Номер провадження 3/523/5715/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2017 р. суддя Суворовського районного суду міста Одеси Сувертак І. В., розглянувши адміністративні матеріали відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, офіційно не працює, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

- про притягнення до адміністративної відповідальності по ст. 130 ч.1 КпАП України,-

Встановив:

27 серпня 2017 року о 10 годині 19 хвилин ОСОБА_1, рухаючись по вул. Кримська, буд. 70 в м. Одесі, керував транспортним засобом марки «Ford Escort», номерний знак PL RPR 00785, в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння, зі згоди водія, у встановленому Законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» ARCD 0545. Результат огляду склав 1,72 проміле. Від проходження експертизи в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 А ПДР.

В судове засідання ОСОБА_1 зявився та з порушенням погодився, окрім того зазначив, що він не мав права управління транспортним засобом, оскільки водійське посвідчення йому не видавалось.

Провина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення л.с. 2, актом огляду л.с. 3,4, поясненнями свідків л.с.5,6 та ін.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Другим реченням цієї статті визначено засоби, якими встановлюються ці дані, що можуть бути доказами по справі.

За нормою ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України).

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м'якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинили адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст.23 КУпАП).

За загальними правилами ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Також, приймаючи рішення щодо накладення стягнення на особу, суд враховує наступне. Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням суті та характеру вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення у сфері транспорту, того, що раніше він до адміністративної відповідальності не притягувався, не працює, та не отримував у встановленому порядку посвідчення водія на право керування транспортними засобами (відповідно такого права він ніколи не набував), відсутність обставин, що обтяжують його відповідальність, наявність обставин, що помякшують його відповідальність вчинення правопорушення вперше та щире розкаяння особи, з метою запобіганню вчинення ним нових правопорушень, суд вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, вид адміністративного стягнення у виді штрафу, що передбачений санкцією ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому, суд враховує, що згідно юридичної структури видів адміністративних стягнень, передбачених ст.24 КУпАП, штраф за своєю юридичною суттю, є одним із найменш суворіших видів адміністративних стягнень, що передбачені даною статтею КУпАП, а також встановлений санкцією ч.1 ст.130 КУпАП як безальтернативний. При цьому, враховуючи, що ОСОБА_1 ніколи в установленому порядку не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами, а позбавити такого права можливо лише особу, яка набула таке право, суд при накладенні стягнення не може не застосовувати до винної особи стягнення разом із штрафом позбавлення права керування транспортними засобами (оскільки таке право у ОСОБА_1 і так відсутнє).

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст.61 Конституції України, ст.ст.9,23,27,33,40-1,ч.1 ст.130, ст.ст.251,252,280,283,284,289,294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір на користь держави в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 320 грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області на протязі 10 днів.

Постанову може бути звернено до викання протягом трьох місяців з дня набрання нею чинності.

Суддя