ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року м. Маріуполь

Суддя Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі ОСОБА_1,

при секретарі Меркулової Я.О.,

за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2,

за участю захисника адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 лютого 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого ПрАТ «ММК ім. Ілліча» розливником машин, що мешкає за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, с. Каменськ, вул. Каменська, буд. 10-б

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 320 грн.,

в с т а н о в и л а :

згідно постанови судді Тимощук М.Г. визнаний винним у тому, що 10 листопада 2016 року о 01 годині 46 хвилин біля будинку 21 по вул. Першотравневій в с. Каменськ, Кальміуського району м. Маріуполя керував автомобілем «Mitsubishi Galant» державний номер 067-66ЕА в стані алкогольного спяніння.

На зазначену постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у звязку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на те, що постанова місцевого суду є незаконною та необґрунтованою, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені в постанові висновки суду, не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що не керував автомобілем в стані алкогольного спяніння, а стояв біля нього, вживав їжу та випив стакан пива. Через 10 хвилин після цього, підїхав патрульний автомобіль та працівники поліції зробили йому зауваження, що автомобіль стояв у недозволеному місці. Він відігнав автомобіль та поліцейські попросили в нього документи та запропонували пройти тест за допомогою газоаналізатора «Драгер», результат якого склав 0,93% проміле алкоголю.

За твердженням апелянта, протокол про адміністративне правопорушення, складений за ч.1 ст.130 КУпАП відносно нього, не відповідає вимогам закону, інспектором патрульної поліції було порушено порядок огляду на стан алкогольного сп'яніння. Вважає, що зазначений тест може показати лише склад алкоголю у повітрі, яке він видихає, а не в його крові або сечі. До того ж вважає, що від одного стакану пива не може бути 0,93% проміле алкоголю.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши особу, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги, просили постанову суду скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ст.280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобовязаний зясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації , трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що суддя місцевого суду прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, який відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим

Даний висновок суду в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення АП1 №902405 від 10 листопада 2016 року, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст.254-256 КУпАП та письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.6), в присутності яких ОСОБА_2 пройшов тест на стан спяніння, та самого правопорушника, який не заперечував факт вживання алкогольних напоїв.

З дотриманням вимог ст.252 КУпАП докази, що містяться в матеріалах справи, судом першої інстанції були перевірені на їх допустимість, належність та достатність, в контексті ст.251 КУпАП.

Ці докази суд обєктивно визнав достовірними, оскільки вони не суперечать фактичним обставинам і обєктивно узгоджуються між собою. А тому доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими.

Матеріалами справи не встановлено обставин, які б давали об'єктивні підстави ставити під сумнів пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки такі пояснення є послідовними та повністю узгоджуються між собою та з даними, котрі слідують з інших доказів, що містяться в матеріалах справи.

Проаналізувавши доводи апелянта стосовно невідповідності складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення вимогам чинного законодавства України, а також порушення самої процедури проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння, у співвідношенні з матеріалами справи та в контексті встановлених в ході апеляційного розгляду фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про надуманість та безпідставність таких доводів, оскільки, як встановлено апеляційним судом, порушень вимог ст.ст.254,256 КУпАП при складанні даного протоколу інспектором роти 4 батальйону УПП м. Маріуполі ОСОБА_6 допущено не було.

Віршуючи питання щодо винуватості ОСОБА_2, у відповідності до постанови, суд дослідив в судовому засіданні відеозапис від 10.11.2016р. , наданий інспектором Турчак О.В., на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом «Mitsubishi Galant» державний номер 067-66ЕА, пояснення ОСОБА_2, що він вжив 0,5 л. алкоголю та позитивний результат проведення тесту на стан спяніння за допомогою газоаналізатору «Драгер».

Інспектори поліції діяли відповідно до п.6 розділу Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції, затвердженої наказом 09.11.2015р., а саме на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Матеріалами справи встановлено, що інспектори поліції використовували спеціальний технічний засіб алкотест Драгер 6830, який має сертифікат відповідності та свідоцтво про перевірку робочого засобу вимірювальної техніки, у звязку з чим його результати не можуть бути піддані сумніву.

При таких обставинах апеляційний суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_2 про те, що він вжив незначну кількість алкоголю, та вважає їх не спроможними, оскільки вони суперечать наявними по справі доказам, свідки бачили, що останній вживав алкоголь, працівник поліції надали докази того, що ОСОБА_2 керував автомобілем та вийшов з автомобіля з явними ознаками сп'яніння, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

ОСОБА_2 погодився та пройшов тест, був згоден з його результатами, тому підстав для огляду на стан спяніння в закладі охорони здоровя не було, на чому фактично і не наполягав останній.

Доводи ОСОБА_2 та захисту про те, що він вжив незначну кількість алкоголю, яка не може перевищувати 0,2 % проміле, сумнівні, оскільки спростовуються доказами в їх сукупності, посилання на пояснення свідків, що в їх присутності він вжив незначну кількість пива,також не можна прийнято до уваги, як підтвердження його стверджень.

Апеляційний суд констатує надуманість та безпідставність доводів апеляційної скарги в частині невідповідності складеного відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст. 256 КУпАП.

Так, в протоколі конкретно вказано, що дії ОСОБА_2 уповноваженою особою національної поліції кваліфіковано за ч.1 ст. 130 КУпАП,

При цьому, ОСОБА_2 в протоколі власним підписом підтвердив факт роз'яснення йому прав і обов'язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, власноручно підтвердив обставини, викладені в протоколі.

Даючи оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про правильність встановлення місцевим судом фактичних обставин вчинення водієм ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього.

Адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_2 відповідно до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, а також у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до змін, внесених Законом України від 07 липня 2016 року, санкція ч.1 ст.130 КУпАП не є альтернативною, і позбавлення права керування транспортними засобами є обов'язковим стягненням, яке накладається одночасно зі штрафом.

Таким чином, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, відносно ОСОБА_7 і дотримавшись при цьому вимог ст.ст.245,279,280 КУпАП, місцевий суд ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення, а тому суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.293, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 лютого 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_2,- залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Донецької області ОСОБА_1