04.09.2017 Справа № 756/8472/17
Ун.№756/8472/17
Пр.№3/756/4650/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2017 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Майбоженко А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

З протоколу про адміністративне правопорушення від 10.06.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 10.06.2017 року о 04 год. 20 хв., по пр-ту Оболонському, 26 в м.Києві, керував автомобілем «Тойота», транз.н.з НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9а Правил Дорожнього руху.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав, вказав, що у зазначені в протоколі дату та час, знаходився в якості пасажира у вищевказаному автомобілі. Керував автомобілем ОСОБА_2 Так, вони зі ОСОБА_2 прибули на АДРЕСА_1 на прохання брата ОСОБА_1 - ОСОБА_3, який знаходився разом з ОСОБА_4 за вказаною адресою. Прибувши туди, водій ОСОБА_2 пішов до кафе Макдональдс з метою придбати кави. В цей час на місце зупинки транспортного засобу прибули працівники поліції, які звинуватили його (ОСОБА_1) в порушенні правил запинки транспортного засобу, а згодом у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. Після цього працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння у лікаря-нарколога та відвезли його до медичного закладу, де було проведено огляд. Вказує на те, що автомобіль не рухався, за його кермом він не був, вважає, що огляд проведено з порушенням вимог чинного законодавства, просив закрити провадження в даній справі.

Свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що у зазначені протоколі дату та час, керуючи автомобілем «Тойота» разом з ОСОБА_1 прибув на прохання його брата ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1. На прохання друзів пішов до кафе Макдональдс, яке розташоване неподалік для придбання кави. Біля автомобіля він був відсутній близько 40 хвилин, повернувшись на місці знаходився евакуатор, на який завантажували автомобіль. ОСОБА_1 на місці не було, зі слів ОСОБА_3 працівники поліції направили його для проходження медичного огляду на стан сп'яніння.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали суду аналогічні пояснення щодо обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, з яких вбачається, що за кермом транспортного засобу в той час був ОСОБА_5, який зупинив автомобіль та відійшов за кавою. Внаслідок словесного конфлікту з працівниками поліції було звинувачено ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння та направлено його для проходження медичного огляду.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ст..130 КУпАП настає, зокрема, у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння. За вказане правопорушення передбачено санкцію у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Частинами 1 - 3 ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 129 Конституції України, суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. №1402-VIII встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Згідно частинам 1, 3 ст. 7 вказаного Закону, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом; доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

За змістом ст. ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. №3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини надає «автономне» значення концепції «кримінальне обвинувачення», незалежне від категорій, що використовуються в національних правових системах держав - учасниць Конвенції (ОСОБА_4 проти Австрії (Adolf v. Austria), пункт 30).

Першочергова оцінка Європейським судом з прав людини застосовності кримінального аспекту ст. 6 Конвенції ґрунтується на критеріях, викладених у рішенні у справі Енгель та інші проти Нідерландів (Engel and Others v. the Netherlands) (пункти 82 - 83): 1) класифікація в національному законодавстві; 2) характер правопорушення та 3) суворість покарання, ризику якого піддається відповідна особа.

При цьому, в практиці Європейського суду з прав людини перший критерій має відносну значимість та слугує тільки як відправна точка. Якщо внутрішнє державне законодавство класифікує певне правопорушення як кримінальне, цей критерій буде мати вирішальне значення. В іншому випадку Європейський суд з прав людини не приймає до уваги національну класифікацію та вивчає фактичний зміст розглядуваної процедури.

Другий та третій критерії, викладені в рішенні Європейського суду з прав людини у справі Енгель на інші проти Нідерландів (Engel and Others v. the Netherlands), являються альтернативними та необов'язково застосовуються одночасно; для вирішення про застосовність ст. 6 Конвенції достатньо, щоб розглядуване правопорушення за своїм характером вважалось «кримінальним» з точки зору Конвенції або щоб за вчинене правопорушення на особу покладалось покарання, яке за своїм характером та ступеню серйозності належить в цілому до «кримінальної» сфери (Озтюрк проти Німеччини (Ozturk v. Germany), пункт 54; Лутц проти Німеччини (Lutz v. Germany), пункт 55).

Аналізуючи вказані вище джерела права, враховуючи види та розмір санкції, яка визначена національним законом за вчинення правопорушення, передбаченого ст..130 КУпАП, порівнюючи її з санкцією кримінального правопорушення, передбаченого ст..286 КК України, вважаю, що адміністративне правопорушення за ст..130 КУпАП з точки зору Конвенції можна вважати «кримінальним». Тому, з урахуванням засад правосуддя та принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, вважаю обґрунтованим застосування в даному випадку положень ст..62 Конституції України, відповідно до ч.3 якої, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Об'єктивною стороною правопорушення, передбачено ч.1 ст.130 КУпАП є керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного сп'яніння.

Водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (п.1.10 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України №1306 від 10.10.2001 року).

Зі змісту протоколу огляду та затримання транспортного засобу від 10.06.2017 року вбачається, що працівниками поліції було оглянуто та затримано транспортний засіб «Тойота», транз.н.з НОМЕР_1 у зв'язку з вчиненнями правопорушень, передбачених ст.130 та ст.122 ч.3 КУпАП (п.15.10а, 15.9 ПДР).

Пунктами 15.10а та 15.9 ПДР України визначено перелік місць, де заборонені зупинка та стоянка транспортних засобів.

Поняття зупинки та стоянки транспортного засобу визначено у п.1.10 ПДР України та пов'язані з припиненням руху транспортного засобу.

Таким чином, працівниками поліції було зафіксовано вчинення правопорушення ОСОБА_1 правопорушення в момент припинення руху транспортного засобу, що підтверджується поясненнями свідків, даними вищевказаного акту. Доказів зворотного матеріали справи не містять. Рух транспортного засобу до моменту зупинки працівниками поліції не зафіксований. Докази, які б беззаперечно свідчили про керування транспортним засобом саме ОСОБА_1, а не іншою особою суду не надано.

Звертає на себе увагу той факт, що в порушення вимог Закону України «Про Національну поліцію», Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №100 від 03.02.2016 року, відеозапис події, що розглядається судом, не здійснювався, про що зазначено у листі департаменту патрульної поліції від 13.07.2017 року. Відсутність вказаного відеозапису створює сумніви щодо обставин події, обґрунтованості та правомірності дії працівників поліції при виявленні правопорушення, встановлення особи, винної у його вчиненні та оформленні матеріалів справи.

Відповідно до ч.2 та 3 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Аналогічні положення містяться в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена наказом МВС №1395 від 07.11.2015 року, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМ України №1103 від 17.12.2008 року.

Матеріали справи не містять відомостей щодо проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці події, пропозицію щодо цього, а також відмови ОСОБА_1 від проходження такого огляду.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду (а.с.3), складеного 10.06.2017 року на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду №004356/2615, складеному о 05-10 годині 10.06.2017 року, ОСОБА_1 знаходиться в стані алкогольного сп'яніння.

Зі змісту даного ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_1 було обстежено за допомогою спеціального технічного засобу Драгер. Зазначено вміст етилового спирту в видихуваному повітрі - 0,00%. Потім вказаний показник закреслено та зазначено 1,85% в 5:25. Крім того, обстежено через 20 хвилин о 5:35 і показник склав 1,87%. Виправлення, що допущені у вказаному акті ніким не застережені.

Наявний у справі Висновок лікаря, як зазначалось вище, складений на підставі акту медичного огляду №004356/2615, що датований 05-10 годиною 10.06.2017 року.

Після дослідження судом даного ОСОБА_4 встановлено, що він містить виправлення та інший час проведення огляду, ніж зазначений при складанні акту.

Відповідно до даних Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння тощо, 10.06.2017 року о 04:20 годині ОСОБА_1 направлений до КМНКЛ «Соціотерапія» для проведення вказаного огляду. При заповненні даного направлення зазначено, що відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР №112519. Тобто при направленні водія на огляду вже було складено протокол, який міститься в матеріалах справи та складений 10.06.2017 року о 05:25 годині.

Відповідно до п.15 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, за результати огляду на стан сп'яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту огляду.

Згідно п.18 цієї ж Інструкції, усі записи в акті медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння повинні бути розбірливими, не допускається формулювання «Норма».

Пунктом 22 цієї ж Інструкції передбачено, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Таким чином, дослідивши в сукупності всі надані у справі докази, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом при виявленні правопорушення, зокрема в момент коли транспортний засіб не здійснював рух, невідповідність дій працівників поліції вимогам чинного законодавства щодо проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння у медичному закладі після огляду працівниками поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці події тощо, а також наявні виправлення в ОСОБА_4 медичного огляду, здійснення яких не допускається, суд має сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч1 КУпАП, про які зазначено вище. Вказані обставини в сукупності є суттєвим порушенням порядку, визначеного чинним законодавством щодо належного проведення огляду на стан сп'яніння. Всі сумніви в даному випадку суд, у відповідності до вищевказаної норми Конституції України, трактує на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст..130 ч.1 КУпАП, що згідно п.1 ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст..247 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А. М. Майбоженко