Справа № 465/116/17 Головуючий у 1 інстанції: Козюренко Р.С.
Провадження № 33/783/263/17 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року суддя cудової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області ОСОБА_1, з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 2 лютого 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. ст. 124, 122-4 КУпАП,

в с т а н о в и в :

оскаржуваною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.; ст. 122-4 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п'ятнадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 255 грн.

Остаточне адміністративне стягнення ОСОБА_2 визначено з урахуванням положень ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 320 грн.

Згідно постанови судді 22 грудня 2016 року, о 22 год., по вул. Наукова, 28 у м. Львові Близнак А. Г., керуючи автомобілем марки «Renault Trafic», д.н.з. ВС0329ЕС, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Daewoo Lanos», д.н.з. ВС0900СА, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 13.1 ПДР України. Крім того, Близнак А.Г. залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив п. 2.10а ПДР України.

Не погоджуючись із постановою судді Франківського районного суду м. Львова від 2 лютого 2016 року, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що частково не згідний з постановою судді місцевого суду в частині визнання його винним у вчиненні порушення ним вимог п. 2.10а ПДР України. Крім того просить звільнити його від сплати судового збору.

Зазначає, що він не заперечує свої вини, щодо вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди 22 грудня 2016 року, о 22 год., в м. Львові по вул. Науковій, 28. Проте вказує, що він не залишав місце дорожньо-транспортної пригоди, оскільки не був в цьому зацікавлений.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, вислухавши пояснення ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, суддя приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, зобов`язаний був зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обгрунтовано визнав ОСОБА_2 винним у порушенні правил дорожнього руху, що відповідає фактичним обставинам справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 підтверджується: протоколами про адміністративні правопорушення від 26.12.2016 року (а.с. 1, 2), схемою доданою до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 3), даними, які містяться в поясненнях водія ОСОБА_3 (а.с. 5).

Вказані докази є належними, допустимими та взаємоповязаними, підтверджують наявність адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_2 у його вчиненні.

На стадії апеляційного провадження ОСОБА_2 не було представлено будь-яких інших доказів, що спростовують його вину у вчиненні ним порушення вимог п. 13.1, п. 2.10 а ПДР України.

Разом з тим, відповідно до вимог п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 було надано посвідчення № 186268, з якого вбачається, що ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи.

Враховуючи зазначені обставини, приходжу до переконання, що ОСОБА_2 слід звільнити від сплати судового збору в розмірі 320 грн.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 2 лютого 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, змінити.

На підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору.

В решті постанову судді залишити без змін.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гуцал І.П.