Справа № 462/3568/17 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 33/783/1384/17 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року. Апеляційний суд Львівської області у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г. у місті Львові, за участю ОСОБА_2, його захисника Збаращука Д.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Залізничного районного суду м.Львова від 24 жовтня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.122-4, ст.124 КУпАП,

встановив:

Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 24.10.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.122-4, ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень та позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 320 гривень.

Згідно постанови суду 28 липня 2017 року о 19 год. 15 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах з порожнини рота, нечітке мовлення, нестійка хода не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Volkswagen» реєстраційний номер RLU 98 LT, завдавши транспортним засобам технічні пошкодження, після чого покинув місце дорожньо-транспортної пригоди. Від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився.

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. При цьому ОСОБА_2 зазначає, що розгляд справи відбувся без повного з'ясування та дослідження обставин справи, зокрема, що справа розглянута з порушення правил підсудності, тобто не судом за місцем його проживання, і безпідставно об'єднано в одне провадження три протоколи про адміністративне правопорушення та постановлено одне рішення,.

Крім цього, ОСОБА_2 зазначає, що дорожньо-транспортна пригода відбулася через несправність автомобіля, яким він керував, а тому вважає, що така сталась не з його вини, при цьому апелянт заперечує факт залишення ним місця ДТП.

Також, ОСОБА_2 заперечує факт керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння та в подальшому не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я, при цьому відмовився від проходження такого на місці ДТП працівниками поліції.

Розглянувши матеріали справи № 466/6031/17, дослідивши доводи апеляційної скарги, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі є будь-які фактичні дані, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта та інші.

Згідно з ч.3, 4 ст.266 КУпАП У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Як вбачається з відеозапису з нагрудних камер працівників поліції ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці скоєння дорожньо-транспортної пригоди, однак працівник поліції не забезпечив проведення такого медичного огляду ОСОБА_2 в медичній установі.

Також у протоколі про адміністративне правопорушення БР №204252 від 28.07.2017 року (а.с.2) відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння в медичній установі не ставиться у провину ОСОБА_2.

Таким чином апеляційним судом було встановлено порушення працівниками поліції порядку проведення огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння, що передбачений ст.266 КУпАП, а тому провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення БР №204252 від 28.07.2017 року (а.с.2), поясненнями свідка ОСОБА_4 від 28.07.2017 року, свідка ОСОБА_5 від 28.07.2017 року, в яких свідок пояснив, що водій автомобіля «ВАЗ» після зіткнення з іншим автомобілем завів свій автомобіль, однак був зупинений іншими громадянами, протоколом про адміністративне правопорушення БР №204251 від 28.07.2017 року (а.с.3), план-схемою ДТП від 28.07.2017 року, поясненнями ОСОБА_2 від 28.07.2017 року та потерпілого ОСОБА_4 від 28.07.2017 року, відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції.

Відповідно до ч.1 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місце його вчинення. А тому не обґрунтованими визнаються покликання апелянта про те, що справа була розглянута неналежним судом, оскільки ч.2 ст.276 КУпАП передбачає можливість, а не обов'язковість розгляду цієї категорії справи за місце проживання особи правопорушника.

Також апеляційний суд визнає необґрунтованими покликання ОСОБА_2 про те, що дорожньо-транспортна пригода сталась не з його вини, а через раптово виниклу несправність автомобіля, яким він керував, оскільки відповідно до п.п. «а», «д» п.2.3 Розділу 2 Правил дорожнього руху України, водій для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов'язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху. Тобто порушення ОСОБА_2, зазначених вимог ПДР України, на думку апеляційного суду, призвело до настання дорожньо-транспортної пригоди, яка мала наслідком пошкодження автомобіля, що був в користуванні потерпілого ОСОБА_4.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги покликання апелянта про те, що ДТП настала з незалежних від нього причин та останній не намагався покинути місце дорожньо-транспортної пригоди з його участю, оскільки такі були предметом дослідження судом першої інстанції, розцінює як форму захисту та не знаходить в матеріалах справи доказів на їх підтвердження.

Враховуючи, ту обставину, що провадження за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю, то постанова суду першої інстанції в частині накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення слід змінити з дотриманням правил ч.2 ст.36 КУпАП та визначити в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання про те, що постанова суду першої інстанції в цій справі підлягає зміні в частині визнання винним за ч.1 ст.130 КУпАП та в частині накладеного адміністративного стягнення, а апеляційна скарга ОСОБА_2 - до часткового задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 24 жовтня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.122-4, ст.124 КУпАП змінити.

Провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі ч.2 ст.36 КУпАП накласти на ОСОБА_2 стягнення за ст.122-4, ст.124 КУпАП у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області Березюк О.Г.