Справа № 742/187/17 Головуючий у 1 інстанції Коваленко А. В.
Провадження № 33/795/136/2017
Категорія - ст. 130 ч.1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого - судді Демченка О.В.,

захисника адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 лютого 2017 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючий інженером ПРАТ «Б.І.Т. Прилуки», проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_2,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн. 00 коп.

Судом ОСОБА_2 було визнано винним в тому, що він 20 січня 2017 року близько 23 год. 20 хв. в с. Сухополова Прилуцького району по вулиці Колісницькій, керував автомобілем марки «Москвич 2141», номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.9. Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі вказуючи про неповноту судового розгляду та незаконність ухваленої постанови ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувану ним постанову у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що медичний огляд в лікарні був проведений з порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року 3 1452/735. Наполягає, що при зупинці транспортного засобу була лише одна з передбачених ознак алкогольного спяніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, тому в проведення огляду в даному випадку є порушенням Інструкції. ОСОБА_3 того, наполягає, що виявлений стан алкогольного спяніння зумовили ліки, а саме «Барбовал», які були вжиті незадовго до керування автомобілем.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не з'явився, хоча про час та місце розгляду його апеляційної скарги був повідомлений завчасно та в передбаченому законом порядку. Будь-яких заяв та клопотань на адресу суду про відкладення розгляду справи також не направляв.

Адвокат в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги свого клієнта та обґрунтував їх доводами скарги.

Враховуючи ці обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки з урахуванням вимог ч.2 ст. 268 КУпАП, присутність такої особи при розгляді даної категорії справ не визначена як обовязкова.

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 судом повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з чим погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція), огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп'яніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу того, що була лише одна з передбачених ознак алкогольного спяніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, то проведення в даному випадку огляду на стан спяніння в розумінні вказаної Інструкції не є порушенням, оскільки Інструкція не конкретизує кількість необхідних ознак алкогольного спяніння і не зобовязує встановлення їх усіх для проведення огляду особи на стан спяніння.

З метою обєктивного встановлення всіх обставин по справі, в суді першої інстанції в якості свідків опитані поліцейські ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які детально розповіли про причини зупинки транспортного засобу, а саме несправність приладів освітлення та виявили перебування особи в стані алкогольного спяніння, запропонувавши ОСОБА_2 пройти медичне освідування у встановленому законом порядку.

Свідок ОСОБА_5, який є лікарем та проводив освідування ОСОБА_2 підтвердив, що при візуальному огляді було відчутно запах алкоголю з рота та при освідуванні виявлено 1,7 ‰ алкоголю, про що було складено відповідний висновок.

ОСОБА_3 того вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 21.01.2017 року (а.с.2) та висновком № 9 щодо результатів медичного огляду від 21.01.2017 року (а.с.3)

Що стосується доводів з приводу вживання ліків «Барбовал», то в суді першої інстанції лікарем була надана вичерпна відповідь про незначний вміст спирту у вказаному лікарському препараті, який не зміг значним чином вплинути на результат тесту та показати середню ступінь спяніння.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю доказів, перевірених в судовому засіданні.

В даному випадку зміст апеляційної скарги та позиція особи вказує на намагання в будь-який спосіб уникнути відповідальності.

А тому постанова суду щодо доведеності вини ОСОБА_2 відповідає вимогам ст.ст. 280, 283 КУпАП, є законною та обґрунтованою.

Враховуючи, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, апеляційний суд приходить до висновку, що стягнення за адміністративне правопорушення накладено відповідно до положень ст. 33 КУпАП, та згідно санкції ст. 130 ч.1 КУпАП.

Таким чином, доводи викладені в апеляційній скарзі спростовуються матеріалами справи та не можуть бути прийняті до уваги.

За таких обставин підстави для зміни чи скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 лютого 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_6