Справа №585/708/17 Головуючий у суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 33/788/110/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2017 року суддя Апеляційного суду Сумської області Макаровець А. М. , з участю особи відносно якої складено протоколи ОСОБА_3, розглянувши матеріали у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 лютого 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. та позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 лютого 2017 року районного суду ОСОБА_3 було визнано винним у тому, що:

- 01 лютого 2017 року о 13 год. 00 хв. в м. Ромни по вул. Соборна він керував автомобілем Chevrolet Aveo 1.6.і н.з. ВМ 3630АІ в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9.А. Правил дорожнього руху України;

- 01 лютого 2017 року о 13 год. 00 хв. в м. Ромни по вул. Соборна керував автомобілем Chevrolet Aveo 1.6.і н.з. ВМ 3630АІ на перехресті нерівнозначних доріг не надав перевагу в руху автомобілю ВАЗ 2104 н.з.ВМ 5242АА під керуванням водія ОСОБА_4 який рухався на головній дорозі, допустив зіткнення в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження;

- 01 лютого 2017 року о 13 год. 00 хв. в м. Ромни по вул. Соборна керуючи автомобілем Chevrolet Aveo 1.6.і н.з. ВМ 3630АІ скоїв дорожньо-транспортну пригоду після чого місце пригоди залишив.

Таким чином, було зроблено висновок про те, що ОСОБА_3 скоїв правопорушення, передбачені ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до постанови судді Грека М.М. притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. та позбавлено права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить визнати поважною причину пропуску строку на апеляційне оскарження та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Роменського міськрайонного суду від 23 лютого 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення за ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Скасувати зазначену постанову в частині притягнення його до відповідальності за ст. 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження в цій частині за відсутністю в його діях складу вказаних адміністративних правопорушень.

Вимоги поданої апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку мотивує тим, що:

- справа розглянута судом 23 лютого 2017 року за його відсутності, без виклику у судове засідання, копію оскаржуваної постанови він отримав лише 09 березня 2017 року, що підтверджується підписом на повідомленні про вручення поштового відправлення;

- матеріали справи не містять жодних відомостей про належне сповіщення його про розгляд справи в суді 23 лютого 2017 року, а усне повідомлення про дату, місце та час розгляду справи, на яке послався суд, нормами КУпАП не передбачене, крім цього, він був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом права, зокрема права давати пояснення, надавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою;

- в протоколах вказано, що описані події відбулись 01 лютого 2017 року о 13 год. 00 хв. в м. Ромни по вул. Соборна. В той час як в дійсності ДТП відбулось зазначеного дня близько 10 год. 25 хв., що підтверджується матеріалами справи, вказані неузгодженості в часі свідчать про невідповідність часу подій, вказаних в протоколах про адміністративні правопорушення, фактичному часу таких подій;

- вказує, що після ДТП він поговорив з водієм автомобіля ВАЗ 2104 н.з.ВМ 5242АА ОСОБА_4, запропонував йому добровільне відшкодування завданої шкоди, оскільки пошкодження його автомобіля були незначними, залишив йому свої дані щодо адреси, номер телефону і, вважаючи, що між ним та ОСОБА_4 досягнута взаємна згода в оцінці обставин скоєного та що потреби у виклику працівників поліції немає, він сів у власний автомобіль та поїхав до свого місця проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2, яке знаходиться від місця ДТП на відстані 10,3 км, на місці ДТП він залишитись не міг, оскільки віз з міста Ромни ліки для сина, який хворів і в м. Ромни він приїздив за ліками для сина, про це він повідомив і ОСОБА_4;

- в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскльки він залишив місце ДТП після того, як узгодив питання про відшкодування шкоди з іншим водієм - ОСОБА_4, близько 11 год. прибув до свого місця проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2, поставив автомобіль, пообідав та пішов до крамниці, де знайомі запросили його до вживання спиртних напоїв;

