"14" березня 2017 р.
Справа №150/165/17
Провадження по справі №3/150/33/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року с. Мазурівка

Суддя Чернівецького районного суду Вінницької області Л.П. Цимбалюк, розглянувши матеріали, які надійшли від Чернівецького ВП Могилів Подільського ВП Головного управління національної поліції України у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, непрацюючого,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

09.03.2017 року близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_1, перебуваючи в громадському місці в смт. Чернівці по вул. Мічуріна Чернівецького району Вінницької області, висловлювався нецензурними словами в адресу громадянки ОСОБА_2, чим ображав її людську гідність.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст.173 КпАП України.

Свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України, ОСОБА_1 визнав, також вона доведена матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії АА №730428, складеним 09.03.2017 року начальником СРПП Чернівецького ВП Могилів Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3; висновком Чернівецького ВП Могилів Подільського ВП Головного управління національної поліції України у Вінницькій області від 09.03.2017 року про результати розгляду повідомлення ОСОБА_2

Приймаючи рішення щодо застосування адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1, враховую його характеризуючі дані, те, що дана особа вперше притягується до адміністративної відповідальності, повністю переосмислив свої вчинки, кається у вчиненому, зауваживши, що в подальшому подібних порушень не допускатиме, а тому оцінюючи в сукупності викладене приходжу до висновку, що такі види адміністративного стягнення за вчинене правопорушення як громадські роботи та адміністративний арешт є занадто суворими відносно ОСОБА_1 Адміністративне стягнення у вигляді виправних робіт відносно ОСОБА_1 не може бути застосовано, оскільки, останній ніде не працює, у нього відсутнє постійне місце роботи та регулярний заробіток, з якого б можна було проводити відрахування.

Тому, ґрунтуючись на засадах справедливості та виваженості, задля досягнення мети адміністративного стягнення, керуючись законом та правосвідомістю, приходжу висновку, що єдино вірним та правильним буде застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, №3674-VI встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч.2 ст.4 вище зазначеного Закону у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлена - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня в розмірі 1600 гривень.

Виходячи із положень Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, №3674-VI, приходжу до висновку про стягнення із ОСОБА_1, на якого накладається адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, судового збору.

На підставі Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, №3674-VI та керуючись ст., ст.173, 280, 283, 284 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України та застосувати відносно нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 51 (пятдесят однієї) гривні.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 320 (трьохсот двадцяти) гривень.

Дана постанова може бути оскаржена згідно статей 287-289 КпАП України особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати дану справу.

Відповідно до ст.307 КпАП України штраф повинен бути сплачений правопорушником не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

У разі несплати штрафу у визначений законодавством термін в порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до ст.308 ч.2 КпАП України.

Платіжні документи, що свідчать про сплату штрафу, подаються до суду до набрання постанови законної сили.

Суддя: Цимбалюк Л.П.