АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа №33/796/428/2017 Оскаржувана постанова винесена суддею - Супрун Г.Б.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва КепкалЛ.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Подільського районного суду м. Києва від 19.12.2016 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Алеппо Сірійської Арабської Республіки, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_2

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 19.12.2016 року провадження по справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП.

Згідно постанови, суддя прийшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, у зв'язку з тим, що останнім під час керування транспортним засобом було дотримано положень п. 16.11 ПДР, так як він при виїзді на перехрестя дав дорогу транспортним засобам, що рухались по головній дорозі, зліва дорога була вільна і ще не доїхавши до смуги, що розділяє протилежні напрямки руху, відчув справа удар в праве переднє крило автомобіля "Mersedes-Benz" від автомобіля "Daewoo Matiz" який при русі займав частину дороги зустрічного напрямку руху та здійснив зіткнення двох автомобілів.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Подільського районного суду м. Києва від 19.12.2016 р., прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Апелянт вважає, що при винесенні постанови суд першої інстанції не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшовши формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду. Зокрема, судом не був взятий до уваги протокол про адміністративне правопорушення зі схемою місця ДТП, а також пояснення свідка.

ОСОБА_3 переконаний, що вина водія ОСОБА_4 є очевидною та повноцінною, оскільки він порушив п.16.11. Правил дорожнього руху, а саме при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав переваги в русі автомобілю «Daewoo Matiz», який рухався по головній дорозі, а також вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, що містить в його діях подію та склад адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_3, який, підтримавши апеляційну скаргу, просив її задовольнити з наведених підстав, пояснення ОСОБА_4, надані за допомогою перекладача ОСОБА_5, щодо заперечень проти задоволення апеляційної скарги, та посилань щодо законності та обґрунтованості постанови судді, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 та дослідивши за клопотанням ОСОБА_4 фотознімки, що містяться в матеріалах справи та інші матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова судді підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про визнання ОСОБА_4 винуватим у порушенні ПДР із закриттям провадження у справі за спливом строків, передбачених ст. 38 КУпАП, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП за таких обставин.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП при розгляді адміністративної справи органом (посадовою особою) повинно бути вжито всіх необхідних заходів для повного, всебічного і об'єктивного дослідження доказів та з'ясовано: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, ці вимоги закону суддею, як убачається з матеріалів справи, належним чином не виконані, внаслідок чого залишились нез'ясованими обставини, які мають значення для її правильного вирішення.

Ухвалюючи постанову про відсутність в діях ОСОБА_4 ознак порушень ПДР, суддя районного суду обгрунтував своє рішення фактично своїм власним оцінюванням пояснень лише одного учасника ДТП, відносно якого був складений протокол про адміністративне правопорушення, на підставі чого прийшов до висновку, що автомобіль "Mersedes-Benz" після удару знаходився на розділювальній смузі, а отже, до удару передня частина автомобіля перебувала не доїхавши до розділювальної смуги. А тому прийшла до висновку, що автомобіль «Daewoo Matiz» рухався по головній дорозі, але таким чином, що ліва частина його автомобіля знаходилась на зустрічній смузі руху, і тому, щоб уникнути зіткнення, він різко повернув кермо вправо, продовжив рух, але зіткнення уникнути не удалось.

При цьому, фактично відхиливши інші, представлені у справі докази, у тому числі схему ДТП, пояснення другого учасника ДТП, суддя у постанові не тільки не навів мотиви такого рішення та не дав будь-якої оцінки іншим матеріалам справи, а й не розкрив суть доказів, а саме протоколу про адміністративне правопорушення та схеми ДТП.

Усі ці обставини беззаперечно свідчать про порушення судом першої інстанції вимог процесуального та матеріального закону, більш того про помилковість таких висновків судді, у зв'язку із чим постановлене по справі рішення не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

При цьому, розглядаючи протокол про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про доведеність порушення ОСОБА_4 п.16.11 ПДР, виходячи з наступного.

