АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2017 р. м. Черкаси

Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4, інспектора роти № 2 батальйону УПП у м. Черкаси ОСОБА_9, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 лютого 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працює директором БТК «ЛАД+», проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік; стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 320 грн., -

в с т а н о в и в :

Згідно з постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 лютого 2017 року ОСОБА_3 29.11.2016 року о 02:25 год. по вул. 14 грудня в м. Черкаси керував автомобілем ВМW 316, д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців, порушення координації. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 лютого 2017 року та закрити провадження у справі, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі ч. 1 ст. 247 та п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що постанова суду є необґрунтованою та незаконною у зв'язку з неповнотою проведеного судового розгляду. При ухваленні оскаржуваної постанови місцевий суд порушив його право на справедливий судовий захист та принципи верховенства права, законності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, недостатньо аргументовано мотивував своє рішення, ухвалив його на припущеннях, а також допустив неправильність при застосуванні норм права. Вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на пояснення та доводи, які він надавав у своєму письмовому запереченні від 06.02.2017 р. Також йому було відмовлено у виклику та допиті свідків, пояснюючи це тим, що довгий час він не з'являвся на розгляд справи, а час притягнення його до адміністративної відповідальності спливає.

При цьому, зазначає апелянт, судом не враховано, що він жодного разу не був проінформований про розгляд цієї справи, а випадково про це дізнався 18 січня 2017 р., після чого відразу пішов до суду й ознайомився з матеріалами справи. На всі наступні судові засідання він з'являвся, але слухання переносилися, останнє відбулося 24 лютого 2017 року. Про це засідання також його ніхто не повідомляв. Дізнавався про час та дату, телефонуючи до помічника судді самостійно. На судове засідання він прибув зі своїм представником, який мав оригінал нотаріально завіреного доручення на представництво його інтересів, копія якого знаходилася у матеріалах справи. Але суддя заборонив йому, вказує апелянт, користуватися послугами представника, що є дуже суттєвим порушенням процесуальних норм, оскільки такий розгляд справи позбавив його можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема, дати пояснення, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою представника, заявити клопотання про допит свідків.

Зазначає, що зібрані по справі докази не є достатніми для визнання його вини у вчинені інкримінованого йому правопорушення, не відображають обставин справи та не відповідають вимогам ст. 130 КУпАП та ст. 266 КУпАП. Відповідно до п. 1. 10 Правил дорожнього руху, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія та право керування транспортним засобом відповідної категорії. В той же час ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння. Тому відповідальність за знаходження біля автомобіля, в непрацюючому автомобілі або який не рухається, навіть у стані алкогольного чи іншого сп'яніння, вказує обвинувачений, законодавством не встановлена.

Також в порушення вимог ст. 254, 256 КУпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення здійснювалось за його відсутністю. Лише після того як минуло 40 хв. з моменту складання протоколу, інший наряд патрульної поліції доставив свідків, які засвідчили той факт, що він відмовився від поїздки до медичного закладу. Жодного відображення обставин, що мають суттєве значення по цій справі, а саме: його автомобіль знаходився у нерухомому стані, він не керував транспортним засобом - у протоколі відсутні. Протокол на підпис йому не дали, покази свідків в протокол вносити не стали, копію протоколу не вручили. Вказує, що копію протоколу отримав 18 січня 2017 року у приміщенні суду.

Крім цього, нагрудна відеокамера (відео-реєстратор) повинна активуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відео-зйомки при будь-якому контакті з особами. Однак, жодних доказів (фото, відео, результати виміру вмісту алкоголю за допомогою технічних засобів), крім неправдивих свідчень осіб, які вписані в протокол свідками подій, у працівників поліції немає. Разом з тим, місцевий суд в оскаржуваній постанові не надав оцінки цим фактам. Розглядаючи справу, суд значно відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду та порушив вимоги п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 за № 14.

У судовому засідання ОСОБА_3 та його представник апеляційну скаргу підтримали з мотивів, які в ній наведені. Просили скасувати оскаржувану постанову і ухвалити нову, якою закрити провадження в справі, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_3 пояснив, що він вечором з друзями просто стояв біля свого автомобіля, який був припаркований на цьому місці ще з обіду. Не заперечує, що вони з друзями вживали алкоголь, однак він в стані сп'яніння за кермо не сідав, тому відмовився їхати на освідування.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (знайомі обвинуваченого) дали аналогічні за змістом покази. Зокрема показали, що вони ще вдень прийшли до домоволодіння ОСОБА_3, щоб допомогти йому виконати певну роботу. Його автомобіль ще з обіду стояв біля будинку. Вечором вони повечеряли, вживаючи при цьому алкоголь, й вийшли на вулицю покурити. Коли вони стояли біля автомобіля, під'їхав поліцейський патруль й запитав про власника припаркованого поруч автомобіля. З'ясувавши, що це автомобіль ОСОБА_3, поліцейські з невідомих причин почали стверджувати, що він керував автомобілем в стані сп'яніння і вимагати, щоб він їхав на освідування, на що останній відмовився.

Інспектор ОСОБА_9 у судовому засіданні показала, що, перебуваючи на чергуванні, було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_3, який знаходився з явними ознаками алкогольного сп'яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. Йому було запропоновано пройти медичний огляд у встановленому законом порядку, однак він відмовився від його проходження у присутності свідків. В автомобілі також були допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які поводилися зухвало, хоча водій поводився спокійно, надавши свій паспорт, але відмовившись надати посвідчення водія, вказавши, що не керував автомобілем. Інспектор також вказала, що, на жаль, жодного файлу з відеозаписом цих подій вона суду надати не може, оскільки вони не збереглися.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя вважає наступне.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Суд апеляційної інстанції вбачає, що місцевий суд не мав достатніх підстав для визначення наявним складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях водія ОСОБА_3, оскільки обґрунтованих доказів того, що він перебував за кермом в стані сп'яніння немає. Він сам, а також допитані в судовому засіданні свідки, категорично це заперечують. Указані в протоколі про адміністративне правопорушення свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_10 були свідками факту відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння, що ним і не заперечується.

Однак, відповідальність за таку відмову чинним КУпАП передбачена для водія, тобто для особи, яка керує транспортним засобом. Таким чином, цей факт має бути належно встановлений і підтверджений. Втім, належного підтвердження цього факту в матеріалах справи немає.

Тому, виходячи з принципу презумпції невинуватості та керуючись ст. 247, 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 лютого 2017 року відносно ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, закривши провадження в справі за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу указаного адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко