30 березня 2017 року
Справа № 203/984/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Овчаренко Н.Г., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Державної служби України з питань праці, стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає в м.Дніпро, вул.Каруни, буд.26, у скоєні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №82/4.1-4 від 13.03.2017 року, ОСОБА_1, будучі головою комісії з ліквідації Держаної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області, 15.02.2017 року за місцем здійснення діяльності Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області, яке знаходиться за адресою: 49000, м.Дніпро, просп. Олександра Поля, буд.28-А, в порушення вимог підпункту 2.3 пункту 2 наказу Державної інспекції сільського господарства України від 07.07.2015 року №3 «Про утворення комісій з ліквідації територіальних органів Державної інспекції сільського господарства України» та частини пятої статті 111 Цивільного кодексу України не забезпечив проведення розрахунку із звільненими працівниками Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області, чим скоїв правопорушення передбачене ч.1 ст.41 КУпАП.

Захисник у судовому засіданні вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив суду, що Наказом Голови Державної інспекції сільського господарства України №62-кт від 08 травня 2014 року ОСОБА_1 було призначено на посаду начальника Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області з 13.05.2014.

22.12.2016 ОСОБА_1 отримав копію Наказу №30-кт від 22.12.2016 року Першого заступника Голови голови комісії з ліквідації Державної інспекції сільського господарства України про його звільнення з займаної посади з 30.12.2016.

В звязку із звільненням ОСОБА_1 з роботи, останній 23.12.2016 звернувся із письмовою заявою до Голови комісії з ліквідації Державної інспекції сільського господарства України, першого заступника Голови Державної інспекції сільського господарства України ОСОБА_2, сутність якої полягала в наступному: обсяг посадових обовязків ОСОБА_1 визначався посадовою інструкцією, а також Положенням про державну інспекцію сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженим Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №770 від 23.12.2011 року. 07.07.2015 Наказом №3 Голови комісії з ліквідації Державної інспекції сільського господарства України, першого заступника Голови Державної інспекції сільського господарства України було вирішено утворити комісію з ліквідації державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області та покладено на ОСОБА_1 обовязки голови відповідної комісії.

Правові відносини, які полягали у виконанні ОСОБА_1 функцій голови комісії з ліквідації державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області є похідними від первісних трудових правовідносин, які виникли між ОСОБА_1 та працедавцем в звязку із призначенням його на посаду начальника Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області.

Тобто, призначення ОСОБА_1 головою вказаної комісії з ліквідації було зумовлено виключно фактом обіймання ним посади начальника Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області та перебування в трудових правовідносинах з Державною інспекцією сільського господарства України.

Таким чином, оскільки первісні (трудові) правовідносини між ОСОБА_1 та Державною інспекцією сільського господарства України припинено з 30.12.2016 у відповідності до зазначеного вище Наказу №30-кт від 22.12.2016, то відповідно мають бути припинені і всі інші, похідні від них правовідносини, повязані із виконанням ОСОБА_1 будь-якої роботи в інтересах працедавця.

В обґрунтування своєї позиції захисник посилався на норми діючого законодавства, зокрема.

Відповідно до ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Статтею 8 Конституції України встановлено, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 р. № 9 розяснено, що враховуючи статтю 8 Конституції України, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії.

Згідно зі статтею 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. При цьому потрібно памятати, що статтями 81 та 9 КЗпП відповідно передбачено, що якщо міжнародним договором встановлено інші правила, ніж ті, що їх містить законодавство України про працю, то застосовуються правила міжнародного договору. Умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством України про працю, є недійсними.

Щодо заборони використання примусової праці в Україні діє Конвенція Міжнародної організації праці № 29 «Про примусову чи обовязкову працю», підписана 28 червня 1930 р. в Женеві. Пунктом 1 статті 2 цієї Конвенції передбачено, що термін «примусова чи обовязкова праця» означає будь-яку роботу чи службу, що її вимагають від якої-небудь особи під загрозою якогось покарання і для якої ця особа не запропонувала добровільно своїх послуг.

Стаття 2 КЗпП України у поняття «право громадян України на працю» включає право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, а статтею 51 КЗпП закріплено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, вільний вибір діяльності.

Пунктом 2 статті 1 та підпунктом «а» частини першої статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» від 1 березня 1991 р. № 803-XII також відповідно передбачено, що громадяни України вільно обирають види діяльності, які не заборонені законодавством, професію, місце роботи за своїми здібностями, а держава гарантує працездатному населенню у працездатному віці в Україні добровільність праці, вибір або зміну професії та виду діяльності.

Частиною другою пункту 2 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» встановлено, що добровільна незайнятість громадян не є підставою для притягнення їх до адміністративної або кримінальної відповідальності. Таким чином, кожен громадянин України може працювати або не працювати. Крім того, передбачено вільний вибір трудової діяльності.

Згідно зі статтею 2 КЗпП працівники реалізують своє право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Стаття 21 КЗпП покладає на працівника обовязок виконувати роботу, яка визначена трудовим договором, а стаття 31 КЗпП встановлює, що власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором. Тобто, вимагаючи від працівника виконання роботи, власник або уповноважений ним орган не має права вийти за межі трудового договору, що визначає коло обовязків працівника, зокрема з урахуванням спеціальності, кваліфікації, посади. Після розірвання трудового договору роботодавець не має права вимагати виконання будь-якої роботи працівником взагалі.

