Категорія:ст.185 КУпАП Доповідач: Борсук П. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" квітня 2017 р. місто Луцьк

Суддя Апеляційного суду Волинської області Борсук П.П., з участю захисника ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1 приватного підприємця, на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 березня 2017 року про закриття щодо нього провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за ст.185 КУпАП,

В С Т А НО В И В:

Згідно постанови ОСОБА_2 визнано винним у тому, що 20 листопада 2016 року о 17 год. 45 хв. він, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, у громадському місці, а саме приміщенні ВОНД, що на вул.Карбишева, у м.Луцьку Волинської області, образливо чіплявся до працівників поліції, на законну вимогу поліцейського відмовився припинити адміністративне правопорушення та відійти на визначену відстань, чим вчинив злісну непокору законній вимозі працівника поліції.

Рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а провадження у справі закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв'язку із закінченням строків накладення на нього адміністративного стягнення.

Не погоджуючись із постановою суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскаржує її з мотивів незаконності. Посилається на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані про свідків, які були присутні на місці події, а у матеріалах справи відсутні їхні пояснення. З огляду на наведене виникають сумніви щодо вчинення апелянтом злісної непокори законній вимозі працівника поліції. З огляду на наведене просить скасувати рішення суду першої інстанції та провадження у справі за ст.185 КУпАП щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У доповненнях до апеляції скаржник зазначає, що поняття «злісна» є оціночним поняттям. Стверджує, що виконав вимогу працівника поліції відійти на визначену ним відстань. Натомість поліцейський декілька разів вдарив його дверима та не пред'явив на вимогу службового посвідчення. Тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника, який підтримав апеляцію у повному обсязі та просив її задовольнити, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

В силу вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов'язаний з'ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, при постановленні рішення судом першої інстанції вказаних вимог закону дотримано.

З матеріалів справи вбачається, що за вказаних обставин, місця та часу ОСОБА_2, дійсно, здійснив злісну непокору законній вимозі працівника поліції.

Доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АА № 333543 від 20 листопада 2016 року, протоколом про адміністративне затримання серії ВН № 004671 від 20 листопада 2016 року, рапортом інспектора роти № 1 батальйону УПП у місті Луцьку Данильчука О.П. від 20 листопада 2016 року.

Доводи апелянта про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані про свідків, які були присутні на місці події, та їхні пояснення, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються іншими доказами у справі.

Зокрема, відповідно до консультативного висновку спеціаліста № 4303 від 20 листопада 2017 року ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп'яніння.

Крім того, як вбачається з DVD-R диску з відеореєстраторів (боді-камер) патрульних поліцейських, ОСОБА_2 вступає у суперечку з працівниками поліції, на неодноразові їхні прохання відійти на визначену відстань, щоб не заважати їхній роботі, не реагує, в результаті чого затримується поліцейськими.

Доводи апелянта про те, що він не вчиняв злісної непокори законній вимозі працівника поліції, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу.

Об'єктом правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління.

Об'єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов'язків. Правопорушення вважається закінченим з моменту виникнення злісної непокори законним розпорядженням або вимогам поліцейського.

Таким чином, попри заперечення ОСОБА_2 своєї винуватості, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у його діях складу правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Невизнання першим своєї вини, на думку апеляційного суду, є нічим іншим, як способом уникнення адміністративної відповідальності.

З огляду на вищенаведене підстави для скасування постанови суду першої інстанції з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, відсутні, а тому керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 березня 2017 року щодо нього - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Волинської області П.П. Борсук