П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 12 грудня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. ПавлоградаДніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

за участю особи, яка подала

апеляційну скаргу ОСОБА_2,

захисника Кравченка Д.В.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 12 грудня 2016 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Відповідно до постанови ОСОБА_2 26 серпня 2016 року в 09 год. 00 хв., керуючи транспортним засобом «Шкода», номерний знак НОМЕР_1, рухався на перехресті вул. Саперно - Слобідська та вул. Грінченка в м. Києві та в порушення п. п. 2.3 (б), 8.8 (б) Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не виконав сигнал регулювальника, а саме права рука витягнута вперед збоку грудей, здійснив рух прямо, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Опель», номерний знак НОМЕР_2, який рухався на дозволений сигнал регулювальника, в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Одночасно апелянт ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк він пропустив із поважних причин.

Апелянт зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції він не був присутнім, оскільки не отримував судову повістку про виклик до суду. ОСОБА_2 звертає увагу на те, що копію судового рішення до цього часу не отримав, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження він пропустив з поважних причин. На думку апелянта, судом порушено його право на захист.

Крім того, в доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що судом неповно досліджені необхідні для вирішення справи обставини та порушено норми матеріального і процесуального законодавства. На його думку, суд не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Апелянт звертає увагу на те, що він рухався по вул. Саперно - Слобідській в м. Києві, рух був обмежений, оскільки проводились ремонтні роботи проїзної частини дороги, а тому напрямок руху постійно змінювався та на дорозі працювало багато спецтехніки. Під'їжджаючи до перехрестя з вул. Грінченка, побачив, що світлофор не працює і продовжив рух, оскільки був на головній дорозі. В той час праворуч на перехресті в правій смузі руху стояли автомобілі, надаючи дорогу його автомобілю та іншим транспортним засобам, які рухалися по головній дорозі. ОСОБА_2 зазначає, що коли перетинав перехрестя, то в його автомобіль на великій швидкості в'їхав автомобіль «Опель» .

Апелянт стверджує, що регулювальника дорожнього руху на дорозі в той період часу не було, що підтверджується поясненнями свідків.

ОСОБА_2 звертає увагу на те, що є водієм багато років та вперше притягається до адміністративної відповідальності, що, на його думку, свідчить про значний досвід бережного керування транспортними засобами.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника Кравченка Д.В., які підтримали клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та підтримали апеляційну скаргу, допитавши свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд зобов'язаний був повідомити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки вона, відповідно до ст. 268 КУпАП, має право брати участь у розгляді справи.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_2 не був присутнім під час розгляду справи 12 грудня 2016 року.

В такому випадку десятиденний термін оскарження обчислюється з дня отримання ним постанови суду. Матеріали провадження даних про отримання ОСОБА_2 копії постанови суду не містять.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 не був присутнім при оголошенні постанови судді, а в матеріалах справи відсутні дані про дату отримання ним судового рішення, з урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свободпро право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безпосереднім судом, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 не пропустив строк на оскарження постанови, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Відповідно до ст. 251 КУпАП обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Як видно з матеріалів провадження, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення особою до направленого до суду протоколу додано схему місця дорожньо - транспортної пригоди (далі - ДТП), пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколи допиту свідків, протокол огляду місця ДТП, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) та постанова слідчого про закриття кримінального провадження.

У відповідності до завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення, визначених в ст. 245 КУпАП, суд мав би всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, дати належну оцінку наявним доказам і прийняти рішення в точній відповідності з законом.

Проте як видно з тексту оскаржуваного рішення, судом не дана оцінка жодному доказу та невмотивовано рішення про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Крім того, відповідно до матеріалів провадження, він не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи в суді, що позбавило його можливості давати пояснення, надавати докази, заявляти клопотання.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що на перехресті вул. Саперно - Слобідської та вул. Грінченка в м. Києві в момент ДТП світлофор не працював, регулювальника він не бачив, а тому, керуючись дорожнім знаком 2.3 - головна дорога, він перетинав перехрестя, будучи впевненим, що він має перевагу перед транспортними засобами, які рухаються справа. В цей час відбулось зіткнення з автомобілем поліції, який здійснював супроводження.

Його пояснення узгоджуються з письмовими поясненнями, які ОСОБА_2 дав безпосередньо після ДТП. Одночасно тоді ним було заявлено про двох свідків, які бачили місце знаходження регулювальника, а також заявлено, що місце знаходження учасників ДТП може підтвердити запис з відеореєстратора, встановленого в автомобілі супроводження «Опель».

Відповідно до матеріалів провадження, пояснення свідків, зазначених ОСОБА_2, а також носій з записом з відеореєстратора до протоколу не додано.

В суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_4 пояснив, що за викликом ОСОБА_2 він прибув на місце ДТП і бачив в автомобілі «Опель» відеореєстратор, проте, відповідно до відповіді командира батальйону супроводження на запит апеляційного суду автомобіль «Опель», номерний знак НОМЕР_2, відеореєстратором не обладнаний.

В той же час, відповідно до протоколу огляду місця ДТП (а.с. 13), зафіксовано наявність відеореєстратора в автомобілі «Опель».

Як зазначено на схемі місця пригоди (а.с.15), зіткнення автомобілів «Шкода» та «Опель» відбулося на перехресті вул. Саперно - Слобідської та вул. Грінченка в м. Києві. На схемі зазначено, що для автомобілів, які рухаються з боку Південного мосту встановлений знак 2.3 - головна дорога, знак 4.1 - рух прямо та світлофор, а для автомобілів, які рухаються по вул. Грінченка перед виїздом на вул. Саперно - Слобідську встановлений знак 2.1 - дати дорогу та світлофор.

Апеляційний суд зазначає, що схема пригоди та протокол огляду місця ДТП не узгоджуються між собою та не повністю відображають всі елементи ділянки дороги.

Так, на схемі місця ДТП під номером 4 зазначено ділянку, де відбувається ремонт дорожнього покриття, в той час як в протоколі ця обставина не відображена.

Крім того, у вказаних документах зазначено про дорожню розмітку 1.5, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямів на дорогах, які мають дві або три смуги, позначає межі смуг руху, за наявності двох і більше смуг, призначених для руху в одному напрямку.

В протоколі і схемі до нього зазначено про наявність двох смуг в одному напрямку, в той час як з наданого ОСОБА_2 знімку зі сайту «Яндекс», видно, що ділянка дороги, де сталася ДТП має три смуги руху в кожному напрямку.

Апеляційний суд зазначає, що ані на схемі місця ДТП, ані в протоколі огляду місця події не відображено те, що смуги руху зустрічного транспорту розділені не тільки смугами 1.2, але й зеленим насадженням, що відображено на вказаному вище знімку. Для з'ясування обставин ДТП це має суттєве значення, оскільки місце розташування регулювальника в такому випадку має бути таким, щоб забезпечувало можливість виконання його сигналів водіями транспортних засобів, які рухаються в зустрічних напрямках по вул. Саперно - Слобідській, а також з боку вул. Грінченка.

Як пояснив ОСОБА_2, перетинаючи перехрестя, він не бачив на ньому регулювальника.

В той же час, відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_6, він здійснював регулювально - розпорядчі дії на перехресті вул. Саперно - Слобідська та вул. Грінченка в м. Києві 26 серпня 2016 року, що також підтверджується інформацією командира батальйону супроводження, яка направлена до апеляційного суду.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, регулювальник - працівник поліції, що виконує регулювання дорожнього руху. Його сигнали є обов'язковими для всіх учасників руху.

Для того, щоб його сигнали були виконані учасники дорожнього руху повинні бачити регулювальника.

Як зазначено в письмових поясненнях ОСОБА_2, які він дав безпосередньо після ДТП, а також про що він заявив в суді апеляційної інстанції, регулювальника він не бачив. Одночасно він вказав свідків, які можуть пояснити про місце знаходження регулювальника.

Як видно з матеріалів провадження, в яких містяться протоколи допиту свідків, зокрема ОСОБА_6, інших співробітників поліції та самого ОСОБА_2, скопійованих з закритого кримінального провадження, місце розташування регулювальника органом досудового розслідування не з'ясовувалось, протоколи допиту вказаних ОСОБА_2 свідків до матеріалів справи не долучені.

В той же час, допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_5, який працює паркувальником біля магазину «Велика кишеня» пояснив, що 26 серпня 2016 року на перехресті вул. Саперно - Слобідської та вул. Грінченка були вимкнені світлофори і він бачив регулювальника, який поклав пляшку з водою під рекламний щит і знаходився неподалік, коли ДТП сталося не протилежній смузі руху.

Для з'ясування цих обставин апеляційним судом неодноразово через Головне управління Національної поліції в м. Києві викликався свідок ОСОБА_6, проте до суду він не з'явився.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

З огляду на це, в даному провадженні суд не може давати оцінку діям інших учасників дорожнього руху або службовим особам, які його регулювали.

Одночасно апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Під час розгляду справи в апеляційному суді не отримано доказів, які б спростовували доводи ОСОБА_2 про те, що на тій ділянці перехрестя вул. Саперно - Слобідська та вул. Грінченка, де сталася ДТП він не бачив регулювальника, оскільки його не було. Відтак не доведено недотримання ним п.п. 2.3(б), 8.8. (б) ПДР України.

З огляду на викладене, постанова суду про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 12 грудня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі щодо ОСОБА_2 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун