Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/3056/16-п Головуючий у 1-й інст. Савицька Л. Й.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Зав'язун С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Зав'язуна С.М.,

секретаря Скородинської Г.В.,

за участю:

особи притягнутої

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 грудня 2016 року, -

ВСТАНОВИВ :

зазначеною постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 23.10.2016 р. о 19 год. 15 хв., керуючи автомобілем «Opel Combo», д.н.з. НОМЕР_1, на авто-дорозі Київ-Чоп з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації руху, порушення мови). Від проходження відповідно до встановленого законом порядку алкотестеру «Драгер» та медичного огляду на стан сп'яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

На постанову суду від ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга, в якій він просить скасувати постанову суду першої інстанції, як не законну, а провадження по справі закрити. Одночасно наголошує, що про існування зазначеної постанови дізнався лише 26.12.2016 р., відповідну ж її копію отримав 28.12.2016 р., а оскільки він не приймав участі у судовому розгляді, тому процесуальний строк на її оскарження ним не пропущеним. Вважає, що постанова Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12.12.2016 р. є необґрунтованою, прийнятою із неправильним застосуванням норм матеріального права та значними порушеннями процесуальних норм. При цьому, посилаючись на порушення судом вимог ст.268 КУпАП, завадило йому реалізувати процесуальні права, зокрема: бути не тільки сповіщеним про час і місце розгляду справи, а й присутнім та брати участь у її розгляді, знайомитися з її матеріалами, тощо. Зазначає, що відповідно мотивувальної частини оскаржуваної постанови суду, судом зроблено висновок про те, що він «керуючи автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння від проходження відповідно до встановленого законом порядку алкотестеру «Драгер» та медичного огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків», однак в резолютивній частині постанови суд взагалі не конкретизує, за які саме дії його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Крім того, наводячи свою версію перебігу подій, що відбулись вечором 23.10.2016 р., наголошує, що складений працівниками поліції протокол відносно нього є незаконним та складеним з порушеннями ст.254 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 р. Крім того, наголошує на тому, що зазначені в протоколі від 23.10.2016 р. свідками ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не були і не могли бути очевидцем вказаних подій, так як їх взагалі на місці події не було, а цих осіб запросили працівники поліції вже пізніше і вони були очевидцями лише моєї відмови від підпису у вказаному протоколі, наявні ж в матеріалах справи письмові пояснення останніх не відповідають дійсності, були написані під диктовку працівників поліції, про що свідчить повна ідентичність текстів вказаних пояснень. Зазначає, що вищевикладене може бути підтверджене свідками - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яким відомі всі обставини справи. Підсумовуючи наведене, рахує, що постанова Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12.12.2016 р., не може вважатися законною та підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю за відсутності фактичних даних підтверджуючих зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та за відсутністю самої події, а в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав свої апеляційні вимоги і просив їх задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно до матеріалів справи, судовий розгляд провадження в суді першої інстанції відбувся без участі ОСОБА_1 Копію постанови Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 грудня 2016 року, ОСОБА_1 отримано 28.12.2016 р., що підтверджується розпискою останнього про отримання ним зазначеної постанови (а.с.16). Апеляційну скаргу подано 04.01.2017 р., тобто в межах десятиденного терміну з часу отримання ОСОБА_1 копії оскарженої постанови суду. За таких обставин, пропуск скаржником строку передбаченого ч.2 ст.294 КУпАП на апеляційне оскарження рішення суду є поважним та підлягає відповідному поновленню.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серія АП1 №930060 від 23.10.2016 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2, відеозаписом із нагрудної відеокамери патрульного поліцейського.

За результатами апеляційного розгляду справи, встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено з дотриманням вимог ст.ст.254, 255, 256, 268 КУпАП.

Наявні в матеріалах справи письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2, підтверджені їх заявами надісланими до апеляційного суду.

Так, згідно пояснення свідка ОСОБА_2 (а.с.5), яке доповнено його заявою (а.с.40), ОСОБА_1 23.10.2016 року за виглядом мав ознаки алкогольного сп'яніння (почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, не стійка хода) та від проходження на стан алкогольного сп'яніння з допомогою відповідного приладу «Драгер», а так само і в медичному закладі, відмовився.

