Справа № 3/593/350/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" вересня 2017 р. м.Бережани Тернопільської області

Суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Німко Н.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Бережанського ВП ГУНП України в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.154 КУпАП ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, українки, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючої методистом районного відділу освіти Бережанської районної державної адміністрації, вдови, має на утриманні мати віком понад 80-ть років, зареєстрованої та проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_4, протягом року до адміністративної відповідальності не притягувалася,-

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №-631478 від 28 серпня 2017 року, складеного інспектором поліції Бережанського відділу поліції ГУНП України у Тернопільській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 вбачається, що «...ОСОБА_1, 22 серпня 2017 року, о 21 год. порушила правила тримання собак, що спричинило заподіяння шкоди здоров»ю людей, а саме : її собака по кличці «Боб», породи спанієль чорної масті і знаходячись без прив'язі вибігши з її господарства по вул. Золочівська, с.Жуків , внаслідок чого вкусила гр-н ОСОБА_3 18 липня 2005 року за ногу, пошкодивши цілісність шкіри...» Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст. 154 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП визнала частково. Також пояснила, що дійсно 22 серпня 2017 року, близько 21 години, перебуваючи за місцем свого проживання на території господарства, що по вулиці Золочівській, 82, що в с. Жуків Бережанського району Тернопільської області, спустила з прив'язі собаку, який належить їй та її сину, щоб той побігав по подвір'ї. У подальшому за собакою не спостерігала, а зайнялася своїми справами. Через деякий час до неї на подвір»я прибігла ОСОБА_4 і сказала, що собака вкусив її доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5. Вийшовши за ворота, виявила, що собака дійсно бігав по вулиці. Після цього вона забрала собаку на свою територію й прив'язала. Пізніше дізналася, що після того як спустила собаку, на територію подвір»я, відчинивши ворота, заїхав автомобілем ОСОБА_5 (її брат) і через те, що ворота були відчинені, а також через те, що за собакою ніхто спеціально не спостерігав, той і вибіг на вулицю. Запевнила суд про своє щире каяття, жалкує про те, що сталося, просить суд врахувати, що фактично собака вибіг з подвір»я не по її вині, але визнає, що треба було краще за ним слідкувати, надалі буде уважною і не допустить настання таких подій. При цьому ОСОБА_1 не визнала і заперечила, що за таких обставин собака дійсно вкусив ОСОБА_3 та спричинив їй тілесні ушкодження, оскільки жодних слідів від укусів на тілі дитина вона не оачила, а чула про це лише зі слів матері ОСОБА_3, яка по своїй суті є зацікавленою особою. Такий чином ОСОБА_1 фактично визнала свою вину за ч.1 ст. 154 КУпАП, але не за ч.2 зазначеної норми закону.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1, оголосивши та дослідивши у судовому засіданні письмові пояснення малолітньої потерпілої ОСОБА_3, матері потерпілої ОСОБА_4, свідка ОСОБА_6, прийшов до наступного.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП, орган (посадова особа), яка розглядає справу про адміністративне правопорушення для всебічного, повного, об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом, зобов'язана встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи за допомогою :браних доказів, які повинні бути відповідним чином оцінені.

Згідно ч. 2 ст. 9 КУпАП адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені КУпАП, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Отже, для прийняття рішення по даній адміністративній справі слід надати суду відомості про те, чи приймалось рішення про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 по факту заподіяння шкоди здоров»ю ОСОБА_3

Також в порушення вимог ст. 256 КУпАП у згаданому протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені прізвища, ім»я та по батькові свідків описаної у протоколі події, їх адреси проживання чи місцеперебування.

Окрім цього відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом»якшують та обтяжують відповідальність. Такі дані відсутні в матеріалах адміністративної справи.

Також, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема: суть адміністративного правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи. У ході дослідження складеного стосовно ОСОБА_1 згаданого протоколу встановлено, що суть адміністративного правопорушення ОСОБА_1 полягає у вчинені останньою правопорушення передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП. Поряд з цим, диспозиція ч,2 ст.154 КУпАП передбачає відповідальність за «ті самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров'ю людей», тобто, відсилає для трактування змісту порушення - до ч. 1 даної статті. Згідно ж ч.1 ст. 154 КУпАП, порушенням правил тримання собак і котів є: тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в не відведених для цього місцях, що спричинили заподіяння шкоди здоров'ю людей або їх майну.

