АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/4743/17Суддя 1 інстанції Ваврушак Н. М.
Номер провадження 33/774/132/К/17Суддя- доповідач ОСОБА_1.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2017 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 серпня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю: - ОСОБА_2,

- захисника ОСОБА_3,

- свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 серпня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. 00 коп., в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, водій ОСОБА_2 29 липня 2017 року о 01.20 годині, керував автомобілем марки «Форд Транзит», номерний знак «АЕ 63 48 ЕМ», біля буд. 70 по вулиці Ватутіна м. Кривого Рогу, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини роту, не виразна вимова), на вимогу поліцейського в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду, для визначення стану сп'яніння, порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, та вчинив правопорушення передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови та закриття провадження у справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при винесенні постанови порушено норми матеріального і процесуального законодавства, так як суд всебічно не перевірив всі обставини справи та розглянув справу за його відсутності. Про час та місце розгляду справи він повідомлений не був, тому що відмовився від отримання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, так як не був згодним із неправомірними діями працівників поліції. Суд прийняв постанову на підставі неповного дослідження доказів, а саме не встановив хто керував автомобілем. Тому що з пояснень свідків та відеозапису з бодікамер працівників поліції відсутні дані стосовно того, хто керував автомобілем. ОСОБА_2 вказує, що був пасажиром, а не водієм і коли до них підійшли працівники поліції, то автомобіль стояв та були включені ліхтарі аварійної зупинки, що підтверджує, що транспортний засіб не рухався. Автомобілем керував ОСОБА_4, він зупинив автомобіль і пішов до аптеки за ліками, а в цей час підїхали працівники поліції та склали відносно нього протокол, не слухаючи жодних пояснень.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3, кожен окремо, вимоги та доводи апеляційної скарги підтримали у повному обсязі й наполягали на її задоволенні.

Вислухавши ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, допитавши свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис з нагрудної камери поліцейського інспектора, долучену до матеріалів справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Доводи ОСОБА_2відносно того, що судом обмежено його права на участь у судовому засіданні та право на захист, суд апеляційної інстанції оцінює критично та вважає за необхідне зазначити, що вони в цілому не спростовують ані факту вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ані законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, так як адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, не входить до переліку адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.268 КУпАП, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обовязковою, тому суд дійшов до правильного висновку про розгляд справи за відсутності ОСОБА_2задля недопущення порушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Так, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу. Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 069733 від 29 липня 2017 року, який складений у відповідності із вимогами ст. 256 КУпАП (а.с. 1);

- показаннями приладу «Drager Alcotest 6820», в яких зазначено назву та номер приладу, яким проводились вимірювання вмісту алкоголю в повітрі, яке видихнув ОСОБА_2, із зазначенням дати останнього калібрування 14.09.2016 року, відповідно до якого результати огляду на стан спяніння ОСОБА_2 1,43 проміле, що посвідчено особистим підписом патрульного поліцейського ОСОБА_6, отже, вказаний доказ є належним і допустимим в розумінні положень ст.251 КУпАП (а.с.6);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, у присутності яких інспектор роти №1 батальйону №2 УПП в м. Кривому Розі ДПП лейтенант поліції ОСОБА_6 провів тест на наявність алкоголю у видихаємому повітрі (а.с. 8, 9);

- поясненнями свідка ОСОБА_9, згідно якого він зобовязується доставити автомобіль марки «Форд Транзит», номерний знак «АЕ 63 48 ЕМ» до місця стоянки (а.с.12);

- актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що огляд проводився в звязку з виявленими ознаками: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини роту, невиразна мова. Результат огляду на стан спяніння позитивний 1,43% проміле (а.с.6);

- з результатом огляду на стан спяніння водій ОСОБА_2 згоден не був, та в присутності двох свідків відмовився від отримання протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с. 10, 11).

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.) передбачено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Відповідно до «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 та п. 6 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 р. № 1452/735, огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби), або лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв'язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є неприйнятними.

Щодо посилань ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що він не знаходився за кермом автомобіля, тому відмовився від проходження медичного огляду, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, тому суд до них ставиться критично та розцінює їх як такі, що спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності.

ОСОБА_2 посилається на те, що він відмовився від отримання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, від дачі пояснень по справі та проходження медичного огляду через те, що не керував транспортним засобом, а за кермом автомобіля був його друг ОСОБА_4

Як вбачається із запису бодікамер працівників поліції ОСОБА_2 добровільно пройшов у присутності двох свідків огляд на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, а саме «Drager Alcotest 6820», який визначив вміст алкоголю 1,43 % проміле, тільки після отримання результатів алкотесту почав казати працівникам поліції, що не керував транспортним засобом, а за кермом автомобіля був його друг ОСОБА_4, який пішов у магазин, а в апеляційній скарзі вказує, що пішов у аптеку. При цьому, як вбачається із запису бодікамер працівників поліції, огляд на стан алкогольного спяніння проводився 29 липня 2017 року о 01 годині 19 хвилин, а затримали ОСОБА_2 для доставляння у відділення Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області для складення протоколу про адміністративне правопорушення 02 година 30 хвилин, тому не знаходять свого підтвердження пояснення свідків, що транспортним засобом керував водій ОСОБА_4, так як за такий тривалий проміжок часу останній так і не повернувся з магазину до вказаного автомобіля.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили, що дійсно 29 липня 2017 року вони поверталися разом з рибалки та ОСОБА_2 не був за кермом автомобіля. Суд апеляційної інстанції оцінює критично пояснення свідків, так як вони є зацікавленими особами, а всі дії інспекторів патрульної поліції зафіксовані на відеозаписі із камер нагрудних знаків поліцейських, а вказаний відеозапис оглянутий судом під час підготовки справи до розгляду, тому їх пояснення є способом уникнення адміністративної відповідальності ОСОБА_2

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованого в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього, уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові від проходження медичного огляду, для визначення стану сп'яніння.

При апеляційному перегляді порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, не встановлено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, суд першої інстанції дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 серпня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області: ОСОБА_1