АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/347/17 Справа № 695/870/17 Головуючий по 1 інстанції Степченко М. Ю.
Категорія: ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2017 р. м. Черкаси

Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, захисника Сизька Д. Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20 квітня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 20 400,00 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 3 (три) роки;

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн.;

на підставі статті 36 КУпАП визначено остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400,00 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 3 (три) роки; стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 320,00 грн.,

в с т а н о в и в :

Згідно з постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20 квітня 2017 року, якою об'єднано в одне провадження адміністративні справи № 3/695/549/17 та № 3/695/550/17 із присвоєнням номеру провадження № 3/695/549/17, ОСОБА_3 відповідно до протоколу серії АП1 № 216370 від 17.03.2017 року 17.03.2017 року близько 11-00 год. в с. Каврай Золотоніського району Черкаської області, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись заднім ходом здійснив наїзд на електроопору, чим пошкодив автомобіль та електроопору й завдав матеріальних збитків.

Відповідно до протоколу серії АП1 № 694350 від 17.03.2017 року, ОСОБА_3 17.03.2017 року близько 11-00 год. у с. Каврай, Золотоніського району Черкаської області керуючи автомобілем НОМЕР_2,, будучи причетним до дорожньо транспортної пригоди до проведення медичного огляду вживав спиртні напої. Від проходження медичного огляду у встановленому порядку у медичному закладі у лікаря нарколога та за допомогою приладу «Драгер» відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.10 (Є) ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20.04.2017 р. та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм чинного законодавства та з недотриманням вимог щодо обґрунтованості судового рішення, оскільки місцевий суд усупереч вимогам статей 251, 252, 268, 280 КУпАП не вжив заходи щодо повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Вказує, що порушення п. 10.9 Правил дорожнього руху мало б місце лише в тому випадку, якби, рухаючись заднім ходом, він створив небезпеку чи перешкоду іншим учасникам руху. При цьому учасником дорожнього руху визнається виключно особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі, а саме на частині території, призначеної для руху транспортних засобів і пішоходів та обмеженої по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу.

Указує, що, рухаючись заднім ходом, не лише не створював своїм рухом небезпеки та перешкод іншим учасникам руху, а ще й рухався поза межами дороги та здійснив наїзд на електроопору, яка не є учасником руху та розташовувалась не на дорозі, а на відстані кількох метрів від зовнішнього краю дороги.

Зазначає, що відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" № 14 від 23.12.2005 р. суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Вказує, що він не може бути суб'єктом правопорушення, оскільки під час наїзду на електроопору не брав участь у процесі руху на дорозі, а знаходився поза її межами.

Тому, вказує апелянт, в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв'язку з відсутністю об'єктивної сторона та суб'єкта цього правопорушення.

Також зазначає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, оскільки особа може бути притягнута до відповідальності за вживання алкоголю після дорожньо-транспортної пригоди до проведення медичного огляду лише за умови попередньої її участі у ДТП, а він не міг бути притягнутий до відповідальності за ст. 124 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях передбаченого цією статтею складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що після ДТП домовився з власником електроопори про відшкодування в добровільному порядку вартості її відновлення та попрямував додому, де і вжив спиртний напій після спливу більше 6 годин з моменту зіткнення з опорою.

Враховуючи, що подію, яка мала місце 17.03.2017 р., не можливо кваліфікувати як ДТП, то в його діях відсутній склад та подія правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та його захисник апеляційну скаргу підтримали з мотивів, які в ній наведені. ОСОБА_3 пояснив, що дійсно 17.03.2017 р., керуючи автомобілем та рухаючись заднім ходом, здійснив зіткнення з електроопорою, яка знаходилась на відстані 3-х метрів від дороги. Вказує, що, зателефонувавши в РЕС, поїхав додому в інше село, де й вжив пиво, тобто після ДТП, тому не вважає себе таким, який керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. Після чого до нього додому приїхали працівники поліції та склали відповідні протоколи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, його захисника, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя вважає наступне.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Суд апеляційної інстанції вбачає, що місцевий суд не мав достатніх підстав для визначення наявним складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в діях водія ОСОБА_3 з огляду на наступне.

Згідно ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Умовами настання адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є, зокрема, наявний причинний зв'язок між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди. У випадку відсутності такого зв'язку особу може бути притягнуто до цивільно-правової відповідальності.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що згідно протоколу серії АП1 № 216370 ОСОБА_3 ставиться у вину порушення вимоги п. 10.9 ПДР, згідно якого під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Згідно з п. 1.10 ПДР учасник дорожнього руху є особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин.

Виходячи з цього, доводи апелянта про те, що він не порушував саме п. 10.9 ПДР в цілому є обґрунтованими, й суд погоджується з тим, що в протоколі був указаний не відповідний пункт ПДР. У зв'язку з цим, неможливо на підставі у такий спосіб складеного протоколу обґрунтовано встановити наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у поєднанні з поставленням у вину факту порушення саме п. 10.9 ПДР. Однак, за умови зазначення у протоколі іншого належного пункту ПДР України, ситуація мала б бути іншою.

Втім, на думку суду, вказана неможливість не призводить до неможливості розцінювати зазначену вище подію як дорожньо транспортну пригоду в цілому. Відповідно до п. 1.10 ПДР, дорожньо-транспортна пригода - це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Ситуація, яка мала місце у цій справі, повністю відповідає указаним критеріям.

Тому щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП суддя апеляційного суду вбачає наступне.

Згідно ч. 4 ст. 130 КУпАП вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п'ятнадцять діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Як було указано вище, відповідно до п. 1.10 ПДР дорожньо-транспортна пригода - це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Згідно із п.п а, б, в, д, е, є п. 2.10 ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об'їзд місця пригоди; до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

З наданих в суді апеляційної інстанції пояснень, вбачається, що ОСОБА_3 не заперечує настання самої пригоди під час руху автомобіля, яким він керував, та завдання відповідних матеріальних збитків. При цьому працівники поліції ним викликані не були, оскільки після ДТП він поїхав додому, де й став вживати алкогольні напої.

Тому суддя апеляційного суду вважає, що ОСОБА_3, не залишившись на місці пригоди, не повідомивши про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, не чекаючи поліцейських та вживши до проведення медичного огляду алкоголь, обґрунтовано визнаний місцевим судом винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Виходячи з цього, дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 130 КУпАП судом першої інстанції кваліфіковані вірно. Стосовно виду і розміру стягнення суддя апеляційного суду вбачає, що суд першої інстанції належно і обґрунтовано застосував до обвинуваченого стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами згідно з санкцією ч. 4 ст. 130 КУпАП в редакції Закону України від 07.07.2016 р. № 1446-VIII.

Суд апеляційної інстанції вбачає, що, враховуючи особливу суспільну шкідливість вказаного правопорушення, стягнення у виді штрафу в сумі 20 400,00 грн. та три роки позбавлення права керування транспортними засобами є законним, справедливим, необхідним і достатнім стягненням для виправлення правопорушника та запобігання вчиненню ним подібних правопорушень надалі.

Тому, керуючись ст. 38, 245, 247, 280, 289, 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20 квітня 2017 року щодо ОСОБА_3 скасувати в частині обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Ухвалити в цій частині нову постанову, якою справу щодо ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрити за відсутністю в його діях складу указаного правопорушення.

В решті постанову суду першої інстанції, а саме в частині визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 20 400,00 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 3 (три) роки та стягнення судового збору в сумі 320,00 грн., залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко