Справа № 525/317/17
Провадження №3/525/107/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.05.2017 року Суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області Хоролець В.В., при секретарі Лопатка О.В., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши матеріал, який надійшов від роти №3 ОСОБА_2 в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, 08.08.1984 року

народження, українця, громадянина України, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1

Великобагачанського району Полтавської області, не

працюючого, ідентифікаційний номер суду невідомий, раніше до

адміністративної відповідальності не притягувався

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

12 березня 2017 року о 07 год. 50 хв. на автодорозі Остапє-Коноплянка Великобагачанського району Полтавської області водій ОСОБА_3, керував транспортним засобом автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з ротової порожнини) та в порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження огляду на стан спяніння як на місці за допомогою алкотестера, так і в медичному закладі в присутності двох свідків. Отже, ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав повністю і суду пояснив, що зранку 12.03.2017 року він керував автомобілем НОМЕР_2 і на відрізку автодороги Остапє-Коноплянка його зупинив поліцейський патруль. Він не мав при собі документів, назвавши свої анкетні дані, працівник поліції здійснив перевірку по базі «Армор» і переконався в тому, що в нього є посвідчення водія, яке було видане у встановленому порядку. Спочатку працівники поліції зупинили автомобіль «Деу-Сенс», який відразу відпустили, а потім був зупинений інший автомобіль, в салоні якого був водій та пасажир (чоловік та жінка). Інспектор поліції зразу попросив цих осіб пройти до патрульного автомобіля, вони про щось розмовляли з працівником поліції, однак змісту розмови він не чув, так як знаходився біля свого автомобіля. Коли ті громадяни поїхали, працівник поліції також дозволив поїхати і йому. Вказав, що працівники поліції не пропонували йому продути алкотестер, який в них був в автомобілі, а також не пропонували проїхати до медичного закладу. Вказав, що як напередодні, так і в цей ранок він спиртного не вживав, бо відвозив свого знайомого до автобуса. Зазначив, що він не оскаржував будь-яких дій працівників поліції, повязаних зі складенням щодо нього даного протоколу про адміністративне правопорушення. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням КУпАП та безпідставно. Просив справу закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Не дивлячись на невизнання по суті своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується:

-даними протоколу про адміністративне правопорушення від 12.03.2017 року серія АП2 №530426, де зазначені обставини вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та вказано, що 12.03.2017 року о 07 год.50 хв. на автодорозі Остапє-Коноплянка Великобагачанського району Полтавської області водій ОСОБА_3, керував транспортним засобом автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння (зокрема, вказано про наявність запаху алкоголю з ротової порожнини) та відмовився від проходження огляду на стан спяніння у встановленому порядку в присутності двох свідків; вказаний протокол підписаний уповноваженою особою (поліцейським роти №3 БПОП ОСОБА_4В.), а також свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без будь-яких застережень чи зауважень (а.с.1);

-письмовими поясненнями громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_5, що датовані 12.03.2017 року про те, що в їх присутності водій ОСОБА_1 12.03.2017 року відмовився пройти тест на алкоголь через алкотестер та відмовився від проходження медичного огляду; також з даних пояснень вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від підписів та відмовився давати будь-які письмові пояснення (а.с.а.с.2-3);

-довідкою командира роти №3 ОСОБА_2 в Полтавській області ОСОБА_7 про те, що громадянин ОСОБА_1 отримував в установленому порядку посвідчення водія ІОА №325208 в 2005 році; 12.03.2017 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, за порушення п.2.1 ПДР, на нього накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. (а.с.4);

-показаннями допитаних в судовому засіданні в якості свідків інспекторів поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_4, які, будучи попередженими судом про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України, підтвердили відомості, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 12.03.2017 року відносно ОСОБА_1; також вказали, що після зупинки автомобіля ЗАЗ-1102, яким керував, як було зясовано, ОСОБА_1, який не мав при собі посвідчення водія та реєстраційних документів на транспортний засіб, було виявлено, що даний водій перебуває з вираженими ознаками алкогольного спяніння, таке як було чути запах алкоголю з рота. Вони зупинили перший автомобіль з метою залучення до складення протоколу про адміністративне правопорушення свідків, однак ті особи не погодилися бути свідками, після чого через певний час був зупинений інший автомобіль, в якому перебували чоловік та жінка, в їх присутності ОСОБА_1 було запропоновано продути алкотестер або прийти медичний огляд у відповідному медичному закладі на стан спяніння, однак від цього він відмовився в присутності свідків, а також відмовився від надання пояснень та від підписання протоколу. Свідки поставили свої підписи у протоколі, а також підписали письмові пояснення щодо даних обставин; дані свідки вказали, що відеозапис оформлення матеріалів щодо ОСОБА_1 не здійснювався у звязку з перебування відеореєстратора в ремонті.

