Справа № 431/169/17
Провадження № 33/782/48/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року м. Сєвєродонецьк Луганська область

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області Тополюк Є.В. при секретарі Подрябінкина Я.Г., за участю прокурора Маілян Г.С., та особи, яка притягувалася до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу прокурора Старобільської місцевої прокуратури Луганської області Савченка М.О. на постанову Старобільського районного суду Луганської області від 28 лютого 2017 року щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с.Байдівка, Старобільського району, Луганської області, освіта вища, громадянки України, працює секретарем Байдівської сільської ради, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А :

Зазначеною постановою суду першої інстанції адміністративний матеріал щодо ОСОБА_2 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7, справа № 431/169/17 (провадження № 3/431/48/2017) об'єднано в одне провадження з адміністративним матеріалом ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, справа № 431/170/17 (провадження № 3/431/49/2017), присвоєно об'єднаному провадженню номер справи № 431/169/17, провадженню № 3/431/48/2017. Провадження по справі про адміністративне правопорушення, в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП - закрито.

Згідно постанови суду ОСОБА_2, будучи депутатом Байдівської сільської ради Старобільського району Луганської області, та згідно п. п «б» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, яка не вжила заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів та невідкладно не повідомила Байдівську сільську раду Старобільського району Луганської області про наявність реального конфлікту інтересів, що передбачено п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» з наступних підстав.

04 листопада 2015 року відбулась перша сесія сьомого скликання Байдівської сільської ради, на яку прибули і зареєструвалися 12 депутатів серед обраних 12 депутатів (а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_15).

На розгляді вищезазначеної сесії під п. 3 «Порядку денного» було винесено питання «Про утворення лічильної комісії для обрання секретаря сільської ради». Під час голосування за вказане питання всі присутні 12 депутатів проголосували «За» та було прийнято рішення № 01/02 від 04.11.2015 року, згідно з яким утворена лічильна комісія для обрання секретаря Байдівської сільської ради .

Згідно Протоколу № 2 засідання лічильної комісії Байдівської сільської ради сьомого скликання від 04.11.2015 року до бюлетеня для таємного голосування на посаду секретаря сільської ради був внесений депутат ОСОБА_2 та за результатами таємного голосування проголосували 12 депутатів та ОСОБА_2 отримала 12 голосів.

Згідно рішення першої сесії цієї сільської ради № 01/03 від 04.11.2015 року «Про обрання секретаря Байдівської сільської ради», був затверджений протокол №2 засідання лічильної комісії сільської ради про результати таємного голосування з виборів секретаря сільської ради, згідно якого секретарем сільської ради від виборчого округу № 02 була обрана ОСОБА_2.

Таким чином у ОСОБА_2 виник реальний конфлікт інтересів, а саме суперечність між її особистим приватним інтересом - у вигляді зацікавленості отримати оплачувану роботу та її службовими повноваженнями як депутата ради, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання своїх службових повноважень.

Також депутат Байдівської сільської ради ОСОБА_2 до голосування та під час голосування письмово не повідомила депутатський корпус (сесію сільської ради) про наявність в неї реального конфлікту інтересів під час виконання повноважень.

У даному випадку ОСОБА_2 повинна була утриматися від голосування щодо питання обрання секретаря сільської ради і повідомити про наявність у неї реального конфлікту інтересів депутатський корпус (сесію сільської ради), тобто була зобов'язана вжити всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання конфлікту інтересів, чого не було здійснено ОСОБА_2

Адміністративна відповідальність за вказане адміністративне правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_2 вчинила дії і прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, що передбачено п.3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», яке виразилося у тому, що вона прийняла особисто участь у голосуванні на вказаній сесії на свою кандидатуру при обрані секретарем сільської ради.

Своїми діями вона при прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів в службовій діяльності, пов'язаного з виникненням суперечностей між її особистими інтересами та службовими повноваженнями, що вплинули на об'єктивність прийняття рішення, порушила вимоги п.3 ч.3 ст.28 Закону України "Про запобігання корупції".

У даному випадку ОСОБА_2 повинна була утриматися від голосування щодо питання обрання секретаря сільської ради і повідомити про наявність у неї реального конфлікту інтересів депутатський корпус (сесію сільської ради), тобто була зобов'язана вжити всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання конфлікту інтересів, чого не було здійснено ОСОБА_2.

Адміністративна відповідальність за вказане адміністративне правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАІІ.

Прокурором Старобільської місцевої прокуратури Савченком М.О. подано апеляційну скаргу на вказане судове рішення, в якій він просить скасувати постанову Старобільського районного суду Луганської області від 28 лютого 2017 року про закриття провадження стосовно ОСОБА_2 у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення та прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 1727 ч. 2 ст. 1727 КУпАП та накласти на неї стягнення, передбачене санкцією вказаної норми закону.

