Справа № 301/123/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" березня 2017 р. м. Іршава

Суддя Іршавського районного суду Закарпатської області Пітерських М.О., розглянувши матеріали, що надійшли з ОСОБА_1 відділення поліції Хустського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, громадянина України,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и л а :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №529351, 04.01.2017 року о 00.35 годин ОСОБА_2 по вул. Гагаріна в м. Іршава, керував автомобілем марки «ВАЗ 21083», реєстраційний номер «АО 51-03 АМ», в стані алкогольного спяніння, чим порушив п.2.9 «А» Правил дорожнього руху України. Стан алкогольного спяніння засвідчений висновком №3 щодо результатів медичного огляду від 04.01.2017 року.

ОСОБА_2 вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що на прохання працівника поліції пройшов огляд на стан спяніння в лікарні. Після продуття трубки з результатами огляду його не ознайомили, тільки повідомили усно, що апарат показав наявність стану алкогольного спяніння. Оскільки він не вживав спиртного і сумнівався в таких результатах огляду, попросив показати йому прилад, на якому зафіксовано його перебування у стані спяніння, або провести огляд повторно. Однак, йому відмовили як в ознайомленні з результатами огляду, так і у проведенні повторного огляду. Під час ознайомлення з протоколом він зазначив про свою незгоду з результатами огляду.

Допитаний в якості свідка інспектор поліції ОСОБА_3 пояснив, що під час перевірки документів у водія ОСОБА_2 він запідозрив, що той перебуває у стані спяніння, оскільки відчув запах алкоголю. За його пропозицією ОСОБА_2 пройшов огляд на стан спяніння в лікарні. За результати огляду лікар встановив стан спяніння, про що був виданий відповідний висновок. Підтвердив, що лікар відмовив ОСОБА_2 у проведенні повторного огляду. З результатами огляду ОСОБА_2 під розписку ознайомлений не був.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №529351 від 04.01.2017 року (а.с. 1), висновок №3 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.01.2017 року, згідно якого ОСОБА_2 на момент огляду перебував у стані алкогольного спяніння (а.с.2), письмові пояснення ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с. 3, 4), інформаційну довідку про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної та адміністративної відповідальності (а.с. 10, 11), прихожу до наступного.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283, 284 КПАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, з огляду на суворість санкції, що передбачена статтею 130 ч.1 КУпАП, дане правопорушення не є незначним (рішення у справі «Гурепка проти України (№ 2)», №38789/04, п. 33, від 8 квітня 2010 року) та таке адміністративне провадження слід вважати по суті кримінальним і таким, що вимагає застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції…».

Визначення доказів у справі про адміністративне правопорушення містить ст. 251 КУпАП.

Згідно п.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року N 1452/735 (далі Інструкція-1), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.п.1.6, 1.7, 2.1 Інструкції-1, огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів; у разі відмови водія від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я; за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу I цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів.

У судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що на прохання поліцейського він погодився пройти освідчення на стан спяніння в ОСОБА_1 Пройти огляд на місці зупинки йому не пропонували. В лікарні він продув трубку. Однак, висновок щодо результатів медичного огляду йому не вручали і з таким його не ознайомлювали, тільки повідомили про виявлення у нього стану спяніння. Оскільки він спиртного не вживав та був впевнений у негативному результаті огляду, просив указати йому показання приладу та провести огляд на стан спяніння повторно, у чому ОСОБА_2 безпідставно було відмовлено. Про свою незгоду з тим, що він, нібито, керував автомашиною у стані спяніння, а також про порушення, які були допущені під час огляду, він зазначив в протоколі про адміністративне правопорушення.

На підтвердження стану спяніння ОСОБА_2 до матеріалів протоколу приєднано висновок №3 від 04.01.2017 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджений наказом МВС та МОЗ України від 09.09.2009 року №400/666. Згідно вказаного висновку ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного спяніння.

Однак, наказ МВС та МОЗ України від 09.09.2009 року №400/666, яким був затверджений бланк доданого до справи висновку, втратив чинність 09.11. 2015 року.

Вимоги до форми і змісту Висновку містяться в Інструкції-1, зокрема, в додатку №4.

У висновку №3 від 04.01.2017 року не заповнені пункти 4, 5,11.

Відповідно до п.п.17,20 Інструкції-1, зміст висновку щодо результатів медичного огляду повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Висновок щодо результатів медичного огляду складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров'я.

Всупереч вимогам Інструкції-1 висновок не містить ні підпису особи, яка направила ОСОБА_2 на огляд, ні підпису освідчуваної особи і такий не вручено особі, яка освідчувалася.

Згідно п. 22 Інструкції-1, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

На письмовий запит суду надати матеріали, що стали підставою проведення огляду ОСОБА_2 та видачі висновку №3 від 04.01.2017 року, з ОСОБА_1 надіслано тільки копію акту медичного огляду №3, який не містить відомостей про виявлення у кебелеша О. стану спяніння. Крім того, такий бланк наданого акту також втратив чинність 09.11.2015 року. Не надано суду і належним чином оформленого направлення водія на огляд, що виданий поліцейським і є підставою для проведення огляду в лікарні.

Отже, суду не надано ні доказів того, що ОСОБА_2 відповідно до п.1.7 та п.2.1 Інструкції-1 було запропоновано пройти освідчення на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу, не надано суду і належних доказів, передбачених вимогами Інструкції-1 того, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Свідками правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 №529351 від 04.01.2017 року вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Однак, з письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що приєднані до матеріалів протоколу вбачається, що вони були свідками складення протоколу, а не свідками керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані спяніння. При цьому, вказані пояснення не містять відомостей про час їх відібрання. Не зазначені в ньому і реквізити протоколу, при складенні якого був присутній свідок (хоча бланк письмових пояснень містить відповідну графу).

Будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, вказані свідки в суд не зявилися, причини неявки до суду не повідомили.

Отже, суду не надано належних доказів керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, а всі сумніви щодо доведеності вини повинні тлумачить на користь особи, яка притягується до відповідальності.

За таких обставин вважаю, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, тому, відповідно до ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП, провадження по справі слід закрити.

Керуючись ст. ст. 130 ч.1, 247 ч.1 п.1, 251, 252, 283, 284 ч.1 п.3 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 130 ч.1 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову може бути подано до апеляційного суду Закарпатської області через Іршавський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Іршавського

районного суду: ОСОБА_6