Апеляційний суд міста Києва
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

28 березня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Тютюн Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва районного суду м. Києва від 24 лютого 2017 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 24.02.2017 року на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки без оплатного вилучення транспортного засобу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, 31 січня 2017 року о 0 годин 30 хвилин ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_2 на вул. Луговій, 2-а у м. Києві з ознаками наркотичного сп'яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння ухилився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді місцевого суду скасувати і направити матеріали справи про адміністративне правопорушення до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві для належного оформлення.

В обґрунтування своїх вимог вказує про порушення суддею норм процесуального права під час судового розгляду та винесення невмотивованого рішення, яке ґрунтується на припущеннях. Зокрема, суддя не врахував його пояснення, згідно з якими він вину не визнав і зазначив, що не тільки не відмовлявся від огляду, а й, навпаки, наполягав на його _________________________________________________________________________

Справа № 33/796/911/2017 Постанова винесена суддею Жежерою О.В.

Категорія: ч.2 ст.130 КУпАП

проведенні, проігнорував клопотання про виклик свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, не звернув увагу на порушення вимог закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Визначаючи кваліфікацію його дій, суддя врахував постанову у справі про адміністративне правопорушення від 02.02.2016 року, винесену за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_6, тобто іншої особи.

Про порушення вимог закону, як стверджує ОСОБА_3, свідчить і те, що працівник поліції в протоколі про адміністративне правопорушення не відобразив його пояснення, не вказав частину ст.130 КУпАП, правову кваліфікацію, суть правопорушення, і всупереч вимогам п.п.4, 16, 17, 22 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року (далі - Інструкції), не відібрав у нього пояснення. Тому невідповідність протоколу вимогам ст.256 КУпАП є підставою для його направлення для належного оформлення. Також зазначає, що висновки щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складені з порушенням вимог Інструкції, є недійсними.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_3, який повідомлений про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги, не прибув і про поважні причини неявки не повідомив. А тому відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчиненого правопорушення, дав належну оцінку доказам і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення, складеному уповноваженою особою, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_3, про що зазначено раніше; письмових поясненнях свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, в присутності яких ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння; поясненнях правопорушника, який визнав свою вину.

Оскільки вказані докази об'єктивно узгоджується між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду.

Крім того, в матеріалах справи є розписка ОСОБА_7 про залишення йому на зберігання автомобіля НОМЕР_2, що свідчить про відсторонення ОСОБА_3 від керування транспортним засобом у відповідності з ст.266 КУпАП.

Доводи правопорушника про неврахування суддею його пояснень, зокрема, що він не відмовлявся від проходження огляду і наполягав на його проведенні, не відповідають дійсності. Як зазначено у постанові судді, ОСОБА_3 вину у вчиненні правопорушення визнав. З його письмових пояснень, наданих суду, випливає, що він керував транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння і від проходження огляду відмовився. При цьому дані про те, що порушник заявляв клопотання про виклик свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5, у справі відсутні.

Твердження в апеляційній скарзі про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП та Інструкції повністю спростовуються змістом протоколу, в якому, серед іншого, зазначено суть правопорушення і нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане порушення.

Протокол підписаний ОСОБА_3, і відсутність у ньому пояснень по суті порушення об'єктивно пояснюється тим, що він сам не виявив бажання їх викласти і, відповідно скористатися правами, передбаченим ст.268 КУпАП, які йому роз'яснювалися, що також підтверджується підписом правопорушника у протоколі.

При цьому посилання на порушення працівником поліції, який не відібрав у нього пояснення, вимог п.п.4, 16, 17, 22 Розділу ІІІ Інструкції є недоречними, оскільки згідно з п.4 особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у ст.268 КУпАП, а решта вказаних пунктів у цьому розділі відсутня.

З огляду на викладені вище обставини не враховуються і посилання в апеляційній скарзі на недійсність висновку щодо результатів медичного огляду, оскільки від проходження такого огляду ОСОБА_3 відмовився.

Доводи ОСОБА_3 про неправильну кваліфікацію його дій з урахуванням судового рішення, постановленого щодо ОСОБА_6, безпідставні, оскільки з наявних у справі копій постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 02.06.2016 року в електронному виді та з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що цим рішенням саме на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення з вчинення 09.04.2016 року правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, доведена повністю і, з огляду на те, що він повторно протягом року вчинив дії, передбачені ч.1 ст.130 КУпАП, кваліфікація дій за ч.2 ст.130 КУпАП є вірною.

Стягнення на ОСОБА_3 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті.

Таким чином постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 24 лютого 2017 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 200 /однієї тисячі двохсот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 /двадцять тисяч чотириста/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 /три/ роки без оплатного вилучення транспортного засобу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.М. Тютюн