АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУДМІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 грудня 2017 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Журавель О.О., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 розглянувши його апеляційну скаргу на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 12 червня 2017 року, -

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Як вбачається із постанови суду та протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3, 14 травня 2017 року, приблизно о 04 годині 59 хвилин, керуючи транспортним засобом «Mazda 626» державний номер НОМЕР_1, рухався по проспекту Броварський, 18, в місті Києві, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від медичного огляду, для встановлення стану сп'яніння в установленому законом порядку відмовився, в присутності двох свідків.

Не погодившись із постановою судді першої інстанції, вважаючи її незаконною, необґрунтованою і такою, що постановлена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на обґрунтування якої зазначає наступне.

Протокол складений інспектором патрульної поліції з перевищенням повноважень. Так, інспектор поліції зупинив ОСОБА_3 на світанку без явних причин зупинки автомобіля. Під час з'ясування причин зупинки у нього із працівниками патрульної поліції виник спір щодо правомірності їх дій. Після тривалої суперечки йому повідомили, що у них є підозра щодо його стану. Запропонували пройти алко-тест. Тест показав, що ОСОБА_3 не вживав спиртних напоїв, тоді ОСОБА_3 повідомили, що у поліції є підозра що він перебуває у стані наркотичного сп'яніння та запропонували йому проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння. Оскільки, машина ОСОБА_3 була перевантажена фруктами та овочами, тобто, продуктами, що швидко псуються, які на ринку чекали продавці, він відмовився їхати до медичного закладу, при цьому працівники поліції не роз'яснили йому наслідки відмови від проходження огляду у медичному закладі.

Отже, апелянт вважає, що відносно ОСОБА_3 неправомірно складений протокол про адміністративне правопорушення, оскільки в стані наркотичного сп'яніння не перебував у зв'язку з чим, просить скасувати постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 12 червня 2017 року, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, його захисника ОСОБА_5, перевіривши їхні доводи, вивчивши матеріали справи, приходжу до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Але при винесенні постанови від 13 червня 2017 року, суддя всупереч вимогам ст. 280 КУпАП, не вжив заходів для належної перевірки обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, внаслідок чого було неправильно застосовано матеріальний закон, та фактично притягнув ОСОБА_3 до відповідальності без будь-якого судового розгляду, не дослідивши не тільки його пояснення і заперечення, яких він не мав можливості надати, а й тих незначних доказів, що містяться в матеріалах справи, не давши їм належну й об'єктивну оцінку.

Посилання суду на пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, як на доказ вини ОСОБА_3, є не об'єктивними, бо вони по своїй суті не є поясненнями свідків у розумінні вимог ст.272 КУпАП, оскільки їм не відомі дані, що підлягають встановленню по даній справі. Адже вони не були присутні ні під час зупинки транспортного засобу яким керував ОСОБА_3, ні під час того як він відмовився від проходження огляду у медичному закладі.

На підтвердження цього в апеляційному засіданні адвокатом надано завірені нотаріально заяви свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зі змісту яких вбачається наступне.

Свідок ОСОБА_6 заявив, що 14 травня 2017 року близько четвертої години ранку був зупинений працівниками патрульної поліції на Броварському проспекті у місті Києві. Працівник патрульної поліції повідомив йому, що їм необхідна його допомога при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення та запропонував підписати пояснення. Свідок також зазначив, що йому невідомо, чи відмовлявся гр. ОСОБА_3 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, оскільки він не був свідком такої відмови. Підпис, на бланку пояснення був проставлений ним без ознайомлення зі змістом та без прочитання, оскільки він поспішав та мав поїхати у приватних справах якомога швидше.

Свідок ОСОБА_7 заявив, що на світанку 14 травня 2017 року був зупинений працівниками патрульної поліції на Броварському проспекті у місті Києві. Працівник патрульної поліції надав йому бланк пояснень з проханням його підписати. Підпис на даному документі був проставлений нима без ознайомлення зі змістом та без прочитання, оскільки він поспішав. Після поставлення свого підпису він одразу поїхав. Надати пояснення щодо відмови гр. ОСОБА_3 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння свідок ОСОБА_7 не може, оскільки він не був свідком відповідної розмови гр. ОСОБА_3 з працівниками патрульної поліції.

Отже, за наявності вищевикладених пояснень свідків, приходжу до висновку, що працівниками поліції допустили значні порушення при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, що призвело до помилкового висновку суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До того ж, в апеляційне засідання було викликано свідка ОСОБА_8, який пояснив, що 14 травня 2017 року разом з ОСОБА_3 їхали по роботі, перевозили овочі та фрукти, серед яких була полуниця, яку потрібно було якомога швидше доставити до ринку. Оскільки, ОСОБА_3 не знав про наслідки, які можуть бути у разі відмови від проходження огляду у спеціальному закладі, бо працівниками поліції він не попереджався про такі наслідки, та не міг про них знати бо є громадянином іншої держави.

На підтвердження невинуватості ОСОБА_3, захисником долучено до матеріалів справи відеозапис зупинки від 14.05.2017, який був записаний самим же ОСОБА_3 під час спілкування з працівниками поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_3 адекватно та спокійно реагує на поліцейських при його затриманні.

Слід також зазначити, що розглядаючи справу і зазначаючи в постанові про наявність достатніх доказів вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, яке полягало зокрема у відмові в проходженні огляду на стан наркотичного сп'яніння, суд залишив поза увагою, що в матеріалах справи відсутні: направлення ОСОБА_3 на огляд як водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; акт про його відмову від огляду на стан наркотичного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів та акт про відмову від медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на вищенаведене, приходжу до висновку, що суд першої інстанції, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 не в повній мірі врахував усі обставини справи, не дослідив усі подані докази, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення, а тому вважаю за необхідне скасувати постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 12 червня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП а провадження у справі відносно нього закрити на підставі ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 12 червня 2017 року - задовольнити.

Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 12 червня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.О. Журавель

Справа № 33/796/1773/2017

Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Курило А.В.