Єдиний унікальний номер 265/3283/17 Головуюча суддя в суді 1-ої інст.: Міхєєва І.М.
Номер провадження 33/775/170/2017(м) Суддя-доповідач: Демяносов О.В.
Категорія: ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2017 року м. Маріуполь

Суддя Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області (м. Маріуполь) Демяносов О.В.,

при секретарі судового засідання Папакіній К.Ю.,

за участю особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_3,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_3 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 червня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 320 грн. судового збору,

в с т а н о в и л а:

відповідно до постанови суду першої інстанції ОСОБА_3 04 травня 2017 року о 21.25 год. на перехресті пр. Перемоги - пр. Свободи в Лівобережному районі м. Маріуполя керував автомобілем VOLKSWAGEN TOUAGER, реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, який був визначений на підставі проведеного огляду в КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя». Від проходження медичного огляду з використанням технічного засобу Drager Alcotest ARСD 0932 відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України.

Також 04 травня 2017 року о 21.33 год. ОСОБА_3 керував автомобілем VOLKSWAGEN TOUAGER, реєстраційний номер НОМЕР_1, на перехресті пр. Свободи - вул. 130-ї Таганрозької дивізії в Лівобережному районі міста Маріуполя. Не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху не впорався з керуванням та скоїв наїзд на хлібний кіоск. У результаті ДТП транспортний засіб отримав ушкодження. Своїми діяли порушив вимоги п.п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 червня 2017 року ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Не погодившись із судовим рішенням, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження постанови, скасувати останню в частині визнання його винним за ч.1 ст.130 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі відсутності в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення. Зазначив, що справа про адміністративне правопорушення розглянута судом у його відсутність, попри надання ним заздалегідь клопотання про відкладення судового розгляду справи. Крім того, вважає, що судом не було повно та всебічно з'ясовано всіх обставин по справі, через що суд передчасно прийшов до висновку про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши суддю-доповідача, особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності на підтримання доводів апеляційної скарги, який просив оскаржуване судове рішення за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити на підставі відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, перевіривши матеріали справи та ознайомившись із доводами апеляційної скарги ОСОБА_3 в її межах, вважаю, що строк апеляційного оскарження постанови підлягає поновленню, апеляційна скарга - частковому задоволенню, а постанова - скасуванню з огляду на наступне.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Практика Суду стосовно гарантій, закріплених статтею 6 Конвенції знайшла своє відображення у справах, які стосуються права доступу до суду та справедливого судового розгляду.

Зокрема, у справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

З матеріалів справи убачається, що справу про адміністративне правопорушення розглянуто за відсутності ОСОБА_3 Разом з тим, останнім через дружину до місцевого суду була надана заява про відкладення розгляду справи щодо нього, оскільки він бажає брати участі в судовому засіданні, надати пояснення з приводу обставин справи.

З урахуванням цього слід визнати, що ОСОБА_3 був позбавлений можливості реалізувати в суді свої права, передбачені ст.268 КУпАП, якими наділена особа, що притягається до адміністративної відповідальності, й зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо, тобто фактично був позбавлений права на захист.

За таких обставин постанова судді є незаконною та підлягає скасуванню.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що в діях ОСОБА_3 є склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Це підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відеозаписом скоєного правопорушення тощо.

Відповідно до пунктів 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Недотримання ОСОБА_3 вимог вказаних пунктів ПДР України призвело до порушення ним правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП.

Крім того, відповідно до п.2.9 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. Невиконання такого обов'язку з боку водія ОСОБА_3 є грубим порушенням Правил дорожнього руху України.

Оскільки адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема, настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також ті особи, які відмовились від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, то в діях ОСОБА_3 є склад даного адміністративного правопорушення.

Оскільки на час розгляду даної апеляційної скарги апеляційним судом пройшли строки накладення адміністративного стягнення, то на думку апеляційного суду, провадження у даній справі необхідно закрити у зв'язку з проходженням строку накладення адміністративного стягнення, на підставі ст.ст. 38, 247 КУпАП, оскільки згідно з п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_3 строк апеляційного оскарження постанови Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 червня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 червня 2017 року щодо ОСОБА_3 скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 закрити на підставі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Донецької області О.В.Демяносов