АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/5507/17 Номер провадження 33/786/950/17Головуючий у 1-й інстанції Олейнікова Г. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1

при секретарі Григоровій М.В.

за участі:

захисника адвоката ОСОБА_2,

особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_3

розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Автозаводського районного суду м.Кременчук Полтавської області від 19 серпня 2017 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, працюючий у Кременчуцькому відділенні ТПП, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 320 грн. в дохід держави.

Згідно постанови суду ОСОБА_3 визнаний винуватим в тому, що 19.07.2017 року, о 06.12 год., біля будинку №54 по вул.Богдана Хмельницького в м.Кременчук Полтавської області, керував автомобілем „Ford Fiesta, д.н.з ВІ 5574 ВК, в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проведено зі згоди водія із застосуванням приладу алкотестер „Драгер в присутності двох свідків. Своїми умисними діями ОСОБА_3 порушив п.2.9а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову суду скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому вказує, що притягнення його до відповідальності за скоєння даного адміністративного правопорушення є неправомірним, оскільки при винесенні постанови суддя взяв до уваги докази, які не є достатніми для визнання вини у скоєному.

Водночас, керування транспортним засобом заперечує, оскільки біля 06.00 год. за кермом автомобіля знаходилась його дочка ОСОБА_4

Слухання справи судом проведено формально та не встановлено фактичних обставин правопорушення, зокрема, справу розглянуто за відсутності ОСОБА_3, що свідчить про неповноту судового розгляду.

Заслухавши захисника ОСОБА_2, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_5, які підтримали апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених, перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. ст.252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та обєктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та зясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 19.07.2017року та матеріалами доданими до нього.

Висновок судді ґрунтується на обєктивних даних, що маються у справі та були досліджені в судовому засіданні.

Положення ч.1 ст.130 КУпАП вказують на притягнення особи до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані алкогольного спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 дійсно керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, що підтверджується матеріалами справи.

Складаючи 19.07.2017 року протокол про адміністративне правопорушення, інспектор роти №1 батальйону УПП в м.Кременчуці ДПП запропонував ОСОБА_3 добровільно пройти огляд на стан спяніння за допомогою приладу алкотестер, на що останній погодився.

Згідно акту огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів від 19.07.2017 року, ОСОБА_3, згідно даних приладу газоаналізатора алкотестер „драгер, перебував в стані алкогольного спяніння, концентрація алкоголю якого становила 1,92% проміле, що відноситься до середнього ступеню сп'яніння.

Із наявного в матеріалах справи відеозапису, відзнятого за допомогою нагрудних камер працівників поліції, відображається процедура встановлення особи та перевірка реєстраційних документів, під час якої поліцейськими було виявлено у водія ознаки алкогольного спяніння та запропоновано останньому пройти огляд на стан спяніння за допомогою спеціального технічного засобу „драгер. Після залучення поліцейськими двох свідків, проведено процедуру проходження огляду, з результатами якого правопорушник повністю погодився та визнав свою провину в повному обсязі. При цьому ОСОБА_3 повністю підтвердив факт вживання алкогольних напоїв напередодні вечором.

Вказані факти, також підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які в повній мірі узгоджуються між собою.

Тому, підстави, які б давали можливість суду вважати, що вказані докази є сумнівними та неправдивими, відсутні, оскільки вони повністю відповідають обставинам справи та доводять причетність ОСОБА_5 до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Водночас, посилання апелянта щодо знаходження за кермом транспортного засобу його доньки не заслуговують на увагу та спростовуються переглянутим відеозаписом, показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та іншими доказами і їх сукупності.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення складено вірно із дотриманням положень ст.256 КпАП України, докази в матеріалах справи є послідовними та несуперечливими, повністю дослідженими судом в судовому засіданні, що спростовує твердження апелянта щодо формальності та неповноти розгляду справи.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про доведеність провини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, належним чином обґрунтований сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, об'єктивність яких сумнівів не викликає.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_5 та скасування чи зміни постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП , -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Автозаводського районного суду м.Кременчук Полтавської області від 19 серпня 2017 року відносно ОСОБА_3 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ О.І. Захожай