-показаннями допитаного в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 в частині того, що 12.03.2017 року зранку він з дружиною їхали по автодорозі Остапє-Коноплянка і були зупинені працівниками патрульної поліції. Біля патрульного службового автомобіля стояв на узбіччі автомобіль ЗАЗ-1102. В його присутності працівники поліції запропонували ОСОБА_1 продути алкотестер на місці або пройти медичний огляд у медичному закладі, однак той відмовився як від продуття алкотестеру, так і від проходження медичного огляду. Вказав, що цю відмову він особисто чув від ОСОБА_1 Працівники поліції відібрали пояснення, в яких він(тобто ОСОБА_5М.) засвідчив вказаний факт відмови та поставив свої підписи та здійснив письмові написи. Також вказав, що він підписав протокол про адміністративне правопорушення, однак допускає, що протокол міг бути заповнений не до кінця (свідок сумнівався з проводу повноти заповнення протоколу про адміністративне). Також даний свідок вказав, що він не чув запаху спиртного чи «перегару» від ОСОБА_9 і він не виявляв, як на його думку, явних ознак алкогольного спяніння.

-показаннями допитаної в якості свідка ОСОБА_6 в частині того, що 12.03.2017 року зранку вона з чоловіком їхала по автодорозі Остапє-Коноплянка і вони були зупинені працівниками патрульної поліції. Біля службового автомобіля поліції стояв на узбіччі автомобіль Таврія. Коли вони підійшли до працівників поліції ті пояснили, що водій ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на стан спяніння за допомогою алкотестера та відмовляється їхати до медичного закладу. Коли вона стояла неподалік ОСОБА_1, то чула від нього запах спиртного, вказавши як «перегар». В її присутності було складено пояснення від її імені про відмову водія ОСОБА_1 від проходження тесту на алкоголь за допомогою алкотестера та від проходження огляду в медичному закладі та про відмову від підписів та пояснень з цього приводу. Також даний свідок, після огляду оригіналу протоколу, вказала, що вона ставила свій підпис з великою долею ймовірності у вже складеному протоколі про адміністративне правопорушення, який складався на місці.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами) (про порушення якого водієм ОСОБА_1 складено уповноваженою особою протокол про адміністративне правопорушення від 12.03.2017 року), водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення, зокрема, стану алкогольного спяніння.

Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно п.2 цієї Інструкції, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного спяніння є, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови (п.2 цієї Інструкції). Отже, виходячи з викладеного, саме відповідний поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції, зокрема, і при зупинці транспортного засобу та в ході спілкування з водієм конкретного транспортного засобу, має підстави вважати, що особа за певними вказаними в п.3 Інструкції ознаками перебуває у стані спяніння.

Відповідно до п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан спяніння проводиться як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, так і лікарем закладу охорони здоровя. Тобто, аналіз положень п.6 Інструкції містить можливість альтернативності огляду водія на стан спяніння і не визначає імперативність чи послідовність такого огляду, як наприклад, положення п.8 Інструкції, що лише у випадку ДТП регламентує обовязковість проведення огляду на стан спяніння лише у закладі охорони здоровя.

Отже, аналіз положень п.2.5 Правил дорожнього руху України в сукупності та в системному взаємозвязку з пунктами 2,3,6,7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції свідчить про те, що в даній конкретній ситуації, яка склалася 12.03.2017 року на автодорозі Остапє-Коноплянка Великобагачанського району Полтавської області з участю водія ОСОБА_1, відповідна уповноважена посадова особа Національної поліції (в даному випадку поліцейський роти №3 БПОП ОСОБА_4В.) мав право за відповідних виявлених ним ознак алкогольного спяніння водія ОСОБА_1 запропонувати йому пройти медичний огляд на стан алкогольного спяніння як на присторої алкотестер, так і у медичному закладі у встановленому порядку (що ним і було зроблено згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення, який посвідчено відповідними написами, а також вбачається зі змісту письмових пояснень ОСОБА_5 та ОСОБА_6О.). Тобто, водій ОСОБА_1, з огляду на характер його дій, добровільно відмовився від проходження огляду на стан спяніння як на місці за допомогою алкотестера, так і в медичному закладі для встановлення наявності-відсутності стану спяніння.

