в судовому засіданні під час розгляду справи судом, які підтвердив, що водій автомобіль «ВАЗ21093», порушив ПДР України, що стосуються правил проїзду перехрестя та виїхав на перехрестя, не надавши йому дорогу;

- поясненнями інспектора патрульної поліції ОСОБА_7, наданих під час розгляду справи судом, з яких слідує, що саме водійавтомобіля «ВАЗ-21093», порушив вимоги 2.3б, 12.1, 16.11 ПДР України, у зв'язку з чим створив аварійно-небезпечну обстановку для автомобіля «Mazda», в результаті чого останній здійснив наїзд на залізобетонний стовп;

- відеозаписом з камери відеореєстратора, переглядом якого встановлено, що водій автомобіля Mazda ОСОБА_5 (власник відеореєстратора) рухався по вул. Вокзальній у м. Кропивницькому в напрямку мосту. При цьому погодні умови були ускладнені, а саме проїжджа частина вкрита шаром утрамбованого снігу. При під'їзді до перехрестя з пров. Леніна світлофор, що встановлений на цьому перехресті в напрямку руху вул. Вокзальної почав показувати зелений миготливий сигнал. В той час, коли світлофор ще показував зелений миготливий сигнал, не перехрестя почав виїжджати автомобіль «ВАЗ- 21093» під керуванням ОСОБА_3 При цьому по пров. Леніна, з якого виїжджав ОСОБА_3 не було встановлено світлофора, однак останній виїжджав з другорядної дороги на головну та мав надати перевагу транспортним засобам, які рухались по ній. Відеозаписом підтверджується, що автомобілі опинилися на перехресті в той час, коли світлофор показував зелений миготливий сигнал (третій) і саме в той час, коли автомобілі опинилися на перехресті, водій автомобіля Mazda ОСОБА_5 був вимушений вжити заходів щодо уникнення зіткнення з автомобілем «ВАЗ-21093» під керуванням ОСОБА_3 та повернути праворуч, в результаті чого відбулося зіткнення зі стовпом. В цей час вже загорівся жовтий сигнал світлофора. Таким чином, автомобіль «ВАЗ 21093» під керуванням ОСОБА_3 опинився на перехресті пров. Леніна та вул. Вокзальної у м. Кропивницькому в той час, коли по вул. Вокзальній рухався автомобіль «Mazda» під керуванням ОСОБА_5, який рухався на зелений миготливий сигнал світлофора.

Наведений відеозапис підтверджує той факт, що ОСОБА_3 виїжджаючи з пров. Леніна (другорядної дороги) не впевнився у відсутності автомобілів, що рухалися по вулиці Вокзальній (головній дорозі) та не надав їм перевагу у русі, внаслідок чого водій автомобіля Mazda ОСОБА_5, що рухався по вул. Вокзальній (головній дорозі) вимушений був вжити заходів щодо уникнення зіткнення з автомобілем «ВАЗ -21093» та направив свій автомобіль у стовп, що був розташований на перехресті.

Слід зазначити, що пункт 1.3. Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) зобов'язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно п. п. 2.3 (б) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Як визначено в п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до пункту 16.11 ПДР України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність для водія транспортного засобу настає у разі порушення, передбачених частинами першою, другою або третьою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Проаналізувавши матеріали справи про адміністративне правопорушення і доводи апеляційної скарги в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що за обставин, встановлених судом першої інстанції, 11.01.2017 року о 14 год. 55 хв. ОСОБА_3 під час керування транспортним засобом«ВАЗ-21093», державний номерний знак НОМЕР_1, порушив вимоги п.2.3б, 12.1, 16.11 ПДР України створив аварійну обстановку, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що судом при розгляді справи не було встановлено, ким з працівників поліції відібрані пояснення у нього, то вони не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП за обставин, викладених в оскаржуваній постанові.

Що стосується доводів, які викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_3 про те, що саме водій ОСОБА_8, наближаючись до перехрестя вул. Вокзальна та пров. Леніна порушив вимоги п. 8.7.3 в) ПДР України, а він відповідно при здійсненні лівого повороту з пров. Леніна та вул. Вокзальної виконав вимоги знаку пріоритету 2.1 «Дати дорогу» та виконав всі вимоги ПДР України, то вони не знайшли свого підтвердження та повністю спростовуються вищевикладеними доказами.

В той же час, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про призначення по даній справі судової комп'ютерно-технічної експертизи, оскільки з урахуванням вищенаведених доказів, а саме протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 220550 від 11.01.2017 року,відеозапису з відеореєстратора, пояснення потерпілого ОСОБА_5 та інспектора патрульної поліції ОСОБА_7, якими підтверджується доведеність вини ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 122 КУпАП, призначення в даному випадку вказаної експертизи є недоцільним та її висновки не спростовують сукупність наявних в матеріалах справи доказів.

Перевіркою матеріалів адміністративної справи встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, а під час провадження по справі дотримано вимогист. 245 КУпАП. Упередженого ставлення суду першої до ОСОБА_3 не встановлено.

Таким чином, суд першої інстанції на підставі зібраних у справі доказів у їх сукупності дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, оскільки він вчинив порушення правил дорожнього руху, що спричинило створення аварійної обстановки.

При визначені виду і розміру накладеного на ОСОБА_3 адміністративного стягнення, районним судом хоча не вмотивовано, але в повній мірі враховано характер вчиненого ним правопорушення, його особу, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність і майновий стан.

Накладене на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн., за своїм видом і розміром, на думку суду, є справедливим, необхідним і достатнім для його виховання в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, апеляційним переглядом не встановлено, судове рішення є законним та обґрунтованим.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги ОСОБА_3 без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.02.2017 року, якою ОСОБА_3, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 680 грн., залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області Е.Й. Новіцький