Провадження № 33/795/83/2017
Категорія - ст. 130 ч.1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого - судді Демченка О.В.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м.Чернігова від 25 січня 2017 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий АДРЕСА_1,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн. 00 коп.

Судом ОСОБА_1 було визнано винним в тому, що він 26 жовтня 2016 року о 18 год. 57 хв. у м. Чернігові по вул. Захисників України буд. 16, керував транспортним засобом «ЗАЗ», номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, заперечуючи свою вину в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та вказуючи про незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність ухваленої постанови ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ним постанову та закрити провадження по справі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що не дивлячись на наявність заяви про відкладення розгляду справи суд в порушення прав особи, що притягується до адміністративної відповідальності, розглянув справу по суті, незважаючи на наявність в матеріалах справи медичної довідки щодо проходження лікування. Тому суд позбавив можливості надати особисті пояснення та висловити свою думку з приводу складеного протоколу. За вказаних обставин постанову суду не можна вважати такою, що ґрунтується на повному та всебічному дослідженні всіх обставин.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав скаргу, просив її задовольнити, мотивуючи це наведеними в ній обставинами. Крім того пояснив, що він не погоджується з фактичними обставинами справи. Зі слів ОСОБА_1, він дійсно вжив алкогольні напої - пиво вже після того, як поставив автомобіль на стоянку, але після цього до нього підійшли працівники поліції, провели його освідування за допомогою прибору «Драгер» та склали протокол про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вправі вийти за межі апеляційної скарги, якщо цим не порушується становище особи, притягнутої до адміністративної відповідальності. У зв'язку з цим, з метою відновлення прав, на порушення яких вказував ОСОБА_1, в апеляційному суді був допитаний свідок ОСОБА_2, який пояснив, що не бачив у ОСОБА_1 стану алкогольного сп'яніння 26 жовтня 2016 р., коли допомагав йому буксирувати автомобіль. Обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не бачив. Інспектор поліції ОСОБА_3 в засіданні апеляційного суду показав, що 26 жовтня 2016 р. він склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, при цьому упевнено показав, що ОСОБА_1 керував автомобілем, був зупинений під час його руху, на нього (ОСОБА_1) було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП у зв'язку із знаходженням водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп'яніння, чого він сам і не спростовував. Було застосовано прибор «Драгер», який показав у ОСОБА_1 стан алкогольного сп'яніння - 2,34%о алкоголю у видихаємому повітрі.

Отже, право ОСОБА_1 постати перед судом і дати суду свої пояснення і докази було відновлене в засіданні апеляційного суду і його заперечення щодо фактично встановлених судом обставин справи не знайшли свого підтвердження. Показання свідка ОСОБА_2 апеляційний суд не може взяти до уваги, оскільки вони суперечать іншим доказам по справі.

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що у її задоволенні необхідно відмовити з наступних підстав.

Віршуючи питання щодо винуватості ОСОБА_1, у відповідності до постанови, місцевий суд дослідив: пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, які вказали, що в їх присутності ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп'яніння в установленому законом порядку, а саме за допомогою приладу «Драгер», рапорт інспектора поліції ОСОБА_3, протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого сам ОСОБА_1 не заперечував факту вживання алкогольних напоїв та погодився з обставинами викладеними в протоколі (а.с.3), результати тесту (а.с.4) та акту огляду на стан алкогольного сп'яніння (а.с.5), що також засвідчують факт вживання алкогольних напоїв, а отже при наявності встановлених під час розгляду справи обставин суддя суду першої інстанції обґрунтованого дійшов висновку про винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення судом першої інстанції вимог ст.268 КУпАП, а саме розгляд місцевим судом справи без його участі є необґрунтованими та безпідставними.

Так, справа була призначена до розгляду на 02 грудня 2016 року, про що ОСОБА_1 був повідомлений повісткою від 15 листопада 2016 року (а.с.11), та за його заявою від 01 грудня 2016 року судове засідання було перенесено на 29 грудня 2016 року, яке по заяві ОСОБА_1 повторно було перенесене на 25 січня 2017 року і знову ж таки в переддень розгляду справи надійшла заява ОСОБА_1 про перенесення судового засідання. Тобто, місцевий суд тричі призначав справу до розгляду і кожного разу ОСОБА_1 знаходив причину для своєї неявки в судове засідання.

На думку апеляційного суду, зазначене може розцінюватися як зловживання учасника судового провадження своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи та здійснення перешкод суду розглянути її у розумні строки і забезпечити законність при винесенні процесуального рішення.

При цьому варто зауважити, що будь-яких медичних протипоказань щодо неможливості особистої участі особи, жодний з додатків до заяви про відкладення розгляду справи не містив.

Неодноразове відкладення судових засідань та повідомлення особи про дату, час та місце слухання справи, свідчить про намагання суду забезпечити її участь у розгляді справи, а дії особи свідчать про недобросовісне користування своїми правами. Крім того, ніщо не перешкоджало ОСОБА_1 навіть при неявці до суду подати свої докази або клопотання у письмовій формі. Згідно вимог ст. 268 КУпАП, особиста участь особи, притягнутої до адміністративної відповідальності в розгляді справи за ст. 130 КУпАП не являється обов'язковою.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов безсумнівного висновку, що місцевий суд розглянув справу із дотриманням вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, з'ясував усі фактичні обставини вчиненого правопорушення, обґрунтовав свої висновки наявними по справі доказами, які були перевірені на їх належність і допустимість та оцінив їх із дотриманням вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, дійшовши правильного та обґрунтованого висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вирішуючи питання щодо накладення стягнення, суд також врахував межі санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, правильно обрав та призначив адміністративне стягнення.

Жодних інших підстав, які були б безумовною підставою для скасування постанови суду під час перегляду встановлено не було.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 січня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Демченко