Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/273/17
Єдиний унікальний № 317/215/17 Головуючий в 1-й інстанції Ачкасов О.М.
Категорія - ст. 130 ч. 1 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Гріпас Ю.О., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та її захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 10 березня 2017 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Запорізького районного суду Запорізької області від 10 березня 2017 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, не працюючу, яка мешкає за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт. Кушугум, пров. Карєрний, буд. 14, із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортним засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 320 грн.

Як зазначено в постанові, 14.01.2017 року о 20-10 год., гр. ОСОБА_2 керувала транспортним засобом автомобілем НОМЕР_1 по вул. Маяковського 3А, Вознесенівський район в м. Запоріжжя, з явними ознаками алкогольного спяніння (нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п.п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на незаконність постанови через істотне порушення вимог процесуального закону, зазначає, що в її діях відсутній склад правопорушення, оскільки вона не керувала транспортним засобом, автомобіль стояв в дворі з виключеним двигуном, а вона просто перебувала в автомобілі. Однак судом навпаки зазначено в постанові, що ОСОБА_2 керувала транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння. Крім того, апелянт вказує, що її визнано винною в тому, що вона відмовилась від проходження медичного огляду на стан спяніння в присутності свідків, але вказані в протоколі свідки не були присутні в медичному закладі під час її відмови від проходження медичного огляду. Натомість свідки підписали протокол та бланки пояснень о 21-00 годині, а протокол було складено о 22-00 годині та підписано ОСОБА_2В о 22-40 годині. Також ОСОБА_2В зазначає, що вона не відмовлялась від проходження огляду ні на місці зупинки, ні в медичному закладі, а навпаки просила щоб пройти обстеження. Окрім того ОСОБА_2В вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог чинного законодавства, тому відсутні підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності.

З огляду на вказане, просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі відносно неї закрити,

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити, перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Виходячи з фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 269076, 14 січня 2017 року о 20-10 год., гр. ОСОБА_2 керувала транспортним засобом автомобілем НОМЕР_1 по вул. Маяковського 3А, Вознесенівський район в м. Запоріжжя, з явними ознаками алкогольного спяніння (нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п.п. 2.5 ПДР України (а.с.1).

Ці обставини визнані судом першої інстанції доведеними і покладені в основу оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Між тим, з такими висновками суду неможливо погодитися виходячи з наступного.

Не визначаючи свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_2 та її захисник зазначали, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, що ОСОБА_2 14.01.2017 року о 20-10 год. не керувала автомобілем НОМЕР_1 по вул. Маяковського, а лише знаходилась в салоні вказаного автомобіля.

Як вбачається з матеріалів справи, свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надано письмові пояснення (а.с.10, 11) про те, що на вул. Маяковського м. Запоріжжя 14.01.2017 року о 21-00 годині гр. ОСОБА_2 перебуваючи з явними ознаками алкогольного спяніння відмовилась від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу та у закладі охорони здоровя КУ «ЗОНД» ЗОР.

Натомість протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 269076, було складено 14 січня 2017 року о 22-00 годині в м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 31.

З викладеного вбачається, що свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заздалегідь надано пояснення щодо відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду.

Посилання в постанові суду першої інстанції на пояснення надані поліцейськими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан спяніння як на місці, так і згодом у медичному закладі, при двох свідках, не відповідає дійсності, оскільки згідно наданого відеозапису вбачається, що свідки під час перебування ОСОБА_2 в медичному закладі та під час складання протоколу о 22-00 годині, були відсутні.

Крім того, на відеозаписі, долученого до матеріалів справи, відсутній факт відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду, натомість зафіксовано прохання ОСОБА_2 про проведення огляду в медичному закладі.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції під час розгляду справи були порушені вимоги процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права, а тому вважає за наслідками розгляду апеляційної скарги, відповідно до вимог п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП, скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову у справі.

Підсумовуючи сукупність доказів, вважаю, що в постанові суду першої інстанції не обґрунтовано висновок про те, що ОСОБА_2 керувала транспортним засобом і відмовилась від медичного огляду на стан спяніння, оскільки свідки не давали пояснень саме про факт керування, а відеозапис підтверджує позицію ОСОБА_2 про те, що вона сиділа в автомобілі, двигун якого не працював.

Оскільки ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або відмову від огляду на стан спяніння, вважаю, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад правопорушення, що тягне за собою скасування постанови та закриття адміністративної справи на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2, задовольнити.

Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 10 березня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортним засобами на строк 1 рік, скасувати. Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1