Відповідно до пояснення свідка ОСОБА_3, ОСОБА_1 23.10.2016 року за виглядом мав ознаки алкогольного сп'яніння (почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, не стійка хода) та від проходження на стан алкогольного сп'яніння з допомогою відповідного приладу «Драгер», відмовився.

В ході судового розгляду ОСОБА_1 подав апеляційному суду заяву від ОСОБА_3 в якій останній стверджує, що ОСОБА_1 вимагав у поліцейських, щоб його для освідування на стан сп'яніння доправили до лікарні.

Апеляційний суд, оцінивши цю заяву, визнає її недопустимим доказом, оскільки факт складання цієї заяви саме ОСОБА_3 є непідтвердженим. Згідно пояснень ОСОБА_1, останній їздив до свідка ОСОБА_3, спілкувався з ним, пропонував йому відшкодування матеріальних витрат пов'язаних із явкою до суду. Заява надана ОСОБА_1, який є заінтересованою особою, буцімто від ОСОБА_3 датована 08.02.2017 р. Разом з тим, заява, яка від свідка ОСОБА_3 надіслана до апеляційного суду 10.02.2017 року не містить даних про вимагання ОСОБА_1 в працівників поліції направлення його на освідування до медичного закладу.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги, що в судовому засіданні ОСОБА_1 зазначав, що вимагав у працівника поліції ОСОБА_7 доправлення його до медичного закладу вже після складання адміністративного протоколу та вулиці біля свого автомобіля. За таких обставин, вказівка в заяві, що ОСОБА_3 міг бути свідком такої вимоги виключається. Зазначені обставини викликають обґрунтовані сумніви в частині достовірності заяви від імені ОСОБА_3 датованої 08.02.2017 р., яка надана ОСОБА_1 та правдивість пояснень останнього.

В судовому засіданні апеляційного суду було досліджено шляхом перегляду відеозапис із нагрудної відеокамери патрульного поліцейського. Цим відеозаписом підтверджено наявність в ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП ознак алкогольного сп'яніння та засвідчено категоричну відмову ОСОБА_1 від проходження освідування на стан сп'яніння.

Обставини, що стосуються наявності в ОСОБА_1 ознак сп'яніння та відмова ним від проходження освідування на стан алкогольного сп'яніння, як з допомогою приладу «Драгер», так і в медичному закладі підтверджено поясненнями працівників поліції ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Твердження ОСОБА_1, що на час звернення до нього працівниками поліції він транспортним засобом не керував, а перебував у салоні автомобіля на стоянці, очікуючи брата, повністю спростовуються постановою накладення адміністративного стягнення від 23.10.2016 року, згідно якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП за те, що останній, 23.10.2016 року о 19 год. 15 хвил., керуючи автомобілем «Opel Combo», д.н.з. НОМЕР_1, на автошляху Київ-Чоп на 236 км. перед перестроюванням не подав світловим покажчиком поворот відповідного напрямку, чим порушив п.9.2.б. Саме внаслідок такої причини зупинки автомобіля, яким керував ОСОБА_1, працівниками поліції було виявлено в останнього ознаки алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим в подальшому було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначена постанова за ч.2 ст.122 КУпАП, яка не оскаржена, набрала чинності, підтверджує обставини наведені в протоколі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд критично оцінює пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які є відповідно братом та товаришем ОСОБА_1 Згідно пояснень цих свідків ОСОБА_11 23.10.2015 р. алкоголь не вживав та перебував у тверезому стані. Зазначені пояснення повністю спростовуються матеріалами справи, у зв'язку з чим, апеляційним судом визнаються недостовірними доказами.

Одночасно, апеляційний суд вважає, що при накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції дотримався меж санкції ч.1 ст.130 КУпАП та вимог ст.33 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції вирішуючи справу дотримався вимог ст.ст.9, 251, 279, 280, 283 КУпАП, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 грудня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 грудня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Житомирської області С.М. Завязун