Як убачається із пояснень, що були надані ОСОБА_3, як при складанні протоколу, так і під час апеляційного розгляду, він на автомобілі «Daewoo Matiz» рухався у правій смузі руху з вул. Набережно-Хрещатицької до ст. м. «Шевченка» по вул. Почайнінській в м.Києві зі швидкістю 50 км/год. Під'їжджаючи до перехрестя вул. Щекавичної та Почайнинської за метрів 20 до перехрестя він побачив, що по вул. Щекавичній їде автомобіль. Проте, знаючи про встановлений для вказаного автомобіля дорожній знак «Надати дорогу», та розраховуючи, що водій дотримуватиметься правил дорожнього руху, ОСОБА_3 продовжив рух головною дорогою по перехрестю. Однак, на середині перехрестя, сталося зіткнення автомобіля "Mersedes-Benz" та автомобіля «Daewoo Matiz», від чого автомобіль ОСОБА_3 занесло.

Вищевказані пояснення ОСОБА_3 відповідають як даним, що відображені на фотознімках, представлених ОСОБА_4, так і даним схеми ДТП стосовно розташування транспортних засобів після зіткнення, а також, відомостям щодо локалізації механічних пошкоджень автомобілів.

Так, зі схеми місця ДТП та фотографій, долучених до матерілаів справи, вбачається, що зіткнення автомобілів «Mersedes-Benz» та автомобіля «Daewoo Matiz» сталося на перехресті нерівнозначних доріг, чого не заперечували обидва учасники дорожньо-траспортної пригоди. При цьому, місце зіткнення знаходиться в межах смуги руху автомобіля «Daewoo Matiz», на що вказує осип на місці ДТП скла від фари автомобіля "Mersedes-Benz" та розташування автомобіля "Mersedes-Benz" на проїзній частині.

Наведені докази спростовують пояснення ОСОБА_4, які в подальшому лягли в основу висновків суду першої інстанції як про те, що дорожньо - транспортна пригода трапилась ще до смуги, що розділяє протилежні напрямки руху, так і про рух автомобіля «Daewoo Matiz» по головній дорозі таким чином, що ліва частина автомобіля знаходилась на зустрічній смузі руху .

Крім того, на схемі місця ДТП зафіксовано сліди гальмування задніх колес автомобіля "Mersedes-Benz", наявність яких достойменно вказує про застосування водієм ОСОБА_4 екстренного гальмування безпосередньо перед зіткненням та спростовує показання останнього в суді апеляційної інстанції про те, що виїжджаючи на перехрестя він впевнився у відсутності транспортних засобів, яким він мав надати дорогу та про те, що на момент дорожньо - транспортної пригоди автомобіль під його керуванням перебував в нерухомому стані.

Згідно п. 16.11 ПДР України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен надати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головінй дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Відтак, саме з огляду на представлені у справі докази, у тому числі і на місце ДТП, відомості щодо розташування транспортних засобів на дорозі та механічних пошкоджень на транспортних засобах, наявності слідів гальмування автомобіля «Mersedes-Benz», суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що дана ДТП сталася з вини водія ОСОБА_4, в діях якого наявні порушення п.16.11 ПДР.

Що ж стосується висновку судді районного суду про те, що відсутність в діях ОСОБА_4 порушень п. 16.11 ПДР України, оскільки дорожньо - транспортна пригода трапилась ще до смуги, що розділяє протилежні напрямки руху, і автомобіль «Daewoo Matiz» рухався по головній дорозі таким чином, що ліва частина автомобіля знаходилась на зустрічній смузі руху, то він є помилковим та таким, що не відповідає фактичним обставинам пригоди та вимогам закону.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про доведеність матеріалами справи та наявними у справі доказами, винуватості ОСОБА_4 у порушенні п. 16.11 ПДР при ДТП, що мала місце 03 листопада 2016 року та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, оскільки на час апеляційного розгляду вже сплинули строки накладення адмінстягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

З огляду на наведене та керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 19.12.2016 року, якою провадження по справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідач закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_4 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та провадження закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова Апеляційного суду м. Києва набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва Л.І. Кепкал