Категория: ст. 130 ч.1 КпАП України
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

11 квітня 2017 року м. Маріуполь

Суддя Апеляційного суду Донецької області Топчій Т.В., розглянув апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 лютого 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, не працюючий, мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1,-

визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 116531 1 січня 2017 року об 13-23 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Шевролет Авео» н/з НОМЕР_1 в Лівобережному районі міста Маріуполя по проспекту Перемоги біля будинку 43 в стані алкогольного спяніння на підставі проведеного огляду в КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя».

В протоколі про виявлене правопорушення свою провину ОСОБА_1 не визнавав, вказуючи, що він не керував автомобілем НОМЕР_2, а вказаний транспортний засіб викатився на зустрічну смугу, який штовхали на парковку.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 лютого 2017 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчинення адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.1 КпАП України та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на один рік.

В своїй апеляції правопорушника просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити, у звязку з відсутністю у його діях складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення. В обґрунтування своїх апеляційних вимог, зазначає, що Інспектор патрульної поліції ОСОБА_2, як складала протокол про адміністративне правопорушення, ухилилась від зясування обставин по справі, не опитала іншу особу, яка знаходилася у салоні автомобіля, та не опитала її щодо обставин події, не перевірила вона і доводи ОСОБА_1 що він не керував авто, оскільки у ньому не було палива.

Також зазначає, що судом не прийнято до уваги те, що він не відмовлявся від проведення огляду на місці зупинки , тому були відсутні підстави проведення огляду в медичному закладі.

Суд не врахував і його послідовні доводи, що він не керував автомобілем, це підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_3, який пояснював,що саме він керував автомобілем 01.01.2017 р., що автомобіль ледве вдалося поставити на стоянку біля магазину внаслідок того, що закінчилося паливо - спочатку газ, а потім бензин.

Вислухавши ОСОБА_1, його захисника ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Адміністративна відповідальність за ст.130 ч.1 КУпАП настає при керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Розглянувши адміністративну справу, суддя правильно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Виходячи з вимог ст.ст. 251,252 КпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні данні на основі яких у встановленому законом порядку орган (посадова особа) встановлюються наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюють протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, відеозапису чи засобів фото та кінозйомки, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Приймаючи рішення за апеляційними доводами ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КпАП України вважаю, їх безпідставними, оскільки вони спростовуються зібраними по справі та дослідженими судом доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, складеним стосовно ОСОБА_1В, від 01.01.17 року в якому викладені обставини зафіксовані працівниками поліції, з яких виходить що ОСОБА_1В, керував автомобілем з ознаками алкогольного спяніння, відеозаписом цих подій, зафіксованих працівниками поліції 01.01.17 р., з якого вбачається, що ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_2, рухається по пр - ту Перемоги в м. Маріуполі по зустрічній смузі руху, в бесіді з працівниками поліції визнає вживання ним спиртних напоїв, висновком КЛПУ «Міського наркологічного диспансеру м. Маріуполя» від 01.01.17 р. підписаного лікарем ОСОБА_5Г, про те, що ОСОБА_1 на час освідування перебував у стані алкогольного сп»яніння.

Свідки захисту з боку ОСОБА_1 - ОСОБА_3К, та ОСОБА_6 не були очевидцями подій зафіксованих працівниками поліції, тому підтвердити версію захисту ОСОБА_1 про те, що він насправді не керував автомобілем, а він самопроізвольно покатився на зустрічну смугу руху ці свідки не взмозі.

До показів свідка ОСОБА_7, допитаного під час апеляційного перегляду справи, який підтвердив обставини, наведені ОСОБА_1 про те, що останній не керував автомобілем 01.01.17 р., він знаходився в автомобілі поряд з ОСОБА_1, автомобіль не заводився та сам покатився на смугу зустрічного руху, суд ставиться критично, не вважає їх об»єктивними, оскільки свідок є товаришем ОСОБА_1, особою зацікавленою в результатах розгляду справи на його користь. Крім цього, його свідчення спростовуються наведеними доказами, зокрема відеозаписом фіксування події адміністративного правопорушення з якого виходить, що, автомобіль спочатку рухався вперед, потім назад, ділянка дороги уклону не має, інших осіб крім ОСОБА_1 працівниками поліції в автомобілі зафіксовано не було, що підтверджував і свідок ОСОБА_2

Справу про адміністративне правопорушення було розглянуто судом з додержанням вимог ст. 268 КУпАП у присутності ОСОБА_1 який мав можливість повною мірою, ефективно здійснювати свій захист.

Обставини, на які посилався ОСОБА_1 в суді та наводить в апеляційній скарзі про те, що фактично він 01.01.17 р. при затриманні працівниками ДАЇ не керував транспортним засобом, а автомобіль сам покатився на смугу зустрічного руху, в повній мірі спростовуються наведеними доказами, яким судом була дана належна правова оцінка, з якої виходить, що обставини на які посилався в суді ОСОБА_1В, обумовлені його позицією захисту, з чим погоджується і апеляційний суд.

Будь - яких порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 або при направленні його для огляду в медичний заклад, на які посилався ОСОБА_1 в суді і в апеляційній скарзі, а саме порушень «Порядку направлення водіїв для огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.08 р., «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.15 р. ні судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення на апеляційним судом під час апеляційного перегляду справи не встановлено.

Всі доводи, наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КоАП України, були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення по справі не містять

Виходячи з наведеного, доводи апеляції є необґрунтованими та повністю спростовуються матеріалами справи.

За таких обставин, вважаю, що підстави для скасування постанова суду відсутні.

Керуючись статтями 289, 293, 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06.02.17 року при притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: