АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/485/17 Справа № 703/1584/17 Головуючий по 1 інстанції Прилуцький В. О.
Категорія:ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2017 р. м. Черкаси

Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, їх захисників Шукліна Г. В. та ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 липня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1, працює помічником машиніста в моторвагонному депо ім. Т. Шевченка Одеської філії ПАТ «Українські залізниці»,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення:

- за ст. 124 КУпАП у виді штрафу, у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 340 (триста сорок) гривень.

- за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу, у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Остаточно накладено стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП.

Стягнуто на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в сумі 320 (триста двадцять) гривень.

Відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: АДРЕСА_2, тимчасово не працює,

провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП закрито, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,

в с т а н о в и в :

Згідно з постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 липня 2017 року ОСОБА_3 22 квітня 2017 року близько 11 години 08 хвилин по вул. Шевченка в м. Сміла Черкаської області керував автомобілем марки «Мазда 626», д.н.з. НОМЕР_3, та в порушення вимог п. 14.2 «б» ПДР України перед початком обгону не переконався, що водій транспортного засобу марки «Фольксваген», д.н.з НОМЕР_2, який рухався попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту ліворуч, розпочав обгін та допустив зіткнення з автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2, водій якого рухався попереду в попутному напрямку та розпочав маневр повороту ліворуч, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, та було завдано матеріальної шкоди.

Він же 22 квітня 2017 року близько 11 години 08 хвилин по вул. Шевченка в м. Сміла Черкаської області керував автомобілем марки «Мазда 626», д.н.з. НОМЕР_3, в стані алкогольного сп'яніння, покази алкотестера «Драгер» склали 0,97 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України.

ОСОБА_4 22 квітня 2017 року близько 11 години 08 хвилин по вул. Шевченка в м. Сміла Черкаської області, керував автомобілем марки «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2, та в порушення вимог п. 10.1 ПДР України перед початком повороту ліворуч не переконався, що це буде безпечним, розпочав маневр повороту ліворуч та допустив зіткнення з автомобілем «Мазда», д.н.з НОМЕР_3, водій якого здійснював обгін автомобіля «Фольксваген», внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальної шкоди.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 липня 2017 року та ухвалити нову постанову, якою закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Просить притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржувана постанова суду є необґрунтованою, незаконною та не відповідає нормам матеріального та процесуального права. Зазначає, що місцевий суд безпідставно відкинув його пояснення, натомість необґрунтовано прийняв пояснення ОСОБА_4, не дав належної оцінки наданим доказам у справі та упереджено поставився до показів свідків, а також зазначив в оскаржуваній постанові викривлені дані та хибні висновки, які не ґрунтуються на повному, всебічному та об'єктивному розгляді обставин ДТП.

Указує, що суд першої інстанції залишив поза увагою численні докази того, що автомобіль «Мазда» під його керуванням не здійснював обгін, а здійснював випередження, рухаючись по лівій смузі попутного руху, тоді як автомобіль «Фольксваген» під керуванням ОСОБА_4 розпочав без перестроювання з крайньої правої смуги попутного руху на крайню ліву смугу одразу маневр повороту ліворуч з правої смуги, не пропустивши автомобіль «Мазда», що в цей момент рухався в попутному напрямку по лівій смузі, таким чином «підрізавши» цей автомобіль з правого боку. Зазначеним маневром водій ОСОБА_4 створив для автомобіля «Мазда» аварійну ситуацію, фактично створивши небезпеку для руху та ставши перешкодою для руху цього автомобіля. У свою чергу він, керуючи автомобілем «Мазда», був змушений, об'їжджаючи перешкоду - автомобіль «Фольксваген», змінити напрямок руху з метою уникнення зіткнення з виїздом на смугу зустрічного руху. Тобто ДТП сталося внаслідок порушення саме ОСОБА_4 вимог ПДР, а саме п.п. 10,1, 10.3, 10.4 ПДР.

Зазначає, що суд першої інстанції, допитавши свідків, проігнорував показання свідка ОСОБА_8, який особисто й безпосередньо бачив ДТП та зіткнення транспортних засобів. Натомість суд прийняв і визнав достовірними показання інших двох свідків у справі ОСОБА_9 та ОСОБА_10, не врахувавши, що свідок ОСОБА_9, який є фізичною особою-підприємцем, здійснює діяльність з торгівлі будматеріалами в м. Сміла; є батьком власника пошкодженого автомобіля «Фольксваген» та приятелем й роботодавцем учасника ДТП ОСОБА_4, який керував автомобілем «Фольксваген», що належить сину ОСОБА_9, а свідок ОСОБА_10 працює продавцем в магазині ФОП ОСОБА_9, тобто є його підлеглою.

Крім того вказує, що твердження суду щодо факту ввімкнення водієм ОСОБА_4 покажчика лівого повороту, є викривленням дійсних пояснень ОСОБА_3 та є необґрунтованими, оскільки не має значення увімкнений покажчик повороту чи не увімкнений, якщо ТЗ здійснює поворот ліворуч з крайнього правого положення. В такому випадку увімкнений покажчик повороту не дає будь-якої переваги в русі автомобілю, який повертає.

Щодо висновків суду про характер і механізм контактування транспортних засобів, апелянт зазначає, що місцевий суд необґрунтовано та безпідставно відхилив його клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи від 12.07.2017 р. Тому твердження суду про те, як би мав відбуватися удар автомобілів та у яких випадках, жодним чином не підтверджені, носять виключно суб'єктивний характер і не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Крім того, судом не взяті до уваги надані до клопотання про призначення експертизи фотографії ДТП, які свідчать, що в даному випадку саме ОСОБА_4 при повороті ліворуч з вул. Шевченка не пропустив його автомобіль, який рухався у попутному напрямку по лівій смузі руху. Про це свідчить розташування ТЗ, а також місце удару на автомобілі «Мазда» - права задня частина.