Вказує, що зазначене рішення суду мотивоване тим, що матеріали справи відносно ОСОБА_2 не містять будь-яких даних, які б з достовірно свідчили про об'єктивні та суб'єктивні ознаки реального конфлікту інтересів, наявність суперечностей між особистими інтересами ОСОБА_2 та її службовими повноваженнями, як депутата Байдівської сільської ради, в момент проведення голосування по обранню секретаря сільської ради.

Вважає, що постанова Старобільського районного суду від 28 лютого 2017 року не відповідає вимогам ст. 245 КУпАП в частині повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом та ст. 283 КУпАП щодо опису обставин, установлених при розгляді справи, а тому підлягає скасуванню. Усупереч вимогам ст.ст. 245, 252 КУпАП судом невірно надано правову оцінку встановленим обставинам адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, надано невірну правову оцінку юридичній природі вчиненого правопорушення, представленим суду доказам вказаного правопорушення та винуватості депутата Байдівської сільської ради ОСОБА_2.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор Маілян Г.С. повністю підтримав доводи апеляційної скарги, пославшись на те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення повністю доведена матеріалами, які були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, протоколами засідань лічильної комісії, рішеннями першої сесії Байдівської сільської ради.

ОСОБА_2 суду апеляційної інстанції пояснила, що вона не визнає свою вину, та до голосування і під час голосування не бачила ніякого конфлікту інтересів, суперечностей між приватним інтересом та її службовими повноваженнями, оскільки вона прийняла на себе обов'язки секретаря сільської ради не у зв'язку з тим, що буде отримувати більшу заробітну плату та мати які-небудь пільги, а навпаки. На своєї попередній роботі вона отримувала більшу заробітну плату. Вона у своєї діяльності керується також законами про місцеве самоврядування, антикорупційним законодавством, Законом України « Про статус депутатів місцевих рад», де у п.1 ч.2 ст.19 зазначено, що депутат місцевої ради має право обирати та бути обраним до органів відповідної ради. Рішення на сесії сільської ради від 04.11.2015 року приймалося колегіально, та її голос не мав вирішального значення. Вважає, що протокол про адміністративне корупційне правопорушення щодо неї був складений неправомірно. З доводами апеляційної скарги прокурора не згодна. Вибори проводилися на підставі Регламенту Байдівської сільської ради, затвердженого на сесії ради попереднього скликання, який за змістом схожий на Регламент, затверджений на сесії сільської ради від 04.11.2015 року. Форму бюлетеня для таємного голосування ніхто не розробляв та не затверджував, інших кандидатур на посаду секретаря сільської ради не було.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та вважав, що оскаржувана постанова Старобільського районного суду Луганської області не відповідає вимогам закону, пославшись на діюче законодавство про місцеве самоврядування та Конституцію України, пояснення ОСОБА_2, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.294 КупАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право :

1)залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2)скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4)змінити постанову.

У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Так, з змісту апеляційної скарги вбачається, що, на думку прокурора, усупереч вимогам ст.ст. 245, 252 КУпАП судом невірно надано правову оцінку встановленим обставинам адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, надано невірну правову оцінку юридичній природі вчиненого правопорушення, представленим суду доказам вказаного правопорушення та винуватості депутата Байдівської сільської ради ОСОБА_2.

Перевіряючи даний довід прокурора , апеляційний суд встановив наступне.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд першої інстанції встановив, що той факт, що 04.11.2015 року за результатами таємного голосування проголосувало 12 депутатів Байдівської сільської ради сьомого скликання та ОСОБА_2 отримала 12 голосів - не оспорюється ні прокурором , ні самою ОСОБА_2 (а.с.15).

Суд обґрунтовано не прийняв до уваги висновки, зазначені в протоколах № 10 та № 11 про вчинення адміністративних правопорушень, пов'язаних з корупцією від 13.01.2017 року стосовно ОСОБА_2 пославшись на те, що всім депутатам було відомо, що ОСОБА_2 обрано депутатом сільської ради, яку голова зазначеної ради ОСОБА_14 публічно, відкрито запропонував депутатам обрати секретарем сільської ради та внести її кандидатуру в бюлетень для таємного голосування. ОСОБА_2 не заявила самовідвід, цей факт був публічно та відкрито озвучений на сесії, загальновідомий, нікім не заперечувався та не потребував додаткового повідомлення з боку ОСОБА_2.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що депутат ОСОБА_2 дала згоду на обрання її секретарем сільської ради та на включення її кандидатуру в бюлетень для таємного голосування, що не суперечить вимогам закону та не заборонено.

Саме ця процедура обрання секретаря відповідної ради передбачена профільним законом, а саме п.1 ч.2 ст.19 , ч.1 ст.50, ч.3 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що у вищезазначеному закону, а також і в Регламенті Байдівської сільської ради відсутня заборона депутату приймати участь в таємному голосування за свою кандидатуру на посаду секретаря сільської ради, а також вказівки на те, що він повинен утриматись від голосування.

Виходячи з цього слід звернути увагу на те, що на виконання вимог ч.1 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції» профільні Закони України « Про місцеве самоврядування в Україні» і « Про статус депутатів місцевих рад» прямо не передбачають заборону депутатам приймати участь у голосуванні та не містять спеціальні положення з цього приводу.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що саме у Методичних рекомендаціях з питань запобігання та врегулювання конфлікту інтересів осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, затверджених в НАЗК 14.07.2016 року , зазначено про те, що деякі особливості врегулювання конфлікту інтересів ,що виникають у діяльності певних категорій осіб та органів, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, можуть встановлюватися відповідними законами України, які регулюють статус та засади організації вказаних органів. До вказаних категорій відносяться: Президент України, народні депутати України, члени Кабінету міністрів України, керівники центральних органів виконавчої влади, судді, голови (їх заступники) обласних та районних рад, міських, сільських, селищних голів, секретарів міських, сільських, селищних рад, депутатів місцевих рад.

Тобто виходячи з цього, апеляційний суд вбачає, що питання, яким чином повинна була діяти депутат ОСОБА_2 під час обрання її секретарем сільської ради та під час таємного голосування на період 04.11.2015 року очевидно відноситься до сфери діяльності та організації діяльності органів місцевого самоврядування, які до наступного часу чітко не врегульовані у профільному законі.

У зв'язку з чим, на думку суду апеляційної інстанції, посадова особа, яка дала згоду на обрання її на певну посаду, безпідставно притягується за особисте волевиявлення до адміністративної відповідальності за корупційну дію або бездіяльність.

Аналіз чинного антикорупційного законодавства України дає підстави для висновку про те, що для терміну реального конфлікту інтересів характерна наявність трьох об'єктивних компонентів, таких як: приватний інтерес;службове повноваження; протиріччя між ними, що впливає на об'єктивність або неупередженість рішення, діяння службової особи.

Отже, приватні інтереси суб'єкта корупційних дій мають не просто не співпадати, а створювати конфлікт з інтересами того органу, в якому така особа здійснює діяльність.

Основною суб'єктивною ознакою поняття конфлікту інтересів є внутрішня суперечливість відповідної особи, яка характеризується наявністю усвідомлюваних або інстинктивно-відображених прагнень до віддання переваги у реалізації та забезпеченні власних інтересів над суспільно-корисними, що набуває конкретного втілення у відповідних вчинках.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» корупційним правопорушенням є діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині 1 статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно ст. 1727 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів, що означає суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Особисті інтереси суб'єкта відповідальності за корупційне правопорушення можуть бути зумовлені особистими, родинними, дружніми чи будь-якими іншими позаслужбовими стосунками з іншими особами.

Реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Суд першої інстанції не встановив ознаки корупції у діях чи бездіяльності депутата ОСОБА_2 під час обрання її секретарем сільської ради.

Відсутність належного правового регулювання щодо запобігання конфлікту інтересів у діяльності виборних осіб не може ставитися у вину посадових осіб, які дають згоду на роботу у виборних органах.

У зв'язку з чим, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 складу корупційного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 1727 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Суд першої інстанції виконав вимоги ст. 280 КУпАП належним чином.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд всебічно та об'єктивно дослідив всі обставини справи в їх сукупності та з'ясував, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясував інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для цього суд першої інстанції прийняв за докази в справі про адміністративне правопорушення, згідно ст. 251 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальним правилом корупційні правопорушення та правопорушення, пов'язані з корупцією вчинюються з умисною формою вини.

Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 1 Закону України "Про запобігання корупції" правопорушення, пов'язане з корупцією, визначене, як діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

З огляду на вказане, суду першої інстанції , а також суду апеляційної інстанції не надано жодних доказів, які б достовірно свідчили про те, що ОСОБА_2, голосуючи за обрання себе секретарем сільської ради, переслідувала при цьому свій приватний інтерес, а також про те, що її приватний інтерес реально зіткнувся з її повноваженнями як депутата Байдівської сільської ради, тобто доказів того, що вона мала умисел на вчинення корупційного діяння.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що, всупереч твердженням прокурора, суд першої інстанції згідно зі ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини справи, дав належну оцінку доказам у їх сукупності і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

У відповідності до ч. 2 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи докази у даній справі, суд вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 1727 КУпАП.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 172-7, 247, 283, 284, 287, 290, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Старобільської місцевої прокуратури на постанову Старобільського районного суду Луганської області від 28 лютого 2017 року щодо ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Старобільського районного суду Луганської області від 28 лютого 2017 року, якою справа № 431/169/17 (провадження № 3/431/48/2017) об'єднано в одне провадження з адміністративним матеріалом ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, справа № 431/170/17 (провадження № 3/431/49/2017), присвоєно об'єднаному провадженню номер справи № 431/169/17, провадженню № 3/431/48/2017, та закрито провадження про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1727, ч. 2 ст. 1727 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Луганської області: Є.В. Тополюк