Справа № 301/1952/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" жовтня 2017 р. м. Іршава

Суддя Іршавського районного суду Закарпатської області Даруда І.А., розглянувши матеріали, що надійшли з ОСОБА_1 відділення поліції Хустського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 025042, 13.09.2017 року о 00.20 годин ОСОБА_2 по в м. Іршава, по вул. Севастьянова, керував автомобілем марки «Тойота Рав 4», реєстраційний номер «4АІ 9691», в стані алкогольного спяніння.

ОСОБА_2 вину у вчиненні правопорушення не визнав з мотивів викладених в письмовому поясненні (а.с. ).

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 025042 від 13.09.2017 року (а.с. 1), висновок № 142 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.09.2017 року, згідно якого ОСОБА_2 на момент огляду перебував у стані алкогольного спяніння (а.с.2), письмові пояснення ОСОБА_3 ОСОБА_4 (а.с. 8,9), прихожу до наступного:

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283, 284 КПАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, з огляду на суворість санкції, що передбачена статтею 130 ч.1 КУпАП, дане правопорушення не є незначним (рішення у справі «Гурепка проти України (№ 2)», №38789/04, п. 33, від 8 квітня 2010 року) та таке адміністративне провадження слід вважати по суті кримінальним і таким, що вимагає застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції…».

Визначення доказів у справі про адміністративне правопорушення містить ст. 251 КУпАП.

Згідно п.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року N 1452/735 (далі Інструкція-1), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.п.1.6, 1.7, 2.1 Інструкції-1, огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів; у разі відмови водія від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я; за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу I цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів.

У судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що на прохання поліцейського він погодився пройти освідчення на стан спяніння в ОСОБА_1 Пройти огляд на місці зупинки йому не пропонували. В лікарні він продув трубку, при цьому апарат не був включений. Однак, висновок щодо результатів медичного огляду йому не вручали і з таким його не ознайомлювали, тільки повідомили про виявлення у нього стану спяніння. Оскільки він спиртного не вживав та був впевнений у негативному результаті огляду, просив указати йому показання приладу та провести огляд на стан спяніння повторно, у чому ОСОБА_2 безпідставно було відмовлено. Крім того, 12.09.2017 року близько о 21.00 год. ОСОБА_2 вживав призначені медикаменти, за призначенням лікаря (а.с. ) і які містять незначну частку спирту, але про це йому не було відомо, оскільки лікар про це його не попередив.

Всупереч вимогам Інструкції-1 висновок № 142 від 13.09.2017 року не містить підпису особи, яка направила ОСОБА_2 на огляд, і такий не вручено особі, яка освідчувалася.

Згідно п. 22 Інструкції-1, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

А також не надано суду і направлення водія на огляд, що виданий поліцейським і є підставою для проведення огляду в лікарні.

Отже, суду не надано ні доказів того, що ОСОБА_2 відповідно до п.1.7 та п.2.1 Інструкції-1 було запропоновано пройти освідчення на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу, не надано суду і належних доказів, передбачених вимогами Інструкції-1 того, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Свідками правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення серії серії БР № 025042 від 13.09.2017 року вказані ОСОБА_5, ОСОБА_4

Однак, з письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4, що приєднані до матеріалів протоколу вбачається, що вони були свідками складення протоколу, а не свідками керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані спяніння. При цьому, вказані пояснення містять суперечливі відомостей про час їх відібрання, так як відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 керував у стані алкогольного спяніння 13.09.2017 року о 00.20 год., а у поясненнях свідків 13.09.2017 року о 02.15 год..

Рапорт працівників поліції не є джерелом доказів в сенсі статті 251 КУпАП. Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 передбачено складання рапорту лише у випадку вчинення адміністративного правопорушення спеціальним субєктом - особою, яка має імунітет, я не є такою особою. Пояснення поліцейського, що склав рапор, щодо обставин подій не можуть бути прийняті судом згідно п. 7 розділу IX вказаної Інструкції, де зазначено, що не можуть бути залучені як свідки поліцейські або інші особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Таким чином, рапорти не можуть бути прийняті судом у якості доказів винуватості ОСОБА_2 в інкримінованому правопорушенні, передбаченому ст. 130 ч. 1 КУпАП, оскільки вони є недопустимими доказами.

Крім того, протокол складався в м. Іршава, по вул. Шевченка, а не на місці, де мене зупинили поліцейські, тобто самого факту керування мною транспортним засобом свідки бачити не могли.

Згідно з приписами ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови, а також; виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) «встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також; працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також, працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також; іншими документами.

Згідно із вимогами ст.ст. 245, 252 КУпАП під час провадження у справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та обєктивне дослідження всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За положеннями ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обовязковими елементами якого є: обєкт, обєктивна сторона, субєкт, субєктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Отже, суду не надано належних доказів керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, а всі сумніви щодо доведеності вини повинні тлумачить на користь особи, яка притягується до відповідальності.

За таких обставин вважаю, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, тому, відповідно до ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП, провадження по справі слід закрити.

Керуючись ст. ст. 130 ч.1, 247 ч.1 п.1, 251, 252, 283, 284 ч.1 п.3 КУпАП -

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 130 ч.1 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову може бути подано до апеляційного суду Закарпатської області через Іршавський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя : І. А. Даруда