Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/241/17
Єдиний унікальний № 314/373/17 Головуючий в 1-й інстанції Капітонов Є.М.
Категорія ст.172-7 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Дутов О.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою прокурора Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_2 на постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 лютого 2017 року відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючої комірником на ТОВ «Хладар-Тех Союз», проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 - Михайлівка, вул. Матросова, буд. 124,

в с т а н о в и в:

Постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 лютого 2017 року провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 закрито, у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП.

У постанові зазначено, що згідно протоколу № 17 від 31 січня 2017 року про вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, складеного оперуповноваженим управління захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4, ОСОБА_3 інкримінується вчинення корупційних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, яка перебуваючи на посаді голови Петро-Михайлівської сільської ради, всупереч вимогам ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», підписала розпорядження сільського голови № 64-с від 28.10.2015 «Про преміювання працівників закладів культури», яким преміювала свого чоловіка ОСОБА_5, котрий займає посаду директора селищного будинку культури в сумі 1072,50 грн., а отже відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» є для неї близькою особою, та не повідомила про наявність у неї конфлікту інтересів зумовлений сімейними стосунками встановлені законодавством та вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів.

Закриваючи провадження по справі, суд зазначив, що матеріали справи не містять відомостей, що свідчили б про будь-який майновий чи немайновий інтерес ОСОБА_3 при прийнятті розпорядження «Про преміювання працівників закладів культури», розпорядження вчинене відносно усіх працівників закладу культури, та забезпечено обєктивність та неупередженість прийняття даного рішення, шляхом нарахування премії відповідно до окладу працівників, таким чином відсутній приватний інтерес, а відповідно наявності суперечностей та впливу на обєктивність або неупередженість прийняття рішення.

Не погодившись з вищевказаною постановою суду першої інстанції прокурор Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_2 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просила постанову суду щодо ОСОБА_3 скасувати, прийняти нову постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП та накласти з урахуванням ст.36 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн. в дохід держави.

Окрім того, в апеляційній скарзі прокурор посилається на ст.250 КУпАП, та на лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ щодо застосування норм КУпАП, як на правову підставу звернення з апеляційною скаргою у даній справі про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор Євсюков Ф.Б. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

ОСОБА_3 та її захисник адвокат ОСОБА_6 проти задоволення апеляційної скарги заперечували, постанову суду першої інстанції просили залишити без змін.

Вислухавши пояснення прокурора, ОСОБА_3 та її захисника адвоката ОСОБА_6, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, в яких прокурор обґрунтовує можливість апеляційного оскарження постанови, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.250 КУпАП, при здійсненні нагляду за додержанням і правильним застосування законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення прокурор має право, в т.ч., оскаржувати постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Разом з цим, за змістом ч.1 ст.287 КУпАП (в редакції зі змінами від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ), постанова в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором лише у випадках, передбачених частиною 5 ст.7 цього Кодексу, якою передбачено, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч.1 ст.287, та ч.5 ст.7 КУпАП кореспондуються з положеннями п.4 ч.1 ст.2 Закону України "Про прокуратуру", відповідно до якого однією із функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст.26 даного Закону і спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Втім, оскаржуваною постановою заходи примусового характеру, повязані з обмеженням особистої свободи громадян, не застосовувались.

Тобто, в даному випадку прокурор не наділений функцією нагляду у відповідності до ч.5 ст.7 КУпАП, та не має законодавчо визначених повноважень на оскарження судового рішення згідно ч.1 ст.287 КУпАП, та ч.2 ст.294 КУпАП.

Посилання прокурора на ст.250 КУпАП, та на лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ щодо застосування норм КУпАП, як на правову підставу звернення з апеляційною скаргою, не можуть бути прийняті судом як такі, що відповідають закону, оскільки прокурор має право оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення. В даному випадку провадження здійснюється на підставі протоколу про адміністративне корупційне правопорушення, а не скарги.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" визначено концепцію якості закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу "якості закону". В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП, яка є спеціальною нормою відносно ч.1 ст.250 КУпАП, визначено вичерпний перелік осіб, які наділені правом на апеляційне оскарження. Прокурор, як учасник провадження у справах про адміністративні правопорушення, виключений із зазначеного переліку суб'єктів апеляційного оскарження на підставі Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ, шляхом внесення змін у ч.2 ст.294 КУпАП.

Ухвалою Конституційного Суду України від 08 грудня 2015 року за №49-у/2015 у справі №2-43/2015 встановлено неузгодженість положень ч.5 ст.7, ст.250, ч.1 ст.287, та ч.2 ст.294 КУпАП щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду у справах про адміністративне правопорушення. Усунення таких розбіжностей може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Таким чином, виходячи зі змісту ч.2 ст.294 КУпАП, та враховуючи, що апеляційну скаргу подано особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження, суд вважає, що вказана апеляційна скарга на постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 лютого 2017 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 закрито у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП, підлягає поверненню прокурору Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_2

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу, подану на постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 лютого 2017 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 закрито у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП, повернути прокурору Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_2

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1