АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/3085/17Суддя 1 інстанції Биканов І. Р.
Номер провадження 33/774/114/К/17Суддя- доповідач ОСОБА_1.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2017 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3 матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 липня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_2, який народився 21 листопада 1981 року, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 липня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах, викладених в постанові, 20 червня 2017 року о 05 год. 55 хв. в м. Кривому Розіпо вул. Черняховського біля буд. 1 водій ОСОБА_2Вкерував транспортним засобом ВАЗ 21150 д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, хитка хода, невиразне мовлення), на вимогу працівника поліції у присутності двох свідків відмовився від проходження у встановленому порядку медичного огляду для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з цією постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про її скасування та закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Разом з апеляційною скаргою, ОСОБА_2заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Обґрунтовуючи клопотання ОСОБА_2 посилається на те, що строк на оскарження постанови пропущений з поважної причини, оскільки, він не був присутній під час винесення постанови, а судом, в порушення ч.1 ст.285 КУпАП, копію постанови йому не було не надіслано.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що постанова підлягає скасуванню оскільки матеріали справи були передані до суду й розглянуті без його присутності, а він не був повідомлений належним чином про час та місце судового засідання. Також ОСОБА_2 посилається на те, що зібрані та досліджені докази, на які послався суд є недостатніми для визнання його винним у вчиненні правопорушення. Стверджує, що він не керував автомобілем, але сидів на місці водія та спілкувався з іншою особою, та автомобіль в момент приїзду поліції знаходився в нерухомому стані. Він відмовився проходити медичний огляд, оскільки власника автомобіля поруч не було, тим більш, що алкоголь він в той день дійсно вживав. Окрім того, вважає, що судом порушено його права, оскільки судовий розгляд не фіксувався технічними засобами та не вівся журнал судового засідання.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3, кожен окремо, доводи клопотання та апеляційної скарги підтримали у повному обсязі й наполягали на її задоволенні.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, частково дослідивши докази та доводи заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення та апеляційної скарги, перевіривши поважність причин пропуску строку на оскарження постанови, а також її законність і обґрунтованість в межах апеляційної скарги, дійшов до такого висновку.

Статтями 289, 294 КУпАП встановлено десятиденний строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати справу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не був присутнім в суді першої інстанції при розгляді цієї справи і оголошенні постанови, та оскаржив її з порушенням встановленого законом 10-денного строку, звернувшись до суду з апеляційною скаргою 14 серпня 2017 року, тоді як строк на її оскарження сплинув 15 липня 2017 року.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску ОСОБА_2 строку на оскарження постанови, оскільки справа судом розглянута за його відсутності, а докази отримання постанови в матеріалах справи відсутні, та з метою забезпечення доступу до правосуддя, вважає необхідним задовольнити клопотання і поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови, та апеляційну скаргу розглянути по суті.

Відповідно до вимог ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Однак, вказані вимоги закону судом першої інстанції належним чином виконані не були.

Справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 до суду надійшла 04 липня 2017 року, а наступного дня 05 липня 2017 року була розглянута по суті з винесенням постанови.

Тоді як, згідно протоколу, ОСОБА_2 відмовився від його отримання, а отже не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи (а.с.1).

Разом з цим, суд не вживши жодних заходів для його належного повідомлення, в порушення приписів ст.268 КУпАП, не відклав розгляд справи щодо ОСОБА_2 та розглянув її за його відсутності, тим самим обмеживши право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на доступ до правосуддя та реалізацію права на захист.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги сторони захисту про порушення судом норм процесуального права є обґрунтованими, та приходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови з прийняттям нового судового рішення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння доведена в повному обсязі та підтверджується такими доказами.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що 20 червня 2017 року о 05 год. 30 хв. в м. Кривому Розіпо вул. Черняховського біля буд. 1 водій ОСОБА_2керував транспортним засобом ВАЗ 21150 д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, хитка хода, невиразне мовлення), на вимогу працівника поліції у присутності двох свідків відмовився від проходження у встановленому порядку медичного огляду для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №152592 від 20 червня 2017 року (а.с.1).

Наведені обставини також підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що долучені до матеріалів справи, якими вони засвідчили відмову водія ОСОБА_2 від проходження огляду на вимогу працівника поліції на стан алкогольного спяніння в законом встановленому порядку.

Підстави ставити під сумнів пояснення цих свідків відсутні, оскільки їх пояснення є послідовними і повністю узгоджуються як між собою, так і з відомостями, котрі слідують з документів, що містяться в матеріалах справи та є доказами вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також, факт знаходження в стані алкогольного спяніння не заперечується і самим ОСОБА_2, як в апеляційній скарзі, так і наданими ним особисто поясненнями під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Окрім того, вина ОСОБА_2 у вчиненому підтверджується відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора), що був переглянутий судом апеляційної інстанції в межах підготовки до апеляційного розгляду, який містить фіксацію обставин зупинення 20 червня 2017 року працівниками поліції транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_2, та складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення у присутності двох свідків у звязку з його відмовою від проходження огляду на вимогу працівника поліції на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку.

Цим же відеозаписом спростовуються доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 стосовно того, що на момент зупинки він не знаходився за кермом автомобіля, а автомобіль взагалі не рухався, оскільки на запису чітко видно, як авто правопорушника зупинилось після вимоги працівників поліції, а з місця водія вийшов саме ОСОБА_2

Оцінюючи показання ОСОБА_2 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції в тій частині, що він не керував автомобілем, суд приходить до висновку, що вони не можуть бути визнані доказом на підтвердження відсутності в його діях складу інкримінованого правопорушення, та розцінює їх як бажання уникнути відповідальності за вчинене, оскільки наведені ним обставини спростовуються вищевказаними доказами.

Інших доказів на спростування доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення стороною захисту суду апеляційної інстанції, не надано.

Що ж стосується доводів скарги стосовно того, що судовий розгляд в суді першої інстанції не фіксувався технічними засобами та не вівся журнал судового засідання, суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що ОСОБА_2 звертався до суду з таким клопотанням.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає, що в діях водія ОСОБА_2, вбачається порушення Правил дорожнього руху, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: п.2.5 ПДР України, та наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Разом з цим, доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_2, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є необґрунтованими та спростовуються вищенаведеними доказами.

При вирішенні питання про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, суд апеляційної інстанції, на виконання вимог ст.33 КУпАП, враховує характер вчиненого ним правопорушення, яке є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами, при цьому становить велику суспільну небезпеку, його особу, відношення щодо вчиненого, інші обставини у справі та приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яке буде відповідати меті стягнення, а також запобіганню вчинення нових правопорушень.

У відповідності до ст.40-1 КУпАП, ч. 5 ст.4 Закону України «Про судовий збір», слід стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 320,00 грн.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови - задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 липня 2017 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 липня 2017 року - скасувати.

Винести нову постанову суду апеляційної інстанції, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 320,00 (триста двадцять) грн.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1