Справа № 466/1109/17 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Провадження № 33/783/389/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року апеляційний суд Львівської області в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою правопорушника ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 06 березня 2017 року,

з участю представника правопорушника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3,

правопорушника ОСОБА_2,

встановив:

цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 320 грн. судового збору.

Згідно постанови судді Стороженко Р.І., 04 лютого 2017 року о 01:46 год. в м. Львові, по вул. Б. Хмельницького, 224 керував транспортним засобом марки «Opel Vivaro», н.з. ВС 9588 ЕС, з ознаками алкогольного спяніння (почервоніння очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), порушивши вимоги п.2.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. Від проходження медичного огляду на стан спяніння на місці та в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї правопорушник ОСОБА_2 покликається на те, що категорично не згідний з викладеними обставинами в постанові, вважає її незаконною та винесеною з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги його пояснення і не розглянув клопотання ТзОВ «АДМІРАЛ» про передачу матеріалів адміністративної справи на розгляд трудового колективу; не дав оцінку протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №161481 від 04 лютого 2017 року.

Вважає, що зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що судом не з'ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу.

Акцентує, що постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 06 березня 2017 року отримав 13 березня 2017 року, а тому вважає, що пропустив строк оскарження вищезазначеної постанови суду з поважних причин.

Просить поновити строк оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 06.03.2017 року, скасувати таку та закрити провадження у справі на підставі ст. 22 КУпАП.

Заслухавши представника правопорушника адвоката ОСОБА_3, правопорушника ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу зі змінами, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення №466/1109/17 та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що слід поновити строк апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду, оскільки такий пропущений з поважних причин, та приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Статтею 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Під малозначністю вчинення адміністративного правопорушення слід розуміти такі дії, які в результаті їх вчинення, не спричинили значної шкоди охоронюваним законом інтересам.

Відтак, апеляційний суд вважає, що місцевий суд, накладаючи стягнення на ОСОБА_2, не в повній мірі врахував вищезазначені вимоги КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, працює водієм в ТзОВ «АДМІРАЛ», вдівець, має на утриманні малолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_1 та престарілого батька ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем праці характеризується виключно позитивно.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що ОСОБА_2І в суді апеляційної інстанції свою вину у вчиненому адміністративному правопорушенні визнав повністю та щиро розкаявся, просив врахувати відсутність будь-якої шкоди, а також те, що робота водієм є єдиним джерелом його доходів та утримання сім'ї і колектив товариства просить не позбавляти його права керування транспортними засобами, апеляційний суд приходить до висновку за можливе у даному конкретному випадку звільнити останнього від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням на підставі ст. 22 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

поновити ОСОБА_2 строк апеляційного оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Львова від 06 березня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 06 березня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік скасувати.

Звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням та закрити провадження у справі.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати

у кримінальних справах ОСОБА_1

апеляційного суду

Львівської області