Справа № 359/2062/17
Провадження № 3/359/1845/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«18» травня 2017 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Криворучко І.В. розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» ОКПП «Київ» ДПС України про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 204-2 КУпАП,

по відношенню до громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, закордонний паспорт: ЕК 256389, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, який проживає за адресою: США, штат ОСОБА_2, м. Шарлота, 28269, 9329, ФогіМедо -

в с т а н о в и в:

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення ЧЦП № 187907, 14 лютого 2017 року о 12 год. 00 хв. гр. України ОСОБА_1, порушив порядок вїзду на тимчасово окуповану територію України, а саме: здійснив вїзд через тимчасово закритий пункт пропуску «Сімферополь», чим порушив порядок вїзду на тимчасово окуповану територію України, встановлений п. 3 Порядку вїзду на тимчасово окуповану територію України та виїзд з неї, що затверджений ПКМУ від 04.06.2015 року № 367, тобто вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ст. 204-2 КУпАП.

У судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з'явився, причини неявки невідомі. Клопотань про перенесення судового засідання не надходило.

Ознайомившись з матеріалами про адміністративне правопорушення, встановлено, що вина ОСОБА_1 не знайшла свого підтвердження, а склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204-2 КУпАП, судом не встановлений, виходячи з наступного.

Статтею 245 КУпАП передбачено, зокрема, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

Статтею 256 КпАП України закріплено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В порушення вищезазначених вимог законодавства, в протоколі про адміністративне правопорушення не відображені повні відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме щодо місця проживання чи реєстрації гр. України ОСОБА_3 на території України, що є неприпустимим при складанні протоколу, оскільки це в подальшому може унеможливити виконання постанови у вказаному провадженні.

Так, диспозицією статті 204-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення порядку в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

В той же час, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 14 лютого 2017 року о 12 год. 00 хв. порушив порядок вїзду на тимчасово окуповану територію України, а саме: здійснив вїзд через тимчасово закритий пункт пропуску «Сімферополь». Так, до протоколу надано копію закордонного паспорта гр. ОСОБА_1 з відмітками про перетин кордонів, однак відомостей про те, що він, як вказано в протоколі перетинав кордон 14 лютого 2017 року о 12 год. 00 хв. в пункті пропуску «Сімферополь» не має, не надано також білетів або інших будь-яких документів на підтвердження цього факту.

У звязку з вищевикладеним, постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.03.2017 р. (а.с.9) матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були повернуті до відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» ОКПП «Київ» ДПС України з метою усунення вищезазначених недоліків.

18 травня 2017 р. до Бориспільського міськрайонного суду Київської області знову надійшли матеріали даної адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 204-2 КУпАП.

Вивчивши матеріали даної справи, які повернулися до Бориспільського міськрайонного суду Київської області після доопрацювання, суддя прийшов до висновку, що постанова суду від 14.03.2017 р., залишились невиконаною, оскільки будь яких дій спрямованих на виконання постанови суду не проведено.

Ці обставини свідчать про те, в ході доопрацювання недоліки про які було зазначено в постанові суду працівниками відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» ОКПП «Київ» ДПС України взагалі не усувались та до матеріалів справи не було приєднано жодного документу, які б свідчили про те, що постанова суду виконувалась, та які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, що є неприпустимим.

В силу ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення ЧЦП № 187907 від 03.03.2017 р., складений інспектором 4-го відіпс впс «Бориспіль-1» сержантом ОСОБА_4 без з'ясовані та встановлення всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ст. 204-2 КУпАП, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, та з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 14 лютого 2017 року о 12 год. 00 хв. порушив порядок вїзду на тимчасово окуповану територію України, а саме: здійснив вїзд через тимчасово закритий пункт пропуску «Сімферополь». Протокол про адміністративне правопорушення, що складений з порушенням вищезазначених вимог законодавства не може бути поставлений в основу розгляду справи про адміністративне правопорушення, у звязку з чим він не є достатнім доказом вини.

Інших обставин в протоколі та матеріалах справи не відображено, у звязку з чим відсутні підстави для висновку про наявність в діях особи порушення ст. 204-2 КУпАП, про які вказано в протоколі.

При цьому, ст. 62 Конституції України закріплено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 19 ЗУ "Про міжнародні договори України", ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи все вищевикладене, суддя приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення ЧЦП № 187907 від 03.03.2017 р., складений щодо ОСОБА_1 не можливо визнавати таким процесуальним документом, який засвідчує факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204-2 КУпАП.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, визначеного ст. 204-2 КУпАП під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, - не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, - суд оцінює критично з наведених вище обставин.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми Закону, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 204-2 КУпАП слід закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 204-2 245, 251, 254, 256, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283-285 КУпАП України,

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 204-2 КУпАП, - закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________

Суддя: І.В.Криворучко