Номер провадження: 33/785/453/17
Головуючий у першій інстанції Лабунський В. М.
Доповідач Котелевський Р. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.01.2017 року, -

встановив:

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.01.2017 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Згідно постанови судді районного суду, 22.10.2016 року, о 0520 год., ОСОБА_4, в м. Одесі, по вул. Французький бульвар, керував автомобілем «Тойота» державний реєстраційний номер НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння. Даними діями ОСОБА_4 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з рішенням судді районного суду особа відносно якої було складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що суддя розглянув справу у його відсутність, про дату та час розгляду справи його не було повідомлено, а копію оскаржуваної постанови він отримав 22.02.2017 року та 24.02.2017 року подав апеляційну скаргу. В апеляційній сказі ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді районного суду та закрити провадження в зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що працівником поліції в порушення вимог ст.256 КУпАП йому не були роз'яснені права, передбачені ст.268 КУпАП. Стверджує, що від проходження медичного огляду він не відмовлявся, а навпаки наполягав на проведені огляду на місці, але працівники поліції не мали відповідного експрес тесту «Драгер», а документи, долучені до матеріалів справи не містять посилань, що йому пропонувалося пройти медичний огляд. Працівники поліції не пропонували йому проїхати до медичного закладу для проведення медичного огляду на стан сп'яніння, а транспортний засіб у нього не вилучали. Протокол було складено без його відома, а він в ньому тільки розписався, не маючи при цьому можливості ознайомитися з його змістом.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу, просив постанову судді скасувати та провадження по справі закрити в зв'язку з відсутністю в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП; вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП постанова судді районного суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, суддя районного суду розглянув справу 16.01.2017 року за відсутності ОСОБА_3, який не був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а копія оскаржуваного рішення йому не надсилалася (а.с.1-10).

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про дату отримання ОСОБА_3 постанови районного суду від 16.01.2017 року, а тому у апеляційного суду не має підстав ставити під сумнів дату отримання апелянтом оскаржуваної постанови на яку він посилається, а саме 22.02.2017 року (а.с.12).

За таких умов, строк на подачу апеляційної скарги обчислюється з 22.02.2017 року, тобто з дня отримання копії оскаржуваної постанови.

Згідно штампу вхідної кореспонденції Приморського районного суду м. Одеси апеляційну скаргу ОСОБА_3 подав 24.02.2017 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, а тому цей строк не є пропущеним, та не потребує поновлення (а.с.11).

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення,поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Перевіривши матеріали адміністративної справи та заслухавши ОСОБА_3, апеляційний суд приходить до висновку, що зазначені вимоги закону при розгляді справи в районному суді не були виконані, внаслідок чого поза увагою судді залишилися обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи.

З оскаржуваної постанови судді районного суду вбачається, що справа була розглянута формально, про що свідчить той факт, що за результатами судового розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №023249 від 22.10.2016 року відносно ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1), суддя районного суду виніс рішення, яким визнав винним та притягнув до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 (анкетні данні аналогічні), тобто не особу, відносно якої було складено протокол про адміністративне правопорушення, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Як свідчить зміст оскаржуваного рішення, до висновку про винуватість ОСОБА_4, а не особи відносно якої було складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_3, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, суддя районного суду дійшов на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №023249 від 22.10.2016 року та долучених до протоколу пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.4, 5).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 22.10.2016 року, о 0520 год., ОСОБА_3, в м. Одесі, по вул. Французький бульвар, керував автомобілем НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, почервоніння очей, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, від медичного огляду відмовився в присутності двох понятих, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Разом з цим, відповідно до змісту оскаржуваної постанови судді районного суду, всупереч даним, викладеним в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_4 було визнано винним у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Таким чином, поза увагою судді районного суду залишився той факт, що відповідальність за ч. 2 ст.130 КУпАП, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може мати місце тільки у разі порушення водієм вимог п.2.5 ПДР, а відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння є порушення п.2.9 ПДР.

Таким чином, висновок судді районного суду в оскаржуваній постанові про те, що ОСОБА_4 керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння не відповідає змісту самого протоколу про адміністративне правопорушення, який складений за п.2.5 ПДР, оскільки в ньому відсутні відомості про керування останнім автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, а зазначено тільки про існування ознак такого сп'яніння та відмову особи від медичного огляду на стан сп'яніння. Встановлені апеляційним судом обставини є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови судді районного суду.

Крім того, суд апеляційної інстанції не може погодитись з рішенням судді районного суду про доведеність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності з посиланням як на докази на протокол про адміністративне правопорушення та пояснення свідків, з огляду на те, що поза увагою судді та без належної правової оцінки залишився той факт, що дії працівників патрульної поліції, які складали протокол відносно ОСОБА_3 не відповідали встановленим законом вимогам.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду на стан сп'яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджену спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Зокрема, пунктами 1-5 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція) та п.п.1-6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі - Порядок) передбачено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський, які мають спеціальні звання, проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп'яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до пункт 6 Розділу І Інструкції, огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Поліцейськими при огляді на стан сп'яніння використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях. Перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до положень пункту 7 Розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Пунктами 8, 9 Розділу ІІ Інструкції та пунктами 7, 8 Порядку регламентовано, що з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Таким чином, згідно вимог ст. 266 КУпАП Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», інспектор патрульної поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, враховуючи незгоду водія ОСОБА_3 з результатами проходження тесту на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу (про що також не зазначено в протоколі), повинен був забезпечити доставку ОСОБА_3 до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду, на встановлення стану сп'яніння, або у разі відмови водія проїхати до медичного закладу, зазначити про це в протоколі.