Також вважає, що висновок суду про те, що схема ДТП однозначно виключає можливість того, що автомобіль «Мазда» рухався по паралельній лівій смузі руху, тоді як «Фольксваген» розпочав маневр повороту ліворуч з крайнього правого положення, є необґрунтованим та суперечить матеріалами справи, насамперед схемі ДТП. Висновок суду про те, що ширина проїзної частини для руху як автомобіля «Мазда», так і «Фольксвагена», становить по 5,05 метрів, є хибним, адже таким чином суд завідомо розміщає автомобіль «Мазда» на зустрічну смугу руху, тоді як цей автомобіль рухався не по зустрічній смузі руху, а саме по паралельній смузі попутного руху.

Проїзна частина в місці зіткнення дорожньої розмітки та дорожніх знаків 5.16, 5.17.1, 5.17.2 не має, отже кількість смуг визначається з урахуванням габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними. Враховуючи ширину автомобіля «Мазда» - 1701 мм (1,701 метрів) та автомобіля «Фольксваген» - 1840 мм (1,840 метрів), проїзна частина в цьому випадку має дві смуги для руху в одному напрямку.

Також зі змісту схеми ДТП прямо слідує ширина проїжджої частини; напрямки руху обох автомобілів перед зіткненням, включаючи зміну напрямку їх руху; подряпини від диска колеса автомобіля «Мазда», які підтверджує вектор напряму руху цього автомобіля (від умовної осьової лінії дороги до узбіччя смуги протилежного руху, тобто від зіткнення з автомобілем «Фольксваген»). Тому апелянт стверджує, що він в момент зіткнення не здійснював обгону автомобіля «Фольксваген», а здійснював випередження, рухаючись лівою смугою попутного руху. Про це свідчать сліди подряпини на асфальті від диску переднього правого колеса.

Крім того, зазначає апелянт, в порушення ст. 256 КУпАП в протоколі відсутні відомості про місце проживання свідків. Також є недійсними і не можуть братися до уваги при розгляді справи результати огляду на стан сп'яніння, оскільки вони отримані з порушенням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції отримані результати огляду на стан сп'яніння. Зокрема відсутній акт огляду на стан алкогольного сп'яніння, а в якості свідків залучені зацікавлені особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Відповідно до п. 22 Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог зазначеної Інструкції, вважаються недійсними. Інших достатніх та допустимих доказів того, що він перебував у стані сп'яніння, вказує апелянт, не надано.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та його захисник адвокат Шуклін Г. В. апеляційну скаргу підтримали з мотивів, які в ній наведені.

ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3, вбачаючи постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя вважає наступне.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Згідно ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Умовами настання адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є, зокрема, наявний причинний зв'язок між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди. У випадку відсутності такого зв'язку особу може бути притягнуто до цивільно-правової відповідальності.

Щодо притягнення ОСОБА_3 що адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суддя апеляційного суду вважає, що факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння встановлений судом першої інстанції не на підставі належних доказів.

Відповідно до п. 1 розділу 2 наказу МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп'яніння у разі проведення огляду на стан сп'яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Відповідно до п. 4 розділу 9 вказаної Інструкції, огляд на стан алкогольного сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких під підпис вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп'яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп'яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності).

У справі судом виявлено відсутність акту огляду на стан алкогольного сп'яніння особи, щодо якої складено протокол, в зв'язку з чим суд першої інстанції не в змозі був правильно перевірити викладені в протоколі обставини. За таких умов було неможливо встановити, що протокол складено з дотриманням вимог законодавства, а огляд особи на стан сп'яніння проводився з дотриманням указаних вище вимог Інструкції.

Таким чином, позиція апелянта в частині того, що у матеріалах справи відсутній документ, яким має бути належно підтверджений факт його перебування у стані сп'яніння в ході проведення такого огляду поліцейськими на місці за допомогою спеціальних технічних засобів, є обґрунтованою. За відсутності такого підтвердження (акту огляду) неможливо стверджувати про наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стосовно доводів апеляційної скарги про відсутність вини апелянта у спричиненні ДТП й навпаки винуватість ОСОБА_4 у зіткненні автомобілів, апеляційний суд вважає такі доводи необґрунтованими.

На думку суду апеляційної інстанції суд першої інстанції цілком обґрунтовано встановив, що в причинно-наслідковому зв'язку з виникненням ДТП перебували дії водія ОСОБА_3, який перед початком обгону не переконався в безпечності цього маневру. Доводи апелянта про те, що він фактично випереджав інший автомобіль по лівій стороні своєї смуги руху, суд апеляційної інстанції вбачає необґрунтованими, оскільки зі схеми ДТП очевидним є те, що зіткнення автомобілів відбулося на зустрічній смузі руху для них, що не заперечував у судовому засіданні й сам апелянт.

Тому, враховуючи викладене вище та керуючись ст. 247, 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 липня 2017 року відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скасувати в частині визнання ОСОБА_3 винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладення на нього стягнень за санкцією цієї частини статті, а також визначення сукупного стягнення за два правопорушення.

Провадження у справі щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутності складу цього правопорушення.

В частині визнання ОСОБА_3 винним за ст. 124 КУпАП з накладенням на нього стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. 00 коп., стягнення з ОСОБА_3 суми судового збору в розмірі 320 грн. 00 коп. та закриття провадження відносно ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко