Справа №345/58/17
Провадження № 3/345/32/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.03.2017 року м.Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Сухарник І.І., за участі захисника адвоката ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи, які надійшли від Управління Держпраці в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, заступника генерального директора з управління персоналом та адміністративних питань ТОВ «Карпатнафтохім» за ст. 41 ч. 1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

від Управління Держпраці в Івано-Франківській області надійшли матеріали щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_2 вчинив триваюче адміністративне правопорушення вимог законодавства про працю, встановлене при плановій перевірці ТОВ «Карпатнафтохім», відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 41 КУпАП, а саме:

ч. 1 ст. 47, ст. 116 КЗпП України. Має місце не проведення при звільненні працівників виплати всіх сум, що належать їм від підприємства в день звільнення;

ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, виплачується працівникові середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку;

ч. 4 ст. 115 КЗпП України, ст. 21 Закону України «Про відпустки». Заробітна плата працівникам у ТОВ «Карпатнафтохім» виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки;

ст. 113 КЗпП України, так як має місце не оплата часу простою не з вини працівника, з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки, встановленого працівникові розряду (окладу);

ч. 1 ст. 47 КЗпП України, має місце не видача трудової книжки у день звільнення;

ч. 1 і ч. 2 ст. 115 КЗпП України, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», так як у ТОВ «Карпатнафтохім» виплата заробітної плати проводиться два рази на місяць, але в деяких випадках проміжок часу між авансом та зарплатою перевищує 16 календарних днів;

ст. 119 КЗпП України, п. 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою КМУ від 08.02.1995 р. № 100, так як в ТОВ «Карпатнафтохім» заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються для обчислення середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення, не коригуються на коефіцієнт їхнього підвищення, що призвело до заниження виплат 31 мобілізованому працівнику;

ч. 2 ст. 84 КЗпП України, ст. 26 Закону України «Про відпустки», так як має місце надання відпусток без збереження заробітної плати на термін більше, ніж 15 календарних днів на рік;

п. 4 постанови КМУ від 01.08.1992 р. № 442, так як у ТОВ «Карпатнафтохім» атестація робочих місць проводиться рідше одного разу на пять років.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину в частині не проведення коригування заробітної плати та оплати простою не визнав та пояснив, що у ТОВ «Карпатнафтохім» не було фінансової можливості проводити коригування заробітної плати, а оплата простою здійснювалася відповідно до встановлених працівникам тарифних ставок ( окладів). Вину у вчиненні інших порушень визнав повністю.

Захисник ОСОБА_2М адвокат ОСОБА_1 зазначив, що пунктом 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, передбачено, що коригування заробітної плати, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, на коефіцієнт їх підвищення та за проміжок часу до підвищення, проводиться тільки у двох випадках: якщо підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації здійснено відповідно до актів законодавства або за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах). Оскільки у 2015-2016 рр. збільшення посадових окладів і тарифних ставок у ТОВ «Карпатнафтохім» відбувались за одностороннім рішенням роботодавця, а не відповідно до актів законодавства і не на підставі рішень, передбачених колективними договорами, то відсутні правові підстави для коригування заробітної плати, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, на коефіцієнт їх підвищення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника, вважаю, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, які зазначені у протоколі, частково підтверджується.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 КЗпП України на час виконання державних або громадських обов'язків, якщо за чинним законодавством України ці обов'язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Пунктом 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, встановлено, що у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

За змістом статті 84 Цивільного кодексу України товариства, які здійснюють підприємницьку діяльність з метою одержання прибутку та наступного його розподілу між учасниками (підприємницькі товариства), можуть бути створені лише як господарські товариства (повне товариство, командитне товариство, товариство з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерне товариство) або виробничі кооперативи.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про господарські товариства» товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами.

Частиною другою статті 140 Цивільного кодексу України передбачено, що учасники товариства з обмеженою відповідальністю не відповідають за його зобов'язаннями і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, у межах вартості своїх вкладів.

Відповідно до правової позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, яка міститься у постанові від 18 лютого 2015 р. (справа № 6-234цс14), на госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей, таке рішення приймається виконавчим органом підприємства, відповідно до повноважень, встановлених його статутом.