Отже, згідно наведених вище вимог закону, у протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути зазначено, у чому конкретно полягало правопорушення вчинене ОСОБА_1 Формулювання ж у протоколі вчинення правопорушення у вказаній вище формі не відображає усіх ознак правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП і є незрозумілим, тобто у ньому не викладено, які конкретно протиправні дії по порушенню правил тримання собаки вчинила ОСОБА_1, не міститься конкретних даних, в чому саме полягає суть вчинених нею протиправних дій, які утворюють склад адміністративного правопорушення, яка форма її вини щодо таких дій.

Крім того, у згаданому протоколі взагалі відсутня інформація про те, який пункт (чи пункти) правил тримання собак порушено ОСОБА_1, оскільки стаття 154 КУпАП є бланкетною, а тому потребує посилання на відповідний пункт (частину) Правил тримання собак. До згаданого протоколу також не додано відомостей про здійснення судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень потерпілої ОСОБА_3 Як зазначається в протоколі, у гр. ОСОБА_3 наслідок укусу собаки пошкоджено цілісність шкіри на нозі, однак не конкретизована ні в самому протоколі, ні в поясненнях потерпілої та свідків, на якій саме нозі мало місце таке пошкодження, в якій її ділянці. Оскільки, як вже зазначено вище, ОСОБА_1Г фактично не визнала, що за вказаних у протоколі було заподіяно шкоду здоров»ю потерпілої, на підставі відомостей вказаних у протоколі та матеріалах справи, суд позбавлений можливості самостійно визначити, які саме тілесні ушкодження отримала потерпіла за таких обставин, як не і не може визначити їх характер, локалізацію та механізм утворення та ступінь тяжкості. Відповідь на запитання такого характеру віднесено до компетенції судової медицини.

Також відсутні належній допустимі докази, що саме ОСОБА_1Г є одноосібним власником собаки й несе обов»язки визначені правилами тримання собак.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що поставлене у провину ОСОБА_1 правопорушення є фактично невизначеним та неконкретним, сама ж ОСОБА_1 заперечила той факт, що вона є одноосібним власником собаки, зазначеної у протоколі, а також не визнала факт заподіяння такою собакою шкоди здоров»ю потерпілої, а з цього приводу до матеріалів справи жоден доказ не додано, суд позбавлений можливості надати діям ОСОБА_1 належну правову оцінку та об'єктивно розглянути справу.

Окрім цього, санкція частини 2 статті 154 КУпАП, окрім основного покарання у виді адміністративного штрафу, передбачає й обов'язкове додаткове покарання у виді конфіскації тварин. Однак, у вищезгаданому протоколі про адміністративне правопорушення не вказані стать та інші ідентифікуючі тварину ознаки; суд звертає увагу, що порода собаки у протоколі вказана як «спанієль», аналогічне пояснення дала й ОСОБА_1, однак, у пояснення ОСОБА_4 (матері потерпілої) від 28 серпня 2017 року, порода собаки вказана як «гонча... мисливська». Додана ж до матеріалів фототаблиця із фотокопіями зображень, не містить жодного пояснювального напису й не завірена підписом особи, яка її склала, невідомим є й походження таких фото; слід також зазначити, що зображена на трьох чорно-білих фото собака не є породи спанієль; протокол же вилучення собаки в матеріалах справи відсутній, як і відсутні відомості про її теперішнє місцезнаходження. Зважаючи на такі обставини, суд позбавлений можливості застосувати до правопорушника санкцію ч.2 ст. 154 КУпАП в частині конфіскації тварини.

Отже, слід усунути й такий недолік, як подання суду належних й допустимих доказів по ідентифікації тварини та її місцезнаходженню.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов'язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Верховним Судом України визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст.256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного дооформления (п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14).

З урахуванням викладеного, а також приймаючім до уваги правове значення протоколу про адміністративне правопорушення, який не тільки визначає суть адміністративного правопорушення, поставленого особі в провину, а також є доказом в справі про адміністративне правопорушення, вважаю за необхідне адміністративну справу стосовно ОСОБА_1 повернути до Бережанського ВП ГУНП у Тернопільській області, для належного дооформления.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч.1 ст.256, ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками ч. 2 ст. 154 КУпАП повернути для належного дооформления у Бережанський ВП ГУНП в Тернопільській області.

Постанова судді оскарженню не підлягає.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_7