ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2017 р. смт. Веселе

Суддя Веселівського районного суду Запорізької області Нагорний А.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Головного управління Держпраці у Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, завідувач ВКДНЗ ясла-садок № 2 «Світлячок», протягом року адміністративному стягненню не піддавалася, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1, за ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Веселівського районного суду Запорізької області з Головного управління Держпраці у Запорізькій області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП.

У протоколі зазначено, що ОСОБА_1 займає посаду завідувача ВКДНЗ ясла-садок № 2 «Світлячок» на підставі наказу № 33/1-к від 09.06.2011 р.

Під час виконання посадових обовязків, маючи організаційно-розпорядчі функції, допустила порушення законодавства про працю, а саме, при звільненні працівників розрахункові видаються з порушенням чинного законодавства. Так, згідно наказу № 03-02/73-к від 31.08.2016 р. звільнено вихователя ОСОБА_2 Відповідно до розрахунково-платіжної відомості за серпень 2016 р. працівнику нараховані розрахункові кошти в сумі 353,28 грн. Згідно табеля обліку робочого часу за серпень 2016 року в день звільнення 31.08.2016 р. ОСОБА_2 працювала на робочому місці. Відповідно до відомості на перерахунок коштів за серпень 2016 року розрахункові працівник одержала 14.09.2016 р. Таким чином, виплату всіх сум, що належать від підприємства в день звільнення не проведено, чим порушено ч.1 ст.116 КЗпП України.

В порушення вимог ч.1 ст.117 КЗпП України - працівнику ОСОБА_2 в день виплати розрахункових коштів 14.09.2015 р. не проведено нарахування та виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки за три дні до її початку не виплачується. Так, працівниці ОСОБА_3 надана чергова відпустка з 21.09.2016 р. (наказ № 03-03/13-в від 19.09.2016 р.), проте заробітну плату за час щорічної відпустки працівник одержала згідно платіжної відомості тільки 27.09.2016 р. Наказом № 03-03/01-в від 27.01.2017 р. надано відпустку ОСОБА_4 з 01.02.2017 р. - відпускні працівник одержала відповідно до платіжної відомості 31.01.2017 р., чим порушено ч.4 ст.115 КЗпП України та ст.21 Закону України «Про відпустки», де передбачено, що заробітна плата за час відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Суд, допитавши ОСОБА_1, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, а також відповідно до ст. 280 КУпАП, зясувавши обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, приходить до висновку про можливість застосування вимог ст.22 КУпАП, якою передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При вирішенні питання про застосування положень ст.22 КУпАП суд вирішує з урахуванням Узагальнення практики Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України та Управління узагальнення судової практики Верховного Суду України щодо розгляду судами справ про адміністративні правопорушення де зазначено, що визначення малозначного правопорушення законодавчо не закріплено.

Проте, у кожному конкретному випадку судом має вирішуватися питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної шкідливості, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Встановлення зауваження, як засобу впливу, дає підстави говорити про невідворотність реагування на кожне правопорушення, хоча це не є заходом державного примусу та адміністративним стягненням.

По суті правопорушник звільняється від правових наслідків свого протиправного діяння виходячи із засад гуманності, хоча саме по собі це діяння як під час вчинення, так і під час звільнення від відповідальності, залишається правопорушенням.

Висновки щодо малозначності діяння обгрунтовуються наявністю пом'якшуючих обставин, зокрема, щирим каяттям винного, вчинення адміністративного правопорушення уперше, а також відсутністю суспільної шкідливості вчиненого діяння правопорушника та наявністю доказів, що підтверджують наведене.

ОСОБА_1 повністю визнала свою вину у скоєнні правопорушення, щиро кається, адміністративне правопорушення вчинила вперше, суспільно шкідливі діяння вчиненого правопорушення - відсутні. ОСОБА_1 позитивно характеризується за місцем роботи, що підтверджується характеристикою за підписом виконуючого обовязки начальника відділу освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Веселівської селищної ради ОСОБА_5 (а.с.44).

Таким чином, враховуючи викладене та оцінюючи докази, суд вважає за необхідне за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у звязку з малозначністю правопорушення, обмежившись усним зауваженням, що, по переконанню суду, буде сприяти виправленню та попередженню скоєння ним в подальшому нових правопорушень.

Керуючись ст.ст. 221, 22, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, але, застосувавши вимоги ст.22 КУпАП від адміністративної відповідальності звільнити у звязку із малозначністю правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, на яку винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою) правомочним розглядати скаргу.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_6

03.04.17