Дата документу 15.11.2017
ЄУ № 420/1487/17
Провадження №3/420/370/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року смт. Новопсков

Луганської області

Суддя Новопсковського районного суду Луганської області Стеценко О.С. за участю секретаря Рожкової Л.В., прокурора Ляхова А.С., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши матеріал, який надійшов з Управління захисту економіки Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, який має базову вищу освіту, працює головою СФГ «Роза», є депутатом Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, якому розяснено його права відповідно до ст. 268 КУпАП, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Новопсковського районного суду Луганської області надійшов протокол про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією № 155 від 26.09.2017, складений заступником начальником відділу управління захисту економіки в Луганській області ДЗЕ Національної поліції України капітаном поліції ОСОБА_2, відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, з якого вбачається таке.

ОСОБА_1, будучи депутатом Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганскої області, відповідно до підпункту «б» п. 1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 172-6 КУпАП.

Прокурор в судовому засіданні просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП, вважає, що строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не сплинув та відраховується з моменту складення протоколу про адміністративне правопорушення, тобто з 26.09.2017.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні корупційного адміністративного правопорушення визнав, пояснив, що він дійсно не подав своєчасно декларацію за 2016 рік, так як в березні 2017 року йому зробили операцію на очах, після чого близько двох місяців він проходив реабілітацію, а потім почалися посівні робати та в нього не було часу подати декларацію.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку прокурора та пояснення ОСОБА_1, суд дійшов висновку, що справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає закриттю з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією №155, відносно ОСОБА_1 складено 26.09.2017.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено датою його виявлення дату складання протоколу, проте до протоколу додано матеріали, які свідчать про те, що даний факт був виявлений раніше.

В матеріалах справи міститься повідомлення Національного агенства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування №140 від 08.05.2017 щодо неподання ОСОБА_1 декларації за 2016 рік.

Судом встановлено, що листом УЗЕ в Луганській області Департаменту захисту економіки № 4302/39/111/01-2017 від 23.06.2017 повідомило керівника апарату Національного агенства з питань запобігання корупції ОСОБА_3 про те, що згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_4 подав декларацію лише 13.06.2017 (а.с.37).

З матеріалів справи вбачається, що 26.07.2017 за вх. № 2351 до УЗЕ в Луганській обалсті ДЗЕ Національної поліції України з Адміністративного департаменту Нацонального агенства з питань запобігання корупції надійшов лист, в якому зазначено, що станом на 17.07.2017 при перевірці файлів логування дій користувача ІТС Реєстр, виявлено, що ОСОБА_1 зареєструвався в ІТС Реєстр 12.06.2017 о 21:59. Також до листа додано роздруківку, що відображає послідовність дій ОСОБА_1, з якого вбачається, що декларація була подана несвоєчасно, тобто 13.06.2017 (а.с.38).

Наведені матеріали, які указують на цілеспрямований збір Управлінням захисту економіки в Луганській області доказів щодо конкретного факту, за яким пізніше було складено протокол про адміністративне правопорушення, дають підстави зробити висновок, що вказаний факт було виявлено, щонайменше, 26.07.2017.

Відповідно до ч.3 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Слід зазначити, що встановлення законодавцем строку давності притягнення до відповідальності є важливою гарантією прав особи, що випливає з принципу правової визначеності, який є елементом принципу верховенства права. У звязку з цим тлумачення положень ч.3 ст.38 КУпАП не може носити довільного характеру та розумітися суто формально, зокрема, шляхом ототожнення моменту виявлення правопорушення з моментом складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, у справі «ОСОБА_5 проти України» (Oleksandr Volkov v. Ukraine, рішення від 9 січня 2013 року, заява № 21722/11) Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) зазначив: «Суд вважає, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними... Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень… Хоча Суд не вважає за належне вказувати на те, наскільки тривалим повинен бути строк давності, він вважає, що такий підхід, коли строк притягнення до дисциплінарної відповідальності у дисциплінарних справах, які стосуються суддів, є невизначеним, становить серйозну загрозу принципові юридичної визначеності» (§§137, 139).

У справі «ВАТ "Нефтяна компанія Юкос" проти Росії» (OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia, рішення від 20.09.2011 р., заява № 14902/04) ЄСПЛ нагадав «принцип, що міститься, перш за все, у статті 7 Конвенції, але охоплюється також поняттям верховенства права і вимогою законності в статті 1 Протоколу N 1 до Конвенції тільки закон може визначати злочин і передбачати за нього покарання. У той час як він, зокрема, забороняє поширення існуючих злочинів на дії, які раніше такими не були, він також встановлює принцип, що кримінальний закон не повинен тлумачитися розширено на шкоду обвинуваченому, наприклад, за аналогією. Звідси випливає, що злочини і відповідні покарання повинні бути ясно визначені законом. Дана вимога задовольняється, якщо особа може усвідомлювати за рахунок формулювання норми, при необхідності за допомогою правової консультації, за які дії та бездіяльність він може нести кримінальну відповідальність… Крім того, термін "закон" передбачає якісні вимоги, включаючи доступність і передбачуваність… Суд раніше визначав термін давності як передбачене законом право порушника не бути підданим переслідуванню або притягнутим до суду після закінчення певного строку після вчинення правопорушення. Строки давності, які характерні для національних правових систем держав-учасниць, відповідають кільком цілям, в числі яких забезпечення правової визначеності та остаточності, та запобігання обмеженням прав обвинувачених, які можуть бути порушені, якщо суди повинні будуть прийняти рішення на підставі доказів, що можуть стати неповними з плином часу» (§567, 568). Зокрема, в цій справі ЄСПЛ прийшов до висновку, що рішення Конституційного Суду РФ, яке дозволило не застосувати норму закону щодо строку давності в цій справі, становило непередбачуване тлумачення норм закону, що суперечило принципу правової визначеності, а отже становило порушення норм Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що практика ЄСПЛ не містить конкретних вимог щодо того, яким тривалим має бути строк притягнення до відповідальності, у тому числі до адміністративної, залишаючи це питання на розсуд держави, у першу чергу, законодавця. Проте на думку ЄСПЛ, держави повинні встановити такі строки, при цьому відповідні норми мають відповідати критеріям якості та передбачуваності, що накладає певні обмеження під час їх тлумачення таке тлумачення має бути виключно послідовним роз'ясненням правил кримінальної, адміністративної чи іншої відповідальності, яке повинно бути сумісним з сутністю правопорушення та може бути розумно передбачуваним (див.:OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia, §571).

На думку суду, в даній справі моментом виявлення правопорушення слід вважати не дату складення протоколу, а момент його виявлення працівниками УЗЕ в Луганській області, оскільки саме на підставі зібраних ними матеріалів пізніше було складено протокол про адміністративне правопорушення. Інше тлумачення могло б призвести до порушення стандартів, сформульованих ЄСПЛ при тлумаченні положень статей 1, 6, 7 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і ст.1 Першого протоколу до цієї Конвенції.

Згідно положень п. 7 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно узагальненого науково консультативного висновку Науково -консультативної ради при Вищому Адміністративному суді України поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне у звязку з тим, що строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 сплинув, відповідно до п.7 ч. 1 ст.247 КУпАП України, провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити без встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні даного адмиміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 38, ч. 1 ст. 172-6, п. 7 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 284, 287, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-тиденного строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Луганської області через Новопсковський районний суд.

Суддя: О.С. Стеценко