АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/641/2017Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Шевчук А.В.
Головуючий в апеляційній інстанції: Маліновський О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Маліновський О.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м.Маріуполь, громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 18 січня 2017 року щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 18 січня 2017 року притягнуто ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. та позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік.

Як зазначено у постанові, 11 грудня 2016 року о 02 год. 50 хв. по вул. Героїв Дніпра, 2-А у м. Києві гр. ОСОБА_4 керувала транспортним засобом «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків із застосуванням приладу «Drager». ОСОБА_4 порушила п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та на підставі ст. 22 КУпАП звільнити її від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Вважає, що адміністративне стягнення на неї накладене з формальним дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром не є справедливим, не повною мірою відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню майнового стану, без урахування обставин, що пом'якшують відповідальність, і відсутністю таких, які обтяжують її.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_4 зазначає, що у своєму рішенні суд формально вказує, що нібито згідно ст. 33 враховує її особистість. При цьому як саме він її враховує не вказано. Відсутні і характеризуючі її особу матеріали. Більш того, вона проїхала дуже невелику відстань по повністю безлюдній вулиці (було близько 2:50 ночі) і нікому ніякої шкоди не заподіяла. Проте, суд призначив їй дуже суворе покарання.

ОСОБА_4 зазначає, що у вчиненому вона щиро розкаялась, визнала свою вину, своїми діями не завдала будь-якої значної шкоди державному або громадському порядку, правам і свободам громадян, раніше не притягувалась до адміністративної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно. Дане правопорушення не становить великої суспільної шкідливості, не завдало збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам і є малозначним.

Заслухавши пояснення ОСОБА_4, яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

При розгляді справи судом першої інстанції у відповідності зі ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП були повно, всебічно та об'єктивно встановлені фактичні обставини та зібрані у справі докази в їх сукупності, дана їм належна оцінка, керуючись законом суд прийшов до законного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення, результатом алкотестеру, актом огляду на стан алкогольного сп'яніння, розпискою про передачу транспортного засобу, поясненнями свідків та самої ОСОБА_4, яка визнала свою вину.

У відповідності з вимогами ст. ст. 33, 34 КУпАП суд при накладенні стягнення на ОСОБА_4 врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, і наклав стягнення, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

Посилання ОСОБА_4 в апеляційній скарзі на те, що призначене судом першої інстанції стягнення за своїм видом і розміром не є справедливим та не відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню майнового стану є безпідставними, враховуючи що санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено накладення стягнення на водіїв лише у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Безпідставними є також вимоги апеляційної скарги ОСОБА_4 про звільнення її від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, у зв'язку із малозначністю вчиненого нею адміністративного правопорушення, оскільки з врахуванням фактичних обставин справи, невизнання правопорушником вини при складанні протоколу, тяжкості передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення, скоєного ОСОБА_4, воно не може бути визнано малозначним, а доводи апеляційної скарги свідчать про намагання ОСОБА_4 уникнути передбаченої законом відповідальності.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає, постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Оболонського районного суду м. Києва від 18 січня 2017 року щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.А. Маліновський