Провадження № 33/792/469/17
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Федорова Н. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 року м. Хмельницький

Суддя Апеляційного суду Хмельницької області Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 серпня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого приватним підприємцем,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 320 грн. судового збору.

За постановою суду, ОСОБА_1 26 липня 2017 року приблизно о 21 год. 33 хв. по вул. Західно-Окружна, 19/2, у м. Хмельницькому керував автомобілем «ЗАЗ 110557», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі, у звязку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Постанову суду вважає незаконною.

На думку апелянта, протокол про адміністративне правопорушення, який суд взяв до уваги, як доказ його вини, не підтверджує та не спростовує наявність алкогольного спяніння. ОСОБА_2 вживання алкоголю у той день він заперечував, як під час складання протоколу, так і в судовому засіданні. Після проведення огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу він не погодився із його результатом та виявив бажання проїхати до медичного закладу, яке було проігноровано працівниками патрульної поліції. Окрім того, він був позбавлений права написати у протоколі пояснення щодо даної ситуації, оскільки протокол був наданий йому лише для підпису.

Зазначає, що поліцейський в порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, не надав йому сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку спеціального технічного засобу «Драгер».

В порушення вимог ст. 268 КУпАП працівниками патрульної поліції не було вручено йому копії акту огляду на стан спяніння та результату тесту.

Суд не звернув уваги на те, що ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в акті огляду на стан алкогольного спяніння не зазначено результату огляду, тобто показник спяніння у проміле.

Зазначає, що суд не викликав для допиту свідків, а лише обмежився їх письмовими поясненнями, які надруковані, що свідчить про те, що вони були заготовлені працівниками поліції раніше, а тому є нікчемними.

Поза увагою суду залишилось те, що він є фізичною особою-підприємцем, а позбавлення права керування тарспортними засобами ставить його сімю у скрутне матеріальне становище.

На думку апелянта, у матеріалах справи відстуні належні та допустимі докази щодо порушень ним Правил дорожнього руху, які стали підставою для зупинки його автомобіля, як того вимагають положення Закону України «Про національну поліцію».

Окрім того, в порушення вимог п. 6 ст. 129 Конституції України судове засідання у суді першої інстанції не фіксувалось технічними засобами.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу з мотивів, зазначених у ній, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної карги, суд вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху України).

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного спяніння визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

Згідно з п.п. 6, 7 розділу І Інструкції огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Установлення стану алкогольного сп'яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Результати огляду на стан спяніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та обєктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та зясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконанні судом першої інстанції.

Незалежно від невизнання ОСОБА_1 в апеляційному суді своєї вини у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, суд правильно, обґрунтовуючи наявність в діях останнього складу правопорушення, виходив з фактичних даних (доказів), які доводять його винуватість.

Зокрема, правильно зазначено, що вина ОСОБА_1 доводиться такими доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 238152 від 26.07.2017 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 26 липня 2017 року приблизно о 21 год. 33 хв. по вул. Західно-Окружна, 19/2, у м. Хмельницькому керував автомобілем «ЗАЗ 110557», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 1);

- даними роздруківки з технічного засобу Drager Alkotest-6810, з якої видно, що особою, яку 26.07.2017 року о 21 год. 32 хв. тестують, є ОСОБА_1, результат тесту 0,58 %о (а.с. 3);

- даними акту огляду на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, підписаного двома свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з якого вбачається, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки: характерний запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, порушення мови, з якими останній, проставивши свій підпис, погодився (а.с. 2);

- даними письмових пояснень вказаних свідків, які підтвердили результат тесту (а.с. 4, 5);

- даними відеозаписів, з яких вбачається, що на пропозицію інспектора поліції пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, ОСОБА_1 надав згоду. Після цього, у присутності свідків останній продував технічний прилад «Drager», який показав позитивний результат 0,58 %о та з яким водій погодився (а.с. 8).

Допитані апеляційним судом у якості свідків працівники патрульної поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які складали протокол про адміністративне правопорушення та відбирали пояснення, пояснили, що 26 липня 2017 року приблизно о 21 год. 33 хв. під час чергування вони зупинили по вул. Західно-Окружна, 19/2, у м. Хмельницькому автомобіль «ЗАЗ 110557», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, у звязку з порушенням його водієм п. 5.16 Правил дорожнього руху. Під час спілкування з водієм у них виникла підозра про перебування останнього в стані алкогольного спяніння, у звязку з чим йому було запропоновано пройти тест на стан спяніння за допомогою технічного приладу «Drager». Результат тесту показав 0,58 %о, з яким водій погодився. При цьому, повідомив, що пив квас та пепсі-колу. Будь-якої інформації про те, що він вживав ліки, не повідомляв.

Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, повно, всебічно та обєктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення, який суд взяв до уваги, як доказ вини, не підтверджує та не спростовує наявність алкогольного спяніння, не грунтується на вимогах закону.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 238152 від 26.07.2017 року є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, який суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги.