- з матеріалів справи вбачається, що після ДТП працівник поліції прибув на місце ДТП, склав схему ДТП, відібрав пояснення у водія ОСОБА_4, свідка ОСОБА_5, після чого за оперативно-розшуковими заходами, як це зазначено в протоколі серії АП2 №520365 від 04 лютого 2017 року за ст. 122-4 КУпАП, встановив його місцезнаходження, прибув до місця його проживання, звідки вони прибули в м. Ромни та о 13 год. 20 хв. вже були в КЗ «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» на медичному огляді, де він повідомив, що алкоголь вживав після ДТП, на що отримав відповідь щодо можливості відмовитись від лабораторних тестів на предмет вживання алкоголю, що і було ним зроблено;

- висновок КЗ «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» від 02 лютого 2017 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння, яким підтверджений факт його перебування у стані алкогольного спяніння через майже 3 години після ДТП, а не під час ДТП, не є належним доказом у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- після прибуття з м. Ромни в с. Бобрик близько 11 год. він перебував в нормальному стані, вживав спиртні напої після приїзду додому, що можуть підтвердити свідки ОСОБА_6, яка є завідуючою крамниці, в якій він знаходився, та ОСОБА_7, який був з ним у крамниці, а те, що його з с. Бобрик забрав інспектор Роменського ВП Карпенко М.Л. від магазину близько 12 год. 30 хв. може підтвердити дільничний інспектор Роменського ВП Каплун В.Г.;

- він не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу, його доставили до закладу охорони здоровя через тривалий час після ДТП з дому, а тому, проведення огляду в закладі охорони здоровя суперечить положенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України від 09 листопада 2015 року № 1452/735;

- висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння в порушення вимог вищезазначеної Інструкції, не був складений безпосередньо після його огляду (огляд був проведений 01 лютого 2017 року о 13 год. 20 хв., а висновок складений наступного дня 02 лютого 2017 року), другий примірник йому не був виданий, зміст висновку йому не був повідомлений, а тому, вказаний висновок є недійсним і визнання його винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі зазначеного доказу є протиправним;

- в схемі як учасник пригоди вказаний ОСОБА_8М хоча він учасником пригоди не являвся, крім цього, в схемі місця ДТП не вказано, до протоколу якої серії та номеру вона додається. також схема місця ДТП має виправлення щодо часу, коли сталась ДТП - «11 год.» виправлено на «13 год.»;

- учасниками дорожньо-транспортної пригоди є він та водій ОСОБА_4, проте, відомостей про потерпілого, всупереч вимогам ч. 1 ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №520364 не містить, водій автомобіля, якому внаслідок ДТП завдана майнова шкода, до участі у справі судом взагалі не був залучений;

- всі протоколи про адміністративні правопорушення складені, згідно їх змісту, 04.02.2017 р. в 11 год. 20 хв. в с. Бобрик, вул. Київська, в той же час, в протоколах не конкретизовано точне місце їх складання, жодних свідків його відмови від дачі пояснень, підпису та ознайомлення з протоколами, повідомлення його про час розгляду справи не було, сам інспектор Роменського ВП Карпенко М.Л. не надавав йому протоколи для ознайомлення та підпису, а тому вважає, що вказані протоколи є сфальсифікованими;

- висновок суду про його винуватість не мотивований, зміст пояснень учасників ДТП та інших доказів, які суд прийняв до уваги, не розкритий та не проаналізований, оцінка їм не дана; свідки ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, на пояснення яких послався суд першої інстанції, безпосереднього допитані не були.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, який просив задовольнити вимоги поданої ним апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

Згідно ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З врахуванням вищезазначених вимог закону, строк на апеляційне оскарження постанови районного суду від 23 лютого 2017 року закінчувався 05 березня 2017 року, проте, апеляційна скарга ОСОБА_3 надійшла 16 березня 2017 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції Роменського міськрайонного суду Сумської області (а.п.19).

В обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення, апелянт посилається на те, що справа розглянута судом за його відсутності, без виклику у судове засідання, а копію оскаржуваної постанови він отримав лише 09 березня 2017 року.

Матеріали даної адміністративної справи не містять доказів того, що ОСОБА_3 був належним чином повідомлений про дату і місце розгляду справи, в той час як з повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.18), вбачається, що постанову міськрайонного суду ОСОБА_3 отримав 09 березня 2017 року.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження постанови судді від 23лютого 2017 року був пропущений ОСОБА_3 з поважних причин, а тому є підстави для його поновлення, при наявності того, що апеляційна скарга була направлена апелянтом в 10-ти денний строк з дня отримання ним копії постанови.

