Провадження № 33/792/495/17
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2017 року м. Хмельницький

Суддя Апеляційного суду Хмельницької області Федорова Н.О., з участю секретарів судового засідання Пелюх О.С., Купельської Н.П., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду від 21 червня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 320 грн. судового збору.

За постановою суду, 31 травня 2017 року о 00 год. 10 хв. ОСОБА_1 в м. Хмельницькому, по вул. Кармелюка, 5, в порушення п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом марки БМВ 315, номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки участі у розгляді справи не приймав. Про постанову суду дізнався від органів виконавчої служби, а її копію отримав лише 01.09.2017 року, після того, як звернувся до суду першої інстанції з відповідною заявою. Постанову суду просить скасувати та провадження в справі закрити. Вказує, що ввечері 30.05.2017 року під час святкування в гаражі дня народження свого товариша вживав алкогольні напої, проте автомобілем не керував, оскільки у нього не було документів на право керування ним, ключів, а сам автомобіль перебував у несправному стані. Зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт керування ним автомобілем. Крім того, заначає, що розгляд справи відбувся за його відсутності, хоча він зявився до суду у визначені у протоколі про адміністративне правопорушення час та день, чим порушено право останнього на захист.

Як видно із матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутнім у судовому засіданні 21 червня 2017 року (а.с. 8). Із заявою про видачу йому судового рішення до Хмельницького міськрайонного суду він звернувся 17.08.2017 року (а.с. 23). Копія постанови, відповідно до штампу на її копії, була видана апелянту 01 вересня 2017 року (а.с. 24). За таких обставин, апелянт пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин, а тому його слід поновити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, ОСОБА_1 та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши її доводи, суд вважає, що вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Гурепка проти України» від 8 липня 2010 року, зазначив, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції та, відповідно, й ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції; Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, в справі «Лучанінова проти України» (рішення від 9 червня 2011 року, заява № 16347/02) провадження в справі про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Відповідно до ч. 1 ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У відповідності до ст. 62 Конституціїї України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням адміністративного судочинства є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вирішуючи справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 суд першої інстанції допустив порушення вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ґрунтується на протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №205101 від 31.05.2017 року, висновку ХОНД № 2336 щодо результатів медичного обстеження від 31.05.2017 року, розписці ОСОБА_3 від 31.05.2017 року та відеозаписі обставин з місця події.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №205101 від 31.05.2017 року, 31 травня 2017 року о 00 год. 10 хв. в м. Хмельницькому, по вул. Кармелюка, 5, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки БМВ 315, державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога за адресою: м. Хмельницький, вул. Юхима Сіцінського, 16. Даними вказаного протоколу підтверджується, що свідків вказаної події не було (а.с. 1).

Тобто, відповідно до вказаного протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкриміновано таку ознаку адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, як керування особою транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Разом з тим, даних про те, що він у цей день та час керував автомобілем в стані алкогольного спяніння матеріали справи не містять.

Так, із наявної в матеріалах справи розписки ОСОБА_3 вбачається лише взяття ним на поруки автомобіля БМВ 315, державний номерний знак НОМЕР_1, та його зобовязання не допускати до керування цим автомобілем ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с. 2).

Висновок Хмельницького обласного наркологічного диспансеру щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 2336 від 31.05.2017 року містить відомості лише про перебування ОСОБА_1 на час проходження огляду в стані аклогольного спяніння, чого останній фактично не заперечував (а.с. 3).

Що стосується долучених до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції та реєстратора їх автомобіля, то з них факту керування останнім автомобілем марки БМВ 315, не вбачається. Зокрема, ними стверджується лише факт перебування останнього в стані алкогольного спяніння в автомобілі, який стояв поблизу гаража. Жодних відомостей про те, що вказаний автомобіль рухався, тим більше під керуванням ОСОБА_5, ці відеозаписи не містять. (а.с. 4).

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, не дослідив обєктивну сторону інкримінованого апелянту правопорушення керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, в результаті чого прийшов до необгрунтованого висновку про керування ним автомобілем в стані алкогольного спяніння.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 не заперечував, що вживав алкогольні напої ввечері 30 травня 2017 року, проте заперечив факт керування автомобілем в стані алкогольного спяніння. Пояснив, що того вечора у гаражі святкував день народження товариша. Час від часу він з іншими приятелями виходили із гаража, курили цигарки та включали музику в автомобілі, який стояв біля гаража. Автомобілем він керувати не міг з огляду на те, що у нього не було ключів та документів на право керування, а сам автомобіль перебував у технічно несправному стані.

Проаналізувавши пояснення ОСОБА_1, апеляційний суд звертає увагу, що ці пояснення є логічними, правдивими та підтверджуються іншими безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема відеозаписом наявним в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки недоведено керування останнім транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, а перебування у автомобілі, який не рухався, не є керуванням транспортним засобом.

Жодних інших належних, допустимих та достатніх доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суду не надано.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За викладених обставин провадженні в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 необхідно закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду від 21 червня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_6