При цьому, можливість доставки водія, який порушив правила дорожнього руху до медичного закладу з метою проведення огляду на стан сп'яніння, регламентовано положеннями п.1 ч.2 ст. 262, ч.1 ст. 263 КУпАП, відповідно до яких, така доставка може бути забезпечена шляхом адміністративного затримання працівником поліції особи, строком до трьох годин.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №023249 від 22.10.2016 року, ОСОБА_3, відмовився від проходження медичного огляду (а.с.4).

Разом з цим, в протоколі не зазначено, що працівники патрульної поліції, фактично отримавши незгоду водія ОСОБА_3 від проходження медичного огляду на місці зупинки, пропонували йому пройти медичний огляд у найближчому закладі охорони здоров'я. Не містить протокол і відомостей про те, що водій, відмовившись від проходження тесту на стан сп'яніння на місці зупинки, відмовився проїхати до медичного закладу (а.с.4).

Долучені до матеріалів адміністративної справи пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7 також не містять відомостей, що після отримання незгоди ОСОБА_3 від проходження тесту на стан сп'яніння за допомогою спеціального пристрою на місці зупинки, працівники поліції запропонували ОСОБА_3 пройти медичний огляд на стан сп'яніння в медичному закладі (а.с. 5).

Допитаний апеляційним судом ОСОБА_3, категорично заперечував про те, що він керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, стверджував, що на місці зупинки йому не надали можливості пройти тест на стан сп'яніння за допомогою «Драгеру», йому не пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння у медичному закладі, а в задоволенні клопотання про проведення його медичного огляду в закладі охорони здоров'я йому було відмовлено.

Таким чином, зміст протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 беззаперечно підтверджують той факт, що працівник патрульної поліції, який складав протокол, всупереч вимогам ст.266 КУпАП та вимогам «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», як зазначено в протоколі «після відмови від проходження медичного огляду», не пропонував ОСОБА_3 пройти огляд у закладі охорони здоров'я (а.с.4).

Крім того, зміст протоколу про адміністративне правопорушення викликає у апеляційного суду обґрунтовані сумніви в його достовірності та відповідності фактичним обставинам події, зокрема існування того факту, що ОСОБА_3 перебував на час зупинки працівниками поліції у стані алкогольного сп'яніння або з ознаками такого сп'яніння, з огляду на таке.

У відповідності до вимог ст.ст. 260, 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

Таким чином, в даному випадку, інспектор ДАІ, діючи в межах Закону України «Про Національну поліцію» та сумлінно виконуючи свої обов'язки передбачені положеннями ст.ст. 260, 266 КУпАП, у разі перебування ОСОБА_3 у стані алкогольного сп'яніння або у разі наявності у нього ознак перебування в такому стані, зобов'язаний був відсторонити останнього від керування автомобілем, вилучити автомобіль з його подальшою постановкою на штрафний майданчик, або передати керування іншій запропонованій володільцем автомобіля особі, обов'язково зазначивши про це в протоколі про адміністративне правопорушення.

Як свідчить зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №023249 від 22.10.2016 року відносно ОСОБА_3 та долучені до нього матеріали, автомобіль, яким відповідно до протоколу, керував останній, у нього не вилучався, від керування ОСОБА_3 відсторонений не був та іншій особі керування автомобілем не передавалося.

Наведене свідчить, про недотримання працівником поліції, який оформлював матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 вимог ст.ст. 260, 266 КУпАП та «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» і Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». З урахуванням наведеного доводи ОСОБА_3 про те, що він не перебував у стані алкогольного сп'яніння та у нього не було ознак алкогольного сп'яніння, матеріалами справи про адміністративне правопорушення не спростовані.

На підставі того, що апеляційним судом встановлені грубі порушення при оформленні адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_3, які ставлять під сумнів достовірність даних, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 №023249 від 22.10.2016 року, суд визнає вказаний протокол недопустимим доказом.

Всі перераховані вище обставини, у своїй сукупності, дають апеляційному суду підстави прийти до висновку про недоведеність того, що ОСОБА_3, дійсно керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, а встановлена невідповідність даних протоколу про адміністративне правопорушення об'єктивним обставинам справи та порушення при його складанні вказують на недопустимість його як доказу, оскільки працівниками поліції, при його складанні, не були виконані вимоги Кодексу України про адміністративні правопорушення та відомчих інструкцій, якими визначений порядок оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, вказують на відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин постанова судді районного суду підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі, відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси, від 16.01.2017 року, якою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області Р.І. Котелевський