Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/738/17 Головуючий в 1-й інстанції Стратій Є.В.
Єдиний унікальний № 331/1654/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст.124, 122-4 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Фомін В.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2017 року стосовно нього, в якій також порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення,

в с т а н о в и в:

постановою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2017 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, який не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 29, із застосуванням адміністративного стягнення за більш серйозне правопорушення з числа вчинених у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 гривень.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 320 грн.

Як зазначено в постанові, водій ОСОБА_2, 30 січня 2017 року, о 22 годині 40 хвилин, керуючи автомобілем «PEUGEOT 308», державний номерний знак НОМЕР_2, рухаючись в районі перехрестя Набережна магістраль вулиця Леппіка у місті Запоріжжя, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив наїзд на люк теплотраси. Внаслідок ДТП травмованих немає, автомобіль отримав механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.3 в, п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

Крім того, водій ОСОБА_2, 30 січня 2017 року, о 22 годині 55 хвилин, керуючи автомобілем «PEUGEOT 308», державний номерний знак НОМЕР_2, рухаючись в районі перехрестя Набережна магістраль вулиця Леппіка у місті Запоріжжя, залишив місце ДТП (наїзд на металевий люк теплотраси), до якої був причетний. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.10 а Правил дорожнього руху України.

27.09.2017 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на вказане судове рішення, в якій також порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення, посилаючись на те, що він не був присутнім під час розгляду справи в суді першої інстанції; від суду судові повістки та постанову не отримував. Копію постанови по цій справі з повним текстом він отримав 22.09.2017 року.

По суті скарги просить скасувати постанову районного суду та закрити провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав для поновлення ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови судді від 27.03.2017 року, з огляду на наступне.

Відповідно до норм, викладених у статті 289, частині 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Однак, ОСОБА_2 апеляційну скаргу на постанову судді від 27.03.2017 року подав лише 27.09.2017 року (згідно вхідного штампу канцелярії Жовтневого районного суду м. Запоріжжя), тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження (кінцевий строк подачі скарги припадав на 06.04.2017 року).

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що судова повістка про розгляд справи про адміністративне правопорушення надсилалася судом за адресою, зазначеною у протоколах про адміністративні правопорушення, яка співпадає з адресою, зазначеною ОСОБА_2 в апеляційній скарзі. Правильність відомостей, зазначених в протоколах про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2, засвідчено його особистим підписом. Крім того, в матеріалах справи наявні поштові повідомлення про вручення ОСОБА_2 судової повістки та копії постанови (а.с. 17, 22). Також матеріали справи містять квитанції про сплату штрафу та судового збору у визначеному в постанові Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2017 року розмірі (а.с. 19, 20). Таким чином, ОСОБА_2 був обізнаний про те, що в Жовтневому районному суді м. Запоріжжя буде розглядатися справа відносно нього та був обізнаний про результати її розгляду. На переконання суду апеляційної інстанції, поведінка ОСОБА_2 свідчить про його намагання уникнути відповідальності за скоєне. Останній мав обєктивну можливість оскаржити постанову у передбачений законом строк, однак не скористався своїми правами.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Разом з тим, звертаючись з апеляційною скаргою ОСОБА_2 не надав доказів про наявність у нього перешкод у реалізації свого права на оскарження постанови суду від 27.03.2017 року. Доводи ОСОБА_2 стосовно того, що він не був присутнім під час розгляду справи в суді першої інстанції, а копію постанови отримав лише 22.09.2017 року, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими.

Як встановила судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України в постанові від 01 жовтня 2015 року №5-103кс15, для особи, яка оспорює рішення, ухвалене за викликом цієї особи, але без її участі, початком (початковим моментом) перебігу строку для подання апеляційної скарги є момент проголошення такого рішення.

Право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Інші докази, які могли бути підставою для поновлення пропущеного з поважних причин строку, в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови судді від 27.03.2017 року стосовно нього.

Керуючись ст. ст. 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

відмовити ОСОБА_2 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2017 року, у звязку з чим повернути йому апеляційну скаргу.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1