Твердження апелянта про те, що після проведення огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу він не погодився із його результатом та виявив бажання проїхати до медичного закладу, яке було проігноровано працівниками патрульної поліції, позбавлення його права написати у протоколі пояснення щодо даної ситуації, не грунтується на матеріалах справи.

Як вбачається з відеозапису, наявного у матеріалах справи, ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки за допомогою технічного засобу Drager Alkotest-6810 у присутності двох свідків. Після продування ОСОБА_1 вказаного засобу, результат тесту показав 0,58 %о, що було озвучено, як самим водієм, так і свідками. Після запитання поліцейського про те, чи погоджується тестуючий із вказаним результатом тесту, ОСОБА_1 дав ствердну відповідь, що погоджується. На пропозицію поліцейського проїхати до медичного закладу ОСОБА_1 не погодився. Будь-яких усних пояснень чи бажання надати письмові пояснення останній не озвучував.

Доводи апеляційної скарги про ненадання поліцейським сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку спеціального технічного засобу «Драгер», не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до п. 5 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 перед проведенням огляду на стан спяніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан спяніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 вимагав у працівників патрульної поліції надати вказані документи. Не зафіксовано такого і на відеозаписі, наявного у матеріалах справи.

Щодо невручення ОСОБА_1 копії акту огляду на стан спяніння та результату тесту, то це не є безумовною підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення та в акті огляду на стан алкогольного спяніння результату тесту не спростовує факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного спяніння. Окрім того, показник спяніння у проміле зафіксований у роздруківці з технічного засобу Drager Alkotest-6810.

Твердження апелянта про те, що суд не викликав для допиту свідків, а лише обмежився їх письмовими поясненнями, які надруковані, що свідчить про те, що вони були заготовлені працівниками поліції раніше, не є беззаперечною підставою для скасування постанови суду, оскільки суд оцінював вказані докази у сукупності з іншими, наявними у матеріалах справи.

Доводи апелянта про неврахування судом того, що він є фізичною особою-підприємцем, а позбавлення права керування тарспортними засобами ставить його сімю у скрутне матеріальне становище, не грунтуються на вимогах закону.

Так, санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння, передбачено покарання у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік і відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Твердження апелянта про відсутність у матеріалах справи доказів щодо порушень ним Правил дорожнього руху, які стали підставою для зупинки його автомобіля, як того вимагають положення Закону України «Про національну поліцію», не грунтуються на вимогах Закону та поясненнях працівників патрульної поліції.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Поліцейський зобовязаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

У судовому засіданні апеляційного суду допитані у якості свідків працівники патрульної поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які складали протокол про адміністративне правопорушення та відбирали пояснення, пояснили, що підставою для зупинення автомобіля під керуванням ОСОБА_1 стало порушення ним п. 5.16 Правил дорожнього руху напрямку руху по смугах. Так, ОСОБА_1 не врахував вказаного дорожнього знаку, який показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них, та в його порушення з крайньої правої полоси поїхав прямо, тоді як даний знак дозволяв лише рух праворуч.

Під час інформування поліцейським ОСОБА_1 про причину зупинення транспортного засобу, у нього виникла підозра про перебування водія у стані алкогольного спяніння, в результаті чого було запропоновано останньому пройти тест на стан спяніння.

Доводи про порушення судом першої інстанції вимог п. 6 ст. 129 Конституції України, оскільки судове засідання у суді першої інстанції не фіксувалось технічними засобами, не є безумовною підставою для скасування постанови суду. Так, нормами КУпАП, які є спеціальними для даного виду правовідносин, не передбачено фіксування судових засідань у справах про адміністративні правопорушення за допомогою технічних засобів.

Незазначення у протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові суду першої інстанції модифікації алкотестера, його заводського номера, не свідчить про незаконність зазначеної постанови, оскільки вказане не спростовує факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення. Натомість, всі характеристики алкотастера, за допомогою якого проводилось освідування ОСОБА_1, зазначені у роздруківці з технічного засобу Drager Alkotest-6810 (а.с. 3).

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Пояснення свідка ОСОБА_7, яка лікує ОСОБА_1, апеляційний суд до уваги не приймає з наступних підстав.

Так, ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував призначення конкретних ліків ОСОБА_1, їх вживання останнім цього дня, побічні реакції правопорушника на ці ліки, в тому числі, у звязку з їх прийняттям почервоніння обличчя та появу в організмі проміле алкоголю більше чим показник 0,2. Окрім того, даними відеозапису, наявного в матеріалах справи, не підтверджується дана правопорушником версія події.

Таким чином, обєктивних даних, які вказували б на відсутність складу правопорушення в діях ОСОБА_1 в матеріалах справи не встановлено.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, немає.

Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі правопорушника, правильно застосовані норми права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 серпня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова