№ 209/2344/17
№ 3/209/767/17
25.09.2017 року Суддя Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровскої області ОСОБА_1, за участі прокурора Малого С.С., особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2
розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 172-6 ч.1 КУпАП відносно
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого начальником Південного районного сектору Камянського міського відділу з питань пробації Південно-східного міжрегіонального управління зпитань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, одружений, прож. ІНФОРМАЦІЯ_2,-
До Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровскої області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 172-6 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_2 з тих підстав, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення, останній в порушення вимог ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», припинивши 30 вересня 2016 року діяльність особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, перебуваючи за місцем мешкання за адресою: Дніпропетровська область м. Камянське пр. Дружби Народів 53Б-13 4 серпня 2017 року несвоєчасно, тобто до 24.00 годин 31 березня 2017 року без поважних причин подав електронну декларацію субєкта декларування, який припинив діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік (за звітний рік у якому було припинено таку діяльність).
При розгляді справи ОСОБА_2 провину не визнав, так як строк подачі декларації в електронній формі ним порушено з поважних причин, які не залежали від його волі, оскільки в нього виникали проблеми при вході до Реєстру, оскільки він намагався подати декларацію в установлений законом строк але, в звязку з технічними проблемами не мав можливості це зробити, технічні проблеми з реєстрацією в реєстрі, заповненні та поданні електронної декларації єзагальновідомими фактами, які висвітлювалися в засобах ЗМІ. Окрім того звернув увагу суду на те, що подавав декларацію відповідно до вимог ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» у паперовому вигляді до 01.04.2017 року, копію якої надав пцід час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.
Прокурор в судовому засіданні вважав, до доводи ОСОБА_2 є безпідставними, оскільки у останнього було достатньо часу для того, щоб подати декларацію. Також звертає увагу суду, щозгідно відповіді з НАЗК, останній зареєструвався та почав подавати декларацію лише 1 серпня 2017 року. Таким чином вважає. Протокол законним та обґрунтованим, а вину правопорушника доведеною.
Суд, дослідивши адміністративний матеріал, вислухавши думку прокурора, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП України при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи, зокрема підлягають з'ясуванню питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Водночас рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді й оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
В судовому засіданні встановлено факт того, що ОСОБА_2 на підставі підпункту «д» пункту 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про протидію корупції», є субєктом, на яких поширюється дія цього Закону.
Як вбачається з зобовязань та заяви (а.с. 29-31) ОСОБА_2 був ознайомлений та попереджений з вимогами законодавства у сфері протидії корупції.
Відповідно до роздруківки електронної декларації (а.с. 65-66) вбачається, що ОСОБА_2 щорічну електронну декларацію за 2016 рік було опубліковано 04.08.2017 року. Зареєструвався ОСОБА_2 в реєстрі 14.05.2017 року.
Як вбачається з пояснень ОСОБА_2, наданих ним в судовому засіданні жодного умислу з приводу не подання або несвоєчасного подання електронної декларації у встановлених термін в його діях не було. Він своєчасно подав щорічну декларацію в паперовому вигляді до 01.04.2016 року. Однак через значну завантаженість на роботі та перебоями в роботі реєстру, він мав можливість зареєструватися та подати декларацію з порушенням строків Закону.
Таким чином, з наданих ОСОБА_2 пояснень вбачається, що він не мав жодного умислу на не здійснення подання електронної декларації, а через незалежні від нього причини, а саме некоректну роботу реєстру НАЗК. Про відсутність в його діях умислу на приховання якимось чином своїх доходів та належного йому майна свідчить й те, що ним в дотримання вимог, встановлених законом було своєчасно подано письмову форму декларації за 2016 рік, яка долучена до матеріалів даної справи.
При розгляді справ про адміністративні правопорушення, повязані з корупцією, суди зобовязані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.
З листа Вищого спеціалізованого суду України №223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повязанні з корупцією» вбачається, що за наявності поважних причин на неподання декларації відповідальність за ч.1 ст.172-6 КУпАП виключається. Крім того субєктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обовязків осіб, національні органи зобовязані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Відповідно до ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VІІ визначено обовязок осіб, зазначених у п. 1, п.п «а», «в» п.2, п. 5 ч. 1 ст. 3 вказаного закону, подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агенства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік у строк до 01 квітня.

Законом України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VІІ також Національній агенції з питань запобігання корупції делеговано повноваження визначати форму декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Будь-яких положень щодо визначення для громадян обовязку щодо подачі декларації в інші строки, ніж передбачено Законом, Національному агентству з питань запобігання корупції не надавалось

Відповідно до ч.3 ст. 49 Закону України «Про запобігання корупції від 14 жовтня 2014 року № 1700-VІІ передбачено, що якщо за результатами контролю встановлено, що субєкт декларування не подав декларацію, Національне агентство письмово повідомляє такого субєкта про факт неподання декларації, і субєкт декларування повинен протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію в порядку, визначеному частиною першою статті 45 цього Закону.

Одночасно Національне агентство письмово повідомляє про факт неподання декларації спеціально уповноваженим субєктам у сфері протидії корупції, а також керівнику державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, вищому органу управління відповідного громадського обєднання, іншого непідприємницького товариства про факт неподання декларації відповідним субєктом декларування.

Вказана норма закону свідчить про те, що законодавством передбачено обовязкове письмове попередження особи Національним агенство про встановлення факту несвоєчасної подачі нею декларації та надання строку не менше десяти днів, протягом якого порушення може бути усунуто без притягнення особи до відповідальності.

Однак, з досліджених під час судового розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення не встановлено того, що Національною агенцією було виконано умови вищезазначеної норми закону, і відсутні жодні підтвердження того, що ОСОБА_2 після отримання такого письмового попередження не виконав його приписи. що свідчить про порушення гарантованих Конституцією та законами України права ОСОБА_2 на усунення виявленого порушення без притягнення до відповідальності.

Не зважаючи на все вищевикладене, ОСОБА_2 мав намір вчасно подати е-декларацію та вжив для цього всі залежні від нього дії, однак через причини, які жодним чином не могли від нього залежати, подав її із запізненням, оскільки проблеми із реєстрацією. заповненням та поданням декларації є загально відомим та визнаним керівництвом в ЗМІ фактом, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП через відсутність умислу на неподання е-декларації. При цьому судом враховано, що останній фактично не подав е-декларацію з поважних причин, тобто через некоректну роботу Реєстру.

Таким чином, враховуючи все вищевикладене, а також положення ст. 62 Конституції України, відповідно до яких, обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а також відсутність в матеріалах адміністративної справи буд-яких належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_2 інкримінованого йому протиправного діяння з умислом, суд приходить до висновку про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладено, керуючись ст. ст. 283, 284, 287 ч. 2 КпАП України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в Апеляційний суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції, особою яка притягнута до адміністративної відповідальності, її законним представником або на неї може бути внесено протест прокурора.

Суддя Є.Д. Багбая