АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/353/17 Справа № 705/1264/17 Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч.1ст.130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2017 р. Суддя апеляційного суду Черкаської області Соломка І.А., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Уманського міськрайонного суду Черкаської області за апеляційною скаргою ОСОБА_3

в с т а н о в и л а :

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18.04.2017 року

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, житель ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючий,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і йому призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 320 грн. 00 коп. на користь держави.

З постанови суду вбачається, що ОСОБА_4 10 березня 2017 року о 18 год. 40 хв. в с.Краснопілка по вул. Гагаріна, керував автомобілем НОМЕР_2. В присутності двох свідків ОСОБА_4 продув прилад «Драгер», на електронному таблі якого показало 0,63% проміле. Від проходження медичного освідування на встановлення вмісту алкоголю в лікарні відмовився в присутності двох свідків. За що передбачена відповідальність згідно з ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій просив постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18.04.2017 про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити за відсутності у його діях складу даного правопорушення.

В обґрунтування своєї апеляції вказує на те, що 18 квітня 2017 року о 8.00 годині він прибув до суду першої інстанції та подав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, оскільки бажав ознайомитись з матеріалами справи , не вважаючи себе винним у вчиненні будь-яких правопорушень, та укласти угоду з захисником. Незважаючи на це клопотання, суд цього ж дня розглянув справу. Вважає, що місцевий суд порушив вимоги статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також апелянт зазначає те, що він не визнавав і не визнає вини у скоєнні інкримінованого йому правопорушення, оскільки він його не вчиняв.

На думку апелянта, в описовій частині постанови суду міститься два окремих склади адміністративного правопорушення, які один одного виключають. Це керування транспортним засобом в стані спяніння та відмова від проходження огляду на стан спяніння.

Апеляційний розгляд за апеляційною скаргою ОСОБА_3 призначений на 08 год. 20 хв. 18 травня 2017 року, апелянт був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але в судове засідання апеляційного суду 18 травня 2017 р. без поважних причин не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, тому апеляційний розгляд справи вирішено проводити в його відсутності.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляції приходжу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення процесуального права, апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим надання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхиленням їх районним судом.

Як вбачається з матеріалів провадження, вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП , підтверджується:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №218500 від 10.03.2017 року (а.с.1) згідно якого ОСОБА_4 відмовився в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від проходження в лікарні відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння;

- даними протоколу роздруківки приладу «Драгер» тестування ОСОБА_3, який показав результат 0, 63% (а.с.2).

Крім того, вважаю за необхідне зазначити, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП1 №218500 від 10.03.2017 року (а.с.1) правопорушник ОСОБА_4 власноручно написав, що він випив пляшку пива, продув «Драгер», та відмовляється від проходження медичного освідування на встановлення вмісту алкоголю в лікарні в присутності двох свідків, що також свідчить про визнання ним вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Таким чином, фактичні обставини щодо вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно, не викликає сумнівів і правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП.

Винність ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена зібраними та перевіреними по справі доказами, яким дана належна юридична оцінка.

Адміністративне стягнення судом накладено з дотриманням правил, передбачених вимогами ст.ст.33, 34, 35 КУпАП з урахуванням всіх обставин справи та особи правопорушника є розмірним до вчиненого і справедливим.

Твердження апелянта про те, що 10.03.2017 року в селі Краснопілка Уманського району працівники поліції його не зупиняли і ніякий прилад продувати не давали в ході розгляду провадження в суді апеляційної інстанції не знайшли свого підтвердження, оскільки він власноручно в протоколі про адміністративні правопорушення серії АП1 №218500 від 10.03.2017 року (а.с.1) зазначив, що випив пляшку пива, продув «Драгер», та відмовляється від проходження медичного освідування на встановлення вмісту алкоголю в лікувальному закладі в присутності двох свідків.

Твердження апелянта, що в описовій частині постанови суду міститься два окремих склади адміністративного правопорушення, які один одного виключають, спростовується матеріалами провадження, оскільки в постанові суду вказано, що водій керував автомобілем НОМЕР_2 , але не зазначено, що керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

З урахуванням наведеного приходжу до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а постанова суду є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18.04.2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. А. Соломка