Таким чином, розглянувши справу у відсутність ОСОБА_3, не впевнившись в тому, що останній належним чином повідомлений про дату і місце розгляду справи, суд першої інстанції порушив права останнього, передбачені ст.269 КУпАП, які підлягають поновленню під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції шляхом скасування оскаржуваної постанови у звязку порушенням норм процесуального права, на підставі ч.7, п.3 ч. 8 ст.294 КУпАП.

Крім того, суддя міськрайонного суду, розглядаючи в одному провадженні три протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3, дослідивши зібрані у справі докази, дійшов висновку про те, що останній керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння; порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу; залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний, що призвело до вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124, ч.1 ст.130 КУпАП та, на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, наклав адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. та позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік.

Проте, з такими висновками районного суду апеляційний суд в частині притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП погодитись не може, виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині притягнення його до відповідальності за ст. 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження в цій частині за відсутністю в його діях складу вказаних адміністративних правопорушень.

Суд апеляційної інстанції вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, визнаючи ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на дані, зазначені у протоколі серії АП2 №520366 (а.с.2), що 01 лютого 2017 року о 13 год. 00 хв. в м. Ромни по вул. Соборна водій ОСОБА_3 керував автомобілем Chevrolet Aveo 1.6.і н.з. ВМ 3630АІ в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9.А. Правил дорожнього руху України, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння, поясненнями свідків.

При цьому, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, складеного відносно ОСОБА_3 вбачається, що свідками того, що останній керував автомобілем Chevrolet Aveo 1.6.і н.з. ВМ 3630АІ в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9.А. Правил дорожнього руху України, були ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Однак, з письмових пояснень вказаних свідків (а.с.4,5) вбачається, що в їх присутності 04 лютого 2017 року при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_3, останній відмовився надати документи, давати пояснення та ставити підписи в адміністративних матеріалах, вів себе зухвало та нецензурно виражався на адресу присутніх, з чого не можна зробити висновок про те, що вони були свідками того, що водій ОСОБА_3 саме 01.02.2017 року керував автомобілем в стані алкогольного спяніння.

Крім того, як зазначає ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, ДТП за його участю і за участю ОСОБА_4 сталася 01 лютого 2017 року близько 10 год. 25 хв., а не о 13 годині, як зазначено в протоколі.

Зазначені обставини не спростовуються потерпілим ОСОБА_4 та свідком ОСОБА_11, який в суді апеляційної інстанції зазначили, що точного часу ДТП не памятають, а інспектор з дорожного нагляду ОСОБА_7 зазначив, що у протоколі зазначено про те, що правопорушення стались о 13.00. год. оскільки саме в цей час було повідомлено про ДТП на номер чергового поліції, хоча фактично зазначені події відбулись раніше.

Такі його пояснення узгоджуються з тим, що після ДТП, коли ОСОБА_3 залишив місце події, інший водій учасник ДТП ОСОБА_4 викликав працівників поліції, які приїхавши на місце ДТП, відібрали пояснення у останнього та у свідка ОСОБА_8, встановили особу водія ОСОБА_3 та місце його проживання, приїхали за зазначеною адресою, знайшли його та направили до КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» для огляду.

Зазначені події вимагали значного часу, а тому, не узгоджуються між собою час, зазначений у протоколі серії АП2 №520366 (а.с.2) 13 година, з врахуванням того, що працівником поліції ОСОБА_3 до медичного закладу для огляду був доставлений о 13 год. 15 хв.

З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02 лютого 2017 року, вбачається, що інспектором з дорожнього нагляду Роменського ВП ОСОБА_12 на огляд до КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» було направлено ОСОБА_3 Точна дата і час огляду у зазначеному висновку вказані 01 лютого 2017 року о 13 год. 20 хв., за результатами якого було встановлено, що ОСОБА_3 перебуває в стані алкогольного спяніння.

При цьому, як зазначив сам апелянт ОСОБА_3 в апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції, під час керування транспортним засобом 01 лютого 2017 року близько 10 год. 25 хв., він був у тверезому стані, а спиртне вжив після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за його участі та за участі водія ОСОБА_4 ОСОБА_4 факт ДТП за вказаних обставин він не заперечує.

Крім цього, в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_7 підтвердив, що 01 лютого 2017 року близько 11 год. ОСОБА_3 зайшов до магазину, де він також перебував і там ОСОБА_3 запропонували випити спиртне. Випив він 3-4 чарки. До цього ОСОБА_3 був тверезий.

Свідок ОСОБА_11 в суді апеляційної інстанції також пояснив, що метрів за 20 він бачив як ОСОБА_3 вийшов з автомобіля та тримався за машину. Ближче до ОСОБА_3 він не підходив та відповідно запаху алкоголю не чув. Свідок також підтвердив, що ОСОБА_3 виїжджав з другорядної дороги та зачепив автомобіль яким керував ОСОБА_4, який рухався по головній дорозі.

За таких обставин, матеріалами даної адміністративної справи не підтверджується факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, а тому, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративне провадження підлягає закриттю за відсутністю в діях останнього складу вказаного адміністративного правопорушення.

Поряд з цим, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №520365 (а.с.25), 01 лютого 2017 року після скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 залишив місце пригоди.

Посилання ОСОБА_3 на ті обставини, що він не залишав місця ДТП, а поїхав, оскільки вважав, що вони з іншим учасником вказаної події водієм ОСОБА_4 домовились, спростовуються письмовими поясненнями самого ОСОБА_4 (а.с.13), з яких вбачається, що після зіткнення, він зупинився та вийшов з автомобіля і інший водій також зупинився та підійшов до його автомобіля. Вказаного, водія, він (ОСОБА_4) знав це був ОСОБА_3, останній підійшов до його (ОСОБА_4) автомобіля, оглянув його, при цьому висловлювався на його адресу нецензурною лайкою, сів у власний автомобіль та поїхав з місця пригоди. Їх розмова тривала декілька секунд.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_4 також пояснив, що ніякої домовленості щодо відшкодування шкоди між ним та ОСОБА_3 не відбулося і останній самовільно залишив місце пригоди.

З урахуванням зазначеного є підстави для висновку про те, що адміністративні правопорушення передбачені ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП були вчинені ОСОБА_3 01 лютого 2017 року близько 10 год. 25 хв.

До такого висновку суд апеляційної інстанції приходить з урахуванням добутих по справі доказів, в той час як протокол про адміністративні правопорушення відповідно до положень ст. 251 КУпАП є лише одним з доказів у справі про адміністративне правопорушення і повинен оцінюватись у сукупності з іншими добутими доказами.

При цьому, з урахуванням того, що ОСОБА_3 01 лютого 2017 року після вчинення близько 10 год. 25 хв. дорожньо-транспортної пригоди самовільно залишив місце її вчинення і лише після цього, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного спяніння, вжив алкоголь є підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності лише за ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП.

При вирішенні питання щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності судом апеляційної інстанції враховується, що зі слів ОСОБА_3 він є одруженим і у нього є малолітній син.

Поряд з цим, судом апеляційної інстанції враховується, що ОСОБА_3 вчинив два адміністративні правопорушення, враховуючи характер їх вчинення, а також те, що ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований у звязку з чим у нього фактично відсутні кошти для сплати штрафу, приймаючи до уваги, що автомобіль останнім майже не використовується у звязку відсутністю коштів на пальне і цей автомобіль не є єдиним джерелом його доходу, є підстави з урахуванням положень передбачених ст. 33, ч.2 ст. 36 КУпАП для застосування відносно нього за ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців, оскільки саме таке стягнення буде достатнім для попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень.

З врахуванням вищезазначених обставин, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 лютого 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

У звязку з порушенням норм процесуального права скасувати постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 лютого 2017 року, якою ОСОБА_3, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. та позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ст. 122-4 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення, на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців.

Адміністративне провадження відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіОСОБА_2.