Справа № 461/514/17 Головуючий у 1 інстанції: Городецька Л.М.
Провадження № 33/783/258/17 Доповідач: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року Апеляційний суд Львівської області в складі:

судді - Стельмаха І.О.,

представника митного органу Хоми Т.Б.,

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Багрія В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу про порушення митних правил щодо ОСОБА_2 за ст. 472 МК України за апеляційною скаргою представника Львівської митниці ДФС Бедрія М.Б. на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 07 лютого 2017 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 07 лютого 2017 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу 100 % вартості товару, що становить 37 984 грн. 12 коп. та конфіскація вилученого товару. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Львівської митниці 773 грн. 90 коп. витрат за зберігання товару на складу митниці. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави 320 грн. судового збору.

ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що він 16 грудня 2016 року близько 15 год. 43 хв. повертаючись з приватної поїздки з Польщі в Україну, через пункт пропуску «Шегині» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС окремою смугою руху митного контролю «червоний коридор» в якості пасажира автобуса марки «EOS E-180Z», д.н.з. «НОМЕР_1», який слідував рейсом «Львів (Україна) Перемишль (РП) Львів (Україна)» разом із водієм та ще 18 пасажирами. В ході проведення письмового декларування ОСОБА_2, а також водій та всі інші пасажири автобуса заявили про наявність в них лише особистих речей. Після перевірки заявлених відомостей та завірення митної декларації штампом «ПМК №435» Львівської митниці, в ході проведення митного огляду транспортного засобу в боксі поглибленого догляду в присутності представника оперативної робочої групи ДФС Ілоша О.В., який проводився в період з 17 год. 14 хв. до 17 год. 53 хв., було виявлено у багажному відділенні автобуса серед особистих речей ОСОБА_2 товар, без ознак приховування, який не був усно заявлений та не задекларований за встановленою формою, і підлягає обов'язковому декларуванню, а саме: вино різних торгових марок в кількос 218 шт. та об'ємом 163,5 л.

На постанову судді представник Львівської митниці ДФС Бедрій М.Б. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та винести нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 79 078 грн. з конфіскацією в дохід держави товарів - безпосередніх предметів правопорушення; стягнути з ОСОБА_2 витрати пов'язані із зберіганням переміщуваного товару на складі митниці.

В обґрунтування апеляційних вимог представник Львівської митниці ДФС Бедрій М.Б. покликається на те, що суд необґрунтовано призначив суму штрафу в розмірі 37 984 грн. 12 коп., оскільки згідно з висновку експерта від 11 січня 2017 року загальна вартість переміщуваного товару становить 79 078 грн. В порушення вимог ст. 251 КУпАП суд взяв до уваги надані захисником Багрієм В.В. сумнівного походження чеки та витяг з сайту інтернет, однак не взяв до уваги висновок експерта. Суд не з'ясував питання належності та допустимості долучених доказів, безпідставно надав перевагу одним доказам над іншими, що призвело до призначення меншого штрафу та ненадходження до бюджету країни коштів у сумі 41 093 грн. 88 коп. В порушення вимог ст.ст. 245, 280, 283 КУпАП суд допустив неповноту та необ'єктивність розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника Львівської митниці на підтримку апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_2 та його захисника-адвоката Багрія В.В. про залишення постанови судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується наступними доказами у справі:

протоколом про порушення митних правил № 5470/20909/16 від 16 грудня 2016 року, в якому викладені обставини вчиненого правопорушення (а.с.1-2);

митною декларацією № 209090403/2016/02818, в якій у графі «опис речей» зазначено: особисті речі (а.с.10);

актом про проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, згідно якого в ході проведення митного огляду транспортного засобу було виявлено у багажному відділенні автобуса серед особистих речей ОСОБА_2 було виявлено товар без приховування, який не був усно заявлений та не задекларований за встановленою формою, і який відповідно до МК України підлягає обов'язковому декларуванню, а саме: вино та шампанське в загальній кількості - 218 пляшок та об'ємом 163,5 л. /а.с.41/;

описом предметів, затриманих у ОСОБА_2 у справі про порушення митних правил № 5470/20909/16 від 16 грудня 2016 року (а.с.43);

службовою запискою начальника ВМО № 3 м/п «Мостиська» Львівської митниці ДФС Михайлецького Д.О. (а.с.44);

доповідною запискою державного інспектора ВМО № 3 м/п «Мостиська» Львівської митниці ДФС Заводяка Н.Р. (а.с.44).

Згідно з ч.2 ст. 234 МК України товари (за винятком підакцизних), що переміщуються (пересилаються) на адресу одного одержувача (юридичної або фізичної особи) в одній депеші від одного відправника у міжнародних поштових відправленнях, на адресу одного одержувача (юридичної або фізичної особи) в одному вантажі експрес-перевізника від одного відправника у міжнародних експрес-відправленнях, якщо їх сумарна фактурна вартість перевищує еквівалент 150 євро, оподатковуються митом відповідно до цього Кодексу та податком на додану вартість відповідно до Податкового кодексу України. Такі товари з врахуванням вимог ст. 236 МК України підлягають письмовому декларуванню.

Відповідальність за ст. 472 МК України наступає у випадку недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Отже суддя обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, оскільки ОСОБА_2 не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування, кількість) про товари, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Щодо накладення на ОСОБА_2 стягнення у виді штрафу в розмірі 37 984 грн. 12 коп. та визначення загальної вартості вилученого згідно з протоколом про порушення митних правил № 5470/20909/16 від 16 грудня 2016 року товару, який підлягає конфіскації суд обґрунтовано дійшов до такого висновку, враховуючи наступне.

Санкція ст. 472 МК України передбачає стягнення у розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів.

Відповідно до ч.1 ст. 49 МК України , митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В силу ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, серед яких зокрема є: рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Згідно з положеннями ст. 368 МК України, для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів. У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.

Таким чином, зі системного аналізу норм Митного кодексу України вбачається, що вартість товару, що переміщується через митний кордон України, є вартість товарів, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, що підтверджується платіжними документами, якими стверджується вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Згідно з наявними в матеріалах справи квитанціями (а.с.75, 76), такі містять усю необхідну інформацію, яка надає змогу ідентифікувати товар, його кількість та вартість, що фактично сплачена за нього. Зокрема, фактично сплачена вартість товару становить по курсу НБУ на день вчинення правопорушення 37984 грн. 12 коп.

Виявлений та вилучений під час огляду рейсового автобусу марки товар відповідає товару, вказаному у квитанціях.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 пояснив, що він купив вино та шампанське у знайомого (з яким він познайомився через мережу інтернет) з метою його продажу в Україні. Квитанції при собі під час перетину кордону в нього не було, а саму квитанцію йому згодом передав знайомий, в якого він купував вино.

Тому при визначенні вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення вірно врахував представлену стороною захисту квитанцію про продаж від 08 грудня 2016 року, якою підтверджується факт купівлі вилученого товару /а.с.75, 76/.

З огляду на те, що в органу доходів і зборів та в суду першої інстанції були відсутні підстави сумніватися щодо достовірності заявленої у квитанціях вартості товарів, підстав для проведення експертизи щодо встановлення ринкової вартості товару на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари немає, а відтак доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_2 суддя врахував характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника та застосував таке відповідно до вимог ст. 33 КУпАП у межах санкції ст.472 МК України, яке буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

Відповідно до ст. 489 МК України суддя повно й всебічно з'ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 07 лютого 2017 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Львівської митниці ДФС Бедрія М.Б. без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Стельмах