Однак, як факту прийняття виконавчим органом ТОВ «Карпатнафтохім» рішення про коригування заробітної плати, так і наявності фінансової можливості у ТОВ «Карпатнафтохім» проводити таке коригування заробітної плати та інших виплат, актом перевірки не встановлено (а.с. 7-11).

При цьому слід зазначити, що ОСОБА_2 вказав, що у 2015-2016 рр. виконавчим органом рішень про коригування заробітної плати не приймалось.

Крім того, з буквального тлумачення пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, слід дійти висновку, що коригування заробітної плати, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, на коефіцієнт їх підвищення та за проміжок часу до підвищення, проводиться тільки у випадках, якщо підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації здійснено відповідно до актів законодавства або за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах).

Так, з наявних в матеріалах справи копій наказів від 20.04.2015 р. № 136 і від 31.03.2016 р. № 92, якими підвищувались тарифні ставки та посадові оклади, не вбачається їх прийняття відповідно до актів законодавства (а.с. 61, 62).

Також не передбачено обовязку роботодавця підвищити тарифні ставки (посадові оклади) працівникам у Колективному договорі між роботодавцем ТОВ «Карпатнафтохім» і обєднаною організацією профспілки «ЛУКОР -Карпатнафтохім» на 2011-2013 рр., який в силу вимог ч. 3 ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди» був чинним до 28.10.2015 р.(а.с. 63-75, 76-81).

Згідно пункту 5.9 Колективного договору між роботодавцем ТОВ «Карпатнафтохім» і обєднаною організацією профспілки «ЛУКОР -Карпатнафтохім» на 2015-2018 рр., роботодавець проводить всі зміни в розмірах і умовах оплати праці, згідно з чинним законодавством України та обовязковим повідомленням працівників.

Інших умов, зокрема, щодо розмірів, строків чи термінів підвищення тарифних ставок (посадових окладів) цей колективний договір не містить (а.с. 82-91, 92-94).

Згідно із ч. 4 ст. 97 КЗпП України власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Отже, за приписом цієї правової норми роботодавець не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами, натомість приймати в односторонньому порядку рішення з питань оплати праці, які покращують такі умови, має право.

Відтак з досліджених локальних нормативних актів з питань оплати праці слідує, що підвищення тарифних ставок та посадових окладів проведено ТОВ «Карпатнафтохім» в односторонньому порядку, в сторону покращення, тобто збільшення цих величин.

Отже, за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення та акті перевірки, у ТОВ «Карпатнафтохім» не було обовязку проводити коригування заробітної плати на коефіцієнт її підвищення.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням від 31.10.2016 р. № 374-п ряд працівників ТОВ «Карпатнафтохім», за їх згодою, було переведено на 0.4, 0.5, 0.6, 0.6 тарифної ставки чи посадового окладу (а.с. 18-25).

Згідно розпорядження від 31.10.2016 р. № 375-п оголошено простій, в тому числі і працівників, яких переведено розпорядженням від 31.10.2016 р. № 374-п.

Таким чином, оплата простою здійснювалась виходячи із встановлених на момент оголошення простою тарифної ставки чи посадового окладу, що вказує на відсутність порушень законодавства про працю в цій частині.

За таких обставин приходжу до висновку про відсутність події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2 щодо порушень ст. 119 КЗпП України, п. 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою КМУ від 08.02.1995 р. № 100 (не проведення коригування заробітної плати на коефіцієнт її підвищення) і ст. 113 КЗпП України (не оплата часу простою не з вини працівника).

Окрім часткового визнання вини ОСОБА_2, його вина у вчиненні інших порушень законодавства про працю підтверджується протоколом, актом перевірки та іншими матеріалами справи.

Таким чином, ОСОБА_2 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 47, ст. 116 КЗпП України; ст. 117 КЗпП України; ч. 4 ст. 115 КЗпП України, ст. 21 Закону України «Про відпустки»; ч. 1 ст. 47 КЗпП України; ч. 1 і ч. 2 ст. 115 КЗпП України, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про оплату праці»; ч. 2 ст. 84 КЗпП України, ст. 26 Закону України «Про відпустки»; п. 4 постанови КМУ від 01.08.1992 р. № 442.

У відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховую характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, та вважаю за доцільне застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ст. 40 -1 ч. 1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 41 КУпАП, ст.ст. 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 41 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Держаної судової адміністрації України 320,00 грн. судового збору.

Постанову може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області, протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: