Справа № 742/2232/17 Головуючий у 1 інстанції Коваленко А. В.
Провадження № 33/795/409/2017
Категорія - ст. 130 ч.1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого судді Демченка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 в інтересах особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 серпня 2017 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, не працює, проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн. 00 коп.

Судом було визнано винним ОСОБА_3 в тому, що він 23 липня 2017 року о 02 год. 40 хв. в м. Прилуки по вулиці Київській, в районі будинку 301, керував мопедом марки «HONDA DIO», в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі вказуючи про необґрунтованість прийнятого рішення адвокат просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Автор скарги стверджує, що ОСОБА_2 не було зупинено під час керування мопедом, а тому не було правових підстав на доставку його для огляду на стан спяніння. Крім того, звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення присутнє посилання на акт, а не на висновок, як того вимагає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного... чи іншого спяніння. Також вказує, що з адмінпротоколу не вбачається, що поліцейським на місці пропонувалось пройти огляд на стан спяніння на місці та наявні ознаки спяніння. Автор скарги зазначає, що висновок медичного огляду складений відносно ОСОБА_2, а тому не може бути прийнятий до уваги, що є порушенням відповідно до п.18 Інструкції. За таких обставин, співробітники поліції допустили порушення при проведенні процедури огляду на стан спяніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення.

В засідання апеляційного суду захисник та особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені в передбаченому законом порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

Об'єктивна сторона зазначеного складу адміністративного правопорушення керування транспортними засобами особами в стані сп'яніння.

В матеріалам справи міститься висновок №145 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного... чи іншого спяніння (а.с.6), відповідно до якого медичний огляд проведений щодо ОСОБА_2, тобто не особи, притягнутої до адміністративної відповідальності.

А тому доводи захисника про те, що висновок медичного огляду не може бути прийнятий судом, заслуговує на увагу.

Крім того, витребуваний на запит суду акт медичного огляду (а.с.26), на підставі якого був виданий висновок, також свідчить про проведення медичного огляду щодо ОСОБА_2.

За цих обставин апеляційний суду вважає висновок №145 неналежним доказом по справі.

Як слідує з показань допитаного в судовому засіданні місцевого суду в якості свідка інспектора поліції ОСОБА_4, що ОСОБА_2 він безпосередньо не зупиняв, а лише після того як хтось із громадян повідомив, що водій мопеда попрямував до магазину та при цьому він перебував в стані алкогольного сп'яніння, інспектор підійшов щоб здійснити перевірку документів та запропонував проїхати в лікарню на обстеження.

Дані аналогічні показання і свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6. які також вказали що до магазину під'їхав чоловік на мопеді і пішов в бік магазину. Відразу до нього підійшли працівники поліції, після чого вони пішли до автомобіля поліції.

Під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функції водія під час руху транспорту, тобто вплив на органи керування транспортного засобу, що призвело до зміни його положення відносно початкового.

Зазначене правопорушення вважається закінченим з того часу, коли особа, перебуваючи у нетверезому стані, призвела до руху транспортний засіб.

З дослідженого в судовому засіданні протоколу Серія БР №011601, який складений 23 липня 2017 року о 04 год. 18 хв. слідує, що ОСОБА_2 керував мопедом в стані алкогольного спяніння.

Проте, допитаний в судовому засіданні місцевого суду інспектор патрульної поліції та свідки, які надавали письмові пояснення, самі спростували що бачили саме керування транспортним засобом, пояснивши, що громадянин ОСОБА_2 лише, на їх думку, знаходився в стані алкогольного спяніння та попрямував в бік магазину.

Обставини справи й те, що фактичної зупинки транспортного засобу поліцейськими не було, встановити факт перебування особи в стані алкогольного спяніння також не представляється можливим, оскільки висновок медичного огляду є неналежним доказом по справі, свідчить про відсутність обєктивної сторони адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2

За таких обставин, суд першої інстанції передчасно прийшов до висновку про вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, неповно встановивши фактичні обставини справи, не дослідивши та не перевіривши належним чином всі докази в справі та, відповідно, був позбавлений можливості дати їм належної правової оцінки.

Оскаржувана постанова місцевого суду містить в собі неповноту дослідження доказів, які впливають на її законність і обґрунтованість та підлягає скасуванню.

У звязку з тим, що в суді апеляційної інстанції встановлено відсутність доказів обєктивної сторони правопорушення з боку ОСОБА_2, тому апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 247, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 в інтересах особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 серпня 2017 року щодо ОСОБА_3 скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова вступає в закону силу негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_7