Номер провадження: 33/785/412/17
Головуючий у першій інстанції Журик С. В.
Доповідач Толкаченко О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Толкаченко О.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Малиновського районного суду м.Одеси від 08 грудня 2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років. Стягнутий судовий збір в сумі 275 грн. 60 коп.

Відповідно до постанови судді районного суду, 26 вересня 2016 року о 19 годині 40 хвилин, ОСОБА_2 керував автомобілем «TOYOTA AVENSIS», р/н НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкій запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода, невиразна мова), але в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі або за допомогою приладу «Драгер» відмовився у присутності двох свідків.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 протягом року двічі був притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП, своїми діями водій ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, не погодившись із зазначеною постановою суду порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Поважність пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що про існування вказаної постанови він дізнався лише 10.02.2017 року з листа, який надійшов на його адресу від Департаменту патрульної поліції, при цьому про час та місце розгляду справи судом він повідомлений взагалі не був, до того ж справа щодо нього з невідомих йому причин була розглянута не за місцем його проживання, а Малиновським районним судом м.Одеси.

Крім того, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі ставить питання про скасування постанови суду, мотивуючи тим, що він взагалі не керував автомобілем і не збирався ним керувати, оскільки відпочивав у кафе де вжив трохи алкоголю, а працівники поліції, які прибули в це кафе у зв'язку з виниклим там конфліктом взагалі не пропонували йому пройти медичний огляд, не роз'яснили йому права, передбачені ст.268 КУпАП, а лише відібрали у нього підпис у документі, як він зрозумів у повідомленні про позбавлення його права керувати транспортними засобами.

З огляду на викладене ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі щодо нього в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_2 двічі поштовими відправленнями викликався до суду апеляційної інстанції для розгляду його апеляційної скарги, однак у судові засідання не з'явився, з заявами про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка у судове засідання особи, яка подала скаргу не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення такої особи.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутністю ОСОБА_2

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення приходжу до таких висновків.

У відповідності до ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що справа була розглянута судом у відсутності ОСОБА_2, при цьому, як зазначено в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_2 був своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але не з'явився у судове засідання з невідомих причин.

Проте, згідно з повідомленням поштового відділення, судова повістка ОСОБА_2 вручена не була, а з самого поштового відправлення вбачається, що вказана судова повістка була направлена ОСОБА_2 не за адресою його проживання - АДРЕСА_1, а на взагалі на іншу поштову адресу - АДРЕСА_1 (а.с.9-10).

За таких обставин твердження суду в оскаржуваній постанові про те, що ОСОБА_2 був повідомлений про час та місце розгляду справи не відповідають фактичним обставинам справи.

Також з матеріалів справи вбачається, що, всупереч вимогам ст. 285 КУпАП, копія постанови суду ОСОБА_2 взагалі не направлялась.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 про поважність пропуску ним строку на апеляційне оскарження постанови суду та вважає, що строк на оскарження постанови ОСОБА_2 може бути поновленим.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному з'ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`активному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що при її розгляді суд, та прийняв по неї обґрунтоване рішення про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.3 КУпАП.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що суд першої інстанції дотримався вимог статей 245 та 252 КУпАП щодо повноти та об'єктивності розгляду справи, дійшов до правильного висновку про винність ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення при зазначених у постанові обставинах підтверджується:

-поясненнями ОСОБА_3, згідно з яких він під час своєї прогулянки з собакою на розі вулиць Гайдара та Ак. Філатова у м. Одесі побачив, як біля нього на вул. Гайдара зупинився автомобіль «TOYOTA AVENSIS», р/н НОМЕР_1, з якого вийшов водій ОСОБА_2, що мав вигляд явно нетверезої особи, та після того, як ОСОБА_2, знову виявив намір сісти за кермо та поїхати далі, ОСОБА_3 завадив ОСОБА_2 це зробити, і одразу викликав на місце службу СБ «Карабінер» та наряд поліції (а.с.4);

-поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про те, що в їхній присутності водій ОСОБА_2 категорично відмовився від пропонови співробітників поліції пройти медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння (а.с.3,5);

-протоколом про адміністративне правопорушення, згідно з яким водій ОСОБА_2, керував автомобілем, виявляючи явні ознаки алкогольного сп'яніння (різкій запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода, невиразна мова), але категорично відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння в установленому законом порядку (а.с.2).

Кваліфікація дій ОСОБА_2 за ч.3 ст.130 КУпАП є обґрунтованою, оскільки, згідно з довідкою за обліковими даними АП УПП у м. Одесі від 26.10.2016 року, ОСОБА_2 двічі протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених частинами 1 та 2 ст.130 КУпАП (а.с.1).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо того, що співробітники поліції йому не роз'яснили ні змісту документу, що був складений ними відносно нього, ні його права, передбачені ст.286 КУпАП, а сам він не бачив який документ був ним підписаний є необґрунтованими, оскільки у протоколи про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 власноруч вказав, що автомобілем він не керував та з викладеними у протоколі обставинами він не згоден, а також засвідчив власним підписом факт роз'яснення йому прав та обов'язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП (а.с.2).

Також є необґрунтованими і твердження ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про допущену щодо нього при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та судовому розгляді справи необ'єктивність, яка виразилась у тому, що справа стосовно нього була розглянута не за його місцем проживання, а іншим судом.

Так, ч.1 ст.276 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Враховуючи те, що місце вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення територіально знаходиться у Малиновському районі м.Одеси, то апеляційний суд не вбачає порушень принципів підсудності при розгляді справи саме Малиновським районним судом.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 26.09.2016 року, за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, ОСОБА_2 був позбавлений права керування всіма видами транспортних засобів строком на три роки та вказана постанова набрала законної сили.

Також, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, у ОСОБА_2 на підставі постанови судді Київського районного суду м.Одеси від 26.09.2016 року, було вилучено посвідчення водія (а.с.2).

Згідно з п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.11.2005 року, суди не вправі застосовувати адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами коли винна особа вже позбавлена такого права.

Проте суд першої інстанції, не взяв до уваги наведені рекомендації Пленуму Верховного Суду України та застосував до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді позбавлення спеціального права керування транспортними засобами, незважаючи на те, що ОСОБА_2 вже був позбавлений такого права.

За таких обставин приходжу до висновку, що постанова судді Малиновського районного суду м.Одеси підлягає скасуванню.

Разом з тим, оскільки з адміністративне правопорушення було вчинене ОСОБА_2 26.09.2016 року, то на час апеляційного перегляду справи закінчився трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст.38 КУпАП.

Положеннями п.7 ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 247 п.7 КУпАП, приходжу до висновку, що провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 38, 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду Одеської області,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 08 грудня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Малиновського районного суду м.Одеси від 08 грудня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.3 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у дохід держави у сумі 40 800 з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП, в зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області О.О. Толкаченко