На підставі викладеного вище, захисник зазначив про неможливість з 31.12.2016 подальшого залучення ОСОБА_1 до праці в якості голови комісії з ліквідації Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області. Тим більше, з огляду на те, що Державна інспекція сільського господарства в Дніпропетровській області є установою, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету України ОСОБА_1 після звільнення з роботи не мав права підписувати жодних платіжних документів від імені установи, в тому числі і щодо виплати заробітної плати працівникам.

У відповідності до п.14 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 №1074, право підписувати документи щодо здійснення повноважень та виконання функцій з формування і реалізації державної політики у визначеній Кабінетом Міністрів України сфері до дня набрання чинності актом Кабінету Міністрів України, зазначеним у пункті 13 цього Порядку, має керівник органу виконавчої влади, що припиняється (у разі його звільнення - заступник такого керівника), а після зазначеного дня - керівник утвореного органу виконавчої влади або органу виконавчої влади, до якого перейшли права та обов'язки органу виконавчої влади, що припиняється.

У разі звільнення керівника органу виконавчої влади, що припиняється, та його заступників право підписувати такі документи надається керівникові утвореного органу виконавчої влади або органу виконавчої влади, до якого перейшли права та обов'язки органу виконавчої влади, що припиняється.

Таким чином, неможливість вчинення ОСОБА_1 будь-яких юридично значимих дій від імені Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області після моменту його звільнення обумовлено, в тому числі, Постановою Кабінету Міністрів України №1074 від 20.10.2011.

23.12.2017 ОСОБА_1 звернувся із письмовою заявою до Голови комісії з ліквідації Державної інспекції сільського господарства України, першого заступника Голови Державної інспекції сільського господарства України, в якій просив внести зміни до Наказу №3 від 07 липня 2015 року Голови комісії з ліквідації Державної інспекції сільського господарства України, першого заступника Голови Державної інспекції сільського господарства України, звільнивши ОСОБА_1 від обовязків голови комісії з ліквідації державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області та забезпечити призначення відповідальної особи, якій він до фактичного припинення трудових відносин (тобто до 30.12.2016 року) має передати документацію, повязану із головуванням в комісії з ліквідації державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області.

13.02.2017 ОСОБА_1 повторно звернувся із письмовою заявою до Голови комісії з ліквідації Державної інспекції сільського господарства України, першого заступника Голови Державної інспекції сільського господарства України ОСОБА_2, в якій повідомив, що у звязку з його звільненням - документи, справи та електронні бази даних, майно, інші матеріальні цінності, що обліковуються на балансі інспекції, було передано відповідно до додатку №1 до наказу Держсільгоспінспекції в Дніпропетровській області від 26.12.2016 № 204к ОСОБА_3, про що комісією складено відповідний Акт приймання-передачі, а також просив повідомити його про результати розгляду поданої 23.12.2016 письмової заяви.

Будь-яких відповідей на зазначені письмові заяви від 23.12.2016 та від 13.02.2017 ОСОБА_1 не отримав.

Щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення №82/4.1-4 від 13.03.2017 захисник пояснив, що в протоколі, в порушення вимог ч.1 ст.256 КУпАП, не зазначено місце його складення. У відповідній графі протоколу зазначено лише «м.Дніпро», але такі відомості є неповними та не відповідають вимогам закону щодо зазначення місця складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Окрім того, в протоколі про адміністративне правопорушення, на думку захисника, недостовірно зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення, оскільки в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення 15.02.2017 за місцем здійснення діяльності Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області, яке знаходиться за адресою: 49000, м.Дніпро, просп. Олександра Поля, буд.28-А. Проте, з 31.12.2016 року ОСОБА_1, в звязку із його звільненням з роботи, не перебував за місцем здійснення діяльності Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області, та навіть не мав доступу до службових приміщень в звязку із передачею всіх наявних у нього ключів в день свого звільнення з роботи.

Захисник зазначив, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 фактично не розяснювалися його права, передбачені ст.268 КУпАП, а також ст.63 Конституції України, в звязку із чим останній відмовився ставити свої підписи у відповідних графах протоколу, тому право на захист ОСОБА_1 вважає порушеним.

Представник Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Державної служби України з питань праці у судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання сторона повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до ст.ст.245,251,252,280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вислухавши захисника, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, оскільки санкція зазначеної правової норми передбачає настання відповідальності виключно для спеціального субєкта, а саме - посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - субєктів підприємницької діяльності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 30.12.2016 звільнений з посади начальника Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області Наказом №30-кт від 22.12.2016 Першого заступника Голови голови комісії з ліквідації Державної інспекції сільського господарства України.

Факт звільнення ОСОБА_1 з займаної посади також підтверджується записом №25 від 30.12.2016, виконаним у трудовій книжці серії БТ-ІІ №54960001 ОСОБА_1, посвідченим печаткою Державної інспекції сільського господарства України та підписом начальника відділу кадрового забезпечення ОСОБА_4.

В звязку із припиненням трудових правовідносин між ОСОБА_1 та Державною інспекцією сільського господарства України з 30.12.2016, ОСОБА_1 не зобовязаний виконувати будь-яких трудових чи інших обовязків, передбачених в тому числі локальними нормативними актами роботодавця, до яких, зокрема, належить Наказ №3 Голови комісії з ліквідації Державної інспекції сільського господарства України, першого заступника Голови Державної інспекції сільського господарства України від 07.07.2015, яким було покладено на ОСОБА_1 обовязки голови відповідної ліквідаційної комісії.

З огляду на зазначене вище, ОСОБА_1 не є посадовою особою Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області з моменту його звільнення з посади, а тому останній не є спеціальним субєктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП.

Таким сином, суд приходить до висновку про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 41,247 п.1, 283,284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.41 КУпАП закрити, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подаються до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Н.Г. Овчаренко