АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2017 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Крегула М.М., з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду від 20 січня 2017 року якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, пенсіонер,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн.,

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 23.11.2016 року о 13 год. 55 хв. в м.Ужгород по вул.Заньковецької, 11, керував автомобілем марки «OPEL Astra» н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп»яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Огляд на стан сп»яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням технічного приладу «Драгер-0260», в присутності двох свідків.

На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови судді Ужгородського міськрайонного суду від 20 січня 2017 року щодо нього та закриття провадження у справі. В обґрунтування своїх вимог апелянт вказує на незаконність та необгрунтованість постанови судді, оскільки вважає, що висновки суду про його винуватість у вчиненні правопорушення, зроблено неправильно, такі не відповідають дійсним обставинам справи. Стверджує, що інформація про вчинення ним правопорушення, не відповідає дійсності, оскільки співробітниками поліції його затримано не під час керування автомобілем. Крім того, на думку апелянта, дії працівників поліції суперечили вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп»яніння, оскільки свідки були запрошені вже при оформленні протоколу, а технічний прилад, який застосовувався поліцейським для виявлення стану алкогольного сп»яніння, не передбачений Переліком технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, які підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення свідків ОСОБА_2, Лисак А.М., ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи та наведені доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 №459696 від 23.11.2016 року, зміст якого відповідає вимогам ст.256 КУпАП, згідно якого ОСОБА_1 23.11.2016 року о 13 год. 55 хв. в м.Ужгород по вул.Заньковецької, 11, керував автомобілем «OPEL Astra» н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп»яніння, чим порушив п.2.9 «А» Правил дорожнього руху України. Огляд на стан сп»яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Драгер ARHJ-0260» , в присутності двох свідків.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, стверджується доданим до протоколу результатом тестування та Актом огляду на стан алкогольного сп»яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з якими ОСОБА_1 у встановлений в протоколі час перебував у стані алкогольного сп»яніння - 0,56% проміле етилового спирту.

Вказані в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 обставини знайшли підтвердження і в письмових поясненнях свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які вказали, що ОСОБА_1 огляд на стан сп»яніння проходив в їх присутності, за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер», результатом якого є - 0,56%. Вказані пояснення свідків не протирічать змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 23.11.2016 року, який свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підписаний.

Таким чином, наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необгрунтованими.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 визнав, що саме він, як водій доставив авто до місця зупинки і ніхто іншій, окрім нього, не знаходився в його автомобілі. Однак поліцейськими його затримано не за керуванням автомобілем. На підтвердження цих доводів послався на покази свідка ОСОБА_2, який в судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що був запрошений, щоб автомобіль ОСОБА_1 відігнати до нього додому.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем в стані сп"яніння спростовуються поясненнями особи, яка складала протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - інспектора роти №1 бат.УПП у містах Ужгороді та Мукачево лейтенанта поліції ОСОБА_4, який в судовому засіданні апеляційного суду показав, що 23.11.2016 року близько 2313 год. 55 хв. водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «OPELAstra» н.з. НОМЕР_1, по вул.Заньковецькій в м.Ужгороді, рухався назустріч та припаркувавши авто, здійснив неправильну зупинку на перехресті вулиць Заньковецької та Сечені, у зв»язку з чим він негайно прибув до вказаного авто, за кермом якого знаходився ОСОБА_1 В ході спілкування з водієм ОСОБА_1 та складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, було помічено ознаки алкогольного сп»яніння та запропоновано проти огляд на місці зупинки, на що водій ОСОБА_1 погодився. Результат огляду був - 0,56% проміле етилового спирту.

Аналогічні пояснення в судовому засідання апеляційного суду надав інспектор патрульної роти №1 бат.УПП у містах Ужгороді та Мукачево ст.сержант поліції Лисак А.М.

Крім того, із постанови серії АР №055947 вбачається, що ОСОБА_1 також визнаний винним та підданий адміністративному стягненню за здійснення, в порушення вимог п.15.9»г» Правил дорожнього руху України, зупинки на перехресті вулиць Заньковецької та Сечені.

Зазначеними доказами, які є абсолютно об»єктивними, повністю спростовуються як твердження ОСОБА_1, які надані на його захист.

Наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі твердження про невідповідність проведеного щодо нього огляду на стан сп»яніння вимогам нормативних актів, у зв»язку із проведенням такого з використанням спеціального технічного засобу, не передбаченим Переліком технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції для такого огляду, є безпідставними, оскільки, як видно з матеріалів справи огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп»яніння, був проведений у точній відповідності вимогам ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735.

Судом першої інстанції цим обставинам та наявним у справі доказам дано всебічну оцінку та з урахуванням вимог ст..33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП України і накладено стягнення у відповідності до санкції, зазначеного закону .

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення місцевим судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало у нез»ясуванні всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 січня 2017 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя М.М.Крегул