Провадження № 3/127/6117/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.12.2017 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Вишар І.Ю., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в м. Вінниці про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого у ФОП «ОСОБА_2П.», ІПН НОМЕР_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 03.09.2017 року о 05 год. 30 хв. в м. Вінниці по вул. Максимовича, 22, в порушення вимог п. 2.9(а) ПДР України, керував автомобілем НОМЕР_2, в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився у встановленому законом порядку в КЗ ВОНД «Соціотерапія», медичним висновком №1955 зафіксовано результат 1,16%, 1,16%, тобто проба позитивна.

В судовому засіданні правопорушник вину не визнав, пояснивши, що в момент керування автомобілем діяв в стані крайньої необхідності.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

У ст. 251 КУпАП зазначено, що докази у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд, заслухавши пояснення правопорушника, дослідивши матеріали справи, враховуючи:

п. 2.9. Правил дорожньогоруху, згідно якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;

п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерствавнутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'яУкраїни № 1452/735 від 09.11.2015 р., огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку);

п. 7 вищезазначеної Інструкції - встановлення стану алкогольного спяніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові; враховуючи вказані норми суд прийшов до висновку що дії ОСОБА_1 кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортними засобами в стані алкогольного спяніння.

Суд критично розцінює пояснення ОСОБА_1 та вважає їх як намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки будь-яких доказів на підтвердження ним обставин виникнення стану крайньої необхідності суду не надано, у той же час заперечення правопорушника щодо суті та обставин вчинення ним адміністративного правопорушення спростовуються матеріалами справи.

При цьому, вина правопорушника цілком доводиться матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД№147942 від 03.09.2017 року, медичним висновком №1955, довідкою поліції.

Разом з тим, ст. 38 КУпАП передбачає, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку з закінченням на момент розглядусправи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

З огляду на те, що правопорушення вчинене 03.09.2017 року на час розгляду адміністративної справи в суді строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1. закінчився, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі ст. 38 КУпАП.

Враховую вищевикладене, керуючись ст.38, ч. 1 ст.130, 280 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1ст. 130 КУпАП закрити, в звязку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

На постанову суду може бути подана апеляція протягом 10-ти діб з моменту її винесення.

Суддя