Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/107/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Щенюченко С. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Гончар В. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2017 року. Суддя апеляційного суду Кіровоградської області Гончар В.М., розглянув у порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2017 року, якою на:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і мешканець АДРЕСА_1, українець, громадянин України, не працює, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнено судовий збір в розмірі 320 грн. на користь держави.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду ОСОБА_3 визнаний винним у тому, що він 21.01.2017 року о 16.40 год., керуючи автомобілем «Ауді-80», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 по вул.. Шевченка в с.Бурти Маловисківського району Кіровоградської області з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме різким запахом алкоголю з ротової порожнини та нестійкою ходою, всупереч вимогам п.2.5 ПДР України, відмовився від проходження відповідно дол. встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, вчинивши правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду першої інстанції, справу закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що оскаржуваною постановою не встановлено його вини. Також відсутні фактичні дані, що вказують на керування автомобілем особисто ним, оскільки 21.02.2017 року у вказаний в постанові час він автомобілем не керував по причині вживання алкоголю за місцем проживання. В даний час його машиною керував брат ОСОБА_8, який їздив до батьків, а повернувшись поставив автомобіль у дворі. Через деякий час до його будинку приїхали працівники поліції які стверджували, що він керував автомобілем і посадивши його в свій автомобіль відвезли до лікарні. Також зазначає, що свідок лікар ОСОБА_4 проводити медичний огляд на стан сп'яніння не мав права за відсутності у нього спеціальних засобів, що пояснив при допиті в суді, однак судом ці обставини до уваги прийняті не були.

ОСОБА_3 в поданій до суду заяві вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив справу розглянути без його участі.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, перевіривши апеляційні доводи вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за таких обставин.

При розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Даний висновок суду об'єктивно підтверджується матеріалами справи, зокрема: - протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 541583 від 21.01.2017 року відповідно якого ОСОБА_3 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження медичного огляд для визначення стану сп'яніння в присутності двох свідків; - письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 які підтвердили факт перебування ОСОБА_3 в стані з явними ознаками алкогольного сп'яніння та відмови від проходження медичного огляду; - показаннями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_7, ОСОБА_5, які підтвердили факт перебування ОСОБА_3 в стані з явними ознаками алкогольного сп'яніння, відмови від проходження медичного огляду, дачі пояснень, підписання протоколу та отримання його копії; - переглянутим судом в судовому засіданні відеозапису події, який спростовує твердження ОСОБА_3, що він начебто взагалі не керував автомобілем «Ауді-80» 21.01.2017 року ( а.с.3-9,40-43).

Згідно диспозиції статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Перевіривши матеріали адміністративної справи вважаю, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 складений відповідно до ст. 256 КУпАП, в ході провадження по справі дотримано вимог ст. 245 КУпАП, а судовий розгляд справи проведено у відповідності до ст. 280 КУпАП.

Суд, враховуючи особу правопорушника, характер вчиненого проступку, застосував до ОСОБА_3 адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП яке, за своїм видом і мірою є справедливим, необхідним і достатнім для його виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Враховуючи зазначене доводи ОСОБА_3 щодо скасування постанови суду та закриття провадження в справі за обставин, викладених в апеляційній скарзі, є не обґрунтованими.

Посилання ОСОБА_3І про відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів його перебування в стані алкогольного сп'яніння, та які вказують на керування автомобілем особисто ним, спростовуються як даними протоколу про адміністративне правопорушення так і письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, показаннями допитаних в судовому засіданні суду першої інстанції свідків ОСОБА_7, ОСОБА_5 та переглянутим судом в судовому засіданні відеозапису події.

За вказаних обставин посилання ОСОБА_3 на свою невинуватість у вчинені адміністративного правопорушення є його способом захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності. Беручи до уваги зазначене вимоги апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі, задоволенню не підлягають.

Однак, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення та при винесені постанови по справі, зобов'язані з'ясувати наряду з іншими обставинами, визначеними статтями 280, 283 КУпАП, також чи винна особа у вчинені адміністративного правопорушення та зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за його вчинення.

Як убачається із резолютивної частини оскаржуваної постанови суд першої інстанції застосував до ОСОБА_3 за ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, однак не визнав ОСОБА_3 винним у вчинені даного правопорушення, а тому постанова суду в цій частині підлягає зміні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2017 року змінити.

Пункт перший резолютивної частини постанови Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2017 року викласти в наступній редакції.

ОСОБА_3 визнати винним за ч.1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн. в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

Згідно з оригіналом

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області В.М. Гончар