Номер провадження: 33/785/333/17
Головуючий у першій інстанції Старіков О.О.
Доповідач Котелевський Р. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., за участю особи, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 05.01.2017 року, -

встановив:

Оскаржуваною постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 05.01.2017 року, -

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень на користь держави та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, та стягнуто з судові витрати в сумі 320 гривень.

Згідно постанови судді районного суду, 05.11.2016 року, о 0930 год., ОСОБА_3 керував транспортним засобом «ВАЗ-2101» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Тираспольське шосе у м. Одесі, з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме сповільненість, неприродна блідість. Від проходження огляду на стан сп'яніння у медичній установі відмовився в присутності двох понятих, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням судді районного суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить переглянути справу про адміністративне правопорушення відносно нього, скасувати постанову судді та закрити провадження в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, який підтвердив обставини того, що він відмовився від проходження медичного огляду у присутності двох понятих; вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та поясненнями до нього, ОСОБА_3 керував автомобілем у стані наркотичного сп'яніння (а.с.3-5) та від проходження медичного огляду в медичній установі відмовився, що підтвердили свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.4-5). Вказані обставини ОСОБА_3 фактично визнав під час судового розгляду справи в районному суді, про що свідчить постанова (а.с.8). Не заперечував цих обставин ОСОБА_3 і під час апеляційного розгляду, підтвердивши суду, що дійсно відмовився від проходження медичного огляду в установі закладу охорони здоров'я в присутності двох свідків.

Посилання ОСОБА_3 про те, що 05.11.2016 року, працівники патрульної поліції доставляли його в медичний заклад, де він проходив медичний огляд на стан наркотичного сп'яніння, жодним доказом не підтверджуються. Крім того ці доводи ОСОБА_3 були спростовані допитаним апеляційним судом інспектором патрульної поліції ОСОБА_6, який пояснив суду, що в присутності двох свідків, зазначених в протоколі, який був складений ним, ОСОБА_3 відмовився від медичного огляду на стан сп'яніння в медичному закладі.

Показання інспектора патрульної поліції ОСОБА_6 підтверджуються долученими до протоколу про адміністративне правопорушення поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_4, які зазначили, що в їх присутності ОСОБА_3 відмовився від медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі. ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційного суду не ставив під сумнів допустимість, як доказів вказаних пояснень свідків та не наполягав на їх допиті апеляційним судом.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_3 у вчиненому правопорушенні та правильно кваліфікував його дії за ст. 130 ч.1 КУпАП. З таким висновком судді районного суду погоджується апеляційний суд.

Що стосується призначення адміністративного стягнення, то відповідно до вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника ступінь його вини майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

З постанови судді вбачається, що призначивши адміністративне стягнення ОСОБА_8 у виді штрафу у розмірі 10200 гривень та позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік, суд в повній мірі дотримався вказаних вимог закону та призначив стягнення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, яке відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 05.01.2017 року, якою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області Р.І. Котелевський