Суд приймає до уваги показання свідків працівників Національної поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_4 щодо обставин та підстав складення 12.03.2017 року адміністративного протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП відносно водія ОСОБА_1, оскільки дані особи хоч і є працівниками поліції, однак вони судом у встановленому порядку як свідки попереджені про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України і дані ними показання не суперечать обєктивним даним про те, що водію ОСОБА_1 було запропоновано прийти медичний огляд на стан спяніння як на місці за допомогою алкотестера, так і в медичному закладі, однак останній відмовився від такої пропозиції і не виявив такого бажання.

В сукупності досліджених доказів у справі, а також з урахуванням вищевикладених обставин, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 щодо обставин події, яка мала місце 12.03.2017 року, суд оцінює як спосіб захисту і намагання у такий спосіб уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Також, посилання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 на ту обставину, що протокол відносно нього від 12.03.2017 року за ч.1 ст.130 КУпАП складений безпідставно, виходячи з сукупності досліджених та встановлених судом обставин справи, у їх взаємозвязку, не заслуговують на увагу, оскільки дані, що викладені у протоколі стосуються вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, яке мало місце 12.03.2017 року (саме щодо порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України) і стосується саме правопорушення у сфері транспорту, а обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення від 12.03.2017 року, знайшли своє обєктивне підтвердження в ході судового розгляду вказаного адміністративного протоколу щодо ОСОБА_1

З урахуванням аналізу показань свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд вважає, що в ході судового розгляду даної справи не знайшло свого обєктивного підтвердження посилання у протоколі про адміністративне правопорушення від 12.03.2017 року на те, що ОСОБА_1 мав таку ознаку алкогольного спяніння як нестійка хода, оскільки жоден із свідків, а також самі допитані працівники поліції в судовому засіданні не вказували на нестійку ходу ОСОБА_1 як ознаку алкогольного спяніння станом на 12.03.2017 року.

Разом з цим, суд вважає, що своє обєктивне підтвердження в ході судового розгляду справи знайшла вказана у протоколі про адміністративне правопорушення така ознака спяніння ОСОБА_1 як запах алкоголю з порожнини рота, оскільки про це вказали допитані свідки як працівники поліції, так і свідок ОСОБА_6, яка безпосередньо, стоячи неподалік ОСОБА_1, як вказала суду, чула від нього запах спиртного (вказавши як «перегар»). При цьому, судом не встановлено підстав оговорювати свідком ОСОБА_6 особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, оскільки в судовому засіданні ці особи вказали, що вони є лише односельцями і будь-яких неприязних чи недружніх відносин між ними не має.

Суд, проаналізувавши показання свідка ОСОБА_10 оцінює їх з позиції того, що даний свідок повідомив про те, що ОСОБА_1 відвозив його до автобуса рано вранці (тобто за декілька годин до фактичного зупинення його працівниками поліції на автодорозі Остапє-Коноплянка) і де решту часу (до зупинення) проводив ОСОБА_1 даному свідку невідомо; крім цього, показання цього свідка не стосуються факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння у встановленому порядку, про що було складено адміністративний протокол відносно даного водія уповноваженими працівниками поліції.

Що стосується показань свідка ОСОБА_5 в частині сумнівів щодо заповнення протоколу про адміністративне правопорушення та свідка ОСОБА_6 в частині пропозиції працівників поліції ОСОБА_1 пройти огляд на стан спяніння, то суд ці їх показання (саме в цих частинах) оцінює з позиції того, що факт зупинення даних свідків та оформлення матеріалів справи щодо ОСОБА_1 мало місце 12.03.2017 року, показання дані свідки дали в судовому засіданні 23.05.2017 року, відповідно, з урахуванням певного проміжку часу, в деяких деталях оформлення документів вказані свідки можуть обєктивно висловлювати сумнів.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України).

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м'якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинили адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст.23 КУпАП).

За загальними правилами ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням суті та характеру вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення у сфері транспорту, наявність такої помякшуючої відповідальність обставини як вчинення правопорушення вперше, відсутність обставин, що обтяжують його відповідальність, з метою запобіганню вчинення ним нових правопорушень у сфері транспорту, суд вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що передбачений санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення. Враховуючи цю норму законодавства та виходячи з положень ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у даній справі про адміністративне правопорушення в сумі 320 грн. належить стягнути з ОСОБА_1.

На підставі викладеного та керуючись ст.61 Конституції України, ст.ст.9,23,27,33,40-1,ч.1 ст.130, ст.ст.251,252,280,283,284,289,294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накласти на нього стягнення у виді штрафу в сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320 грн.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Полтавської області через Великобагачанський районний суд Полтавської області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В.Хоролець