АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 33/790/394/17 Головуючий І інстанції -
Справа № 640/1384/17 Золотарьова Л.І.
Категорія: ст. ст. 122-4, 124 КУпАП Доповідач - Міненкова Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області Міненкова Н.О, за участю секретаря Михайлюка А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2017 року,-

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою судді ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, з накладенням на нього остаточного адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Постановлено стягнути судовий збір у розмірі 320,00 грн.

Як встановлено судом, 11.11.2016 року о 19 год. 28 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем «УАЗ 3163-010» д/н НОМЕР_1, по вул. Героїв Праці та вул. Ак. Барабашова, у м. Харкові, при зміні напрямку руху не вибрав безпечного бокового інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21134» д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, чим порушив п. 10.1, п.13.1 ПДР України, після чого ОСОБА_3 з місця пригоди зник, чим порушив п. 2.10(а) ПДР України.

За результатом дорожньо-транспортної пригоди транспортні засіб керуванням ОСОБА_4 отримав механічні пошкодження.

При розгляді справи суддя дійшов висновку, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_3, який порушив вимоги п. 10.1, п.13.1, п. 2.10(а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП.

Не погодившись з винесеним процесуальним рішенням судді, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 5 000 грн. моральних збитків.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що постанова суду першої інстанції винесене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм процесуального права. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, у зв'язку з відсутністю з боку потерпілого ОСОБА_4 жодних доказів вчинення ОСОБА_3 ДТП, суд належним чином не зясував ці обставини та незаконно притягнув його до адміністративної відповідальності.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Враховуючи позицію ОСОБА_3 що оскаржувану постанову отримав лише 28.02.2017 року, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску ним строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та, вважаю необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_3 який вину не визнав, апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, пояснив, що вважає дану ДТП підставною, вчиненою з корисливих мотивів ОСОБА_4 його автомобіль механічних пошкоджені не має, після удару в заднє колесо, через 20 метрів зупинився, не побачив механічних пошкоджень свого автомобіля продовжив рух далі. Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3. суддею повно і всебічно встановлені всі обставини дорожньо-транспортної пригоди на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Доводи апелянта ОСОБА_3 щодо його невинуватості та версія ОСОБА_3. стосовно фактичних обставин ДТП, які викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження з мотивів, що викладені в постанові суду першої інстанції, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Будь-які нові переконливі докази, які спростовують неправильність висновку суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_3, апеляційному суду не надані.

Ст.124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пункт 10.1 ПДР України поедбачає, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Пункт 13.1 ПДР України зобов'язує водія залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Тобто, під час вибору безпечного інтервалу руху водій зобов'язаний враховувати швидкість руху, траєкторію руху транспортних засобів та інших учасників дорожнього руху, тип транспортного засобу, особливості вантажу, який він перевозить, тощо. Слід пам'ятати, що під час вибору безпечного інтервалу руху водій зобов'язаний рухатися якомога ближче до правого краю проїзної частини і дотримуватися допустимих інтервалів: не менше 0,8 м і не більше 2,5 м, для того щоб виключити можливість уклинювання інших транспортних засобів.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, схеми ДТП, та встановлених судом першої інстанції обставин ДТП, автомобіль ОСОБА_3, керуючи автомобілем «УАЗ 3163-010» д/н НОМЕР_1, по вул. Героїв Праці та вул. Ак. Барабашова, у м. Харкові, при зміні напрямку руху не вибрав безпечного бокового інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21134» д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 ОСОБА_3 повинен був дотриматись вимог п.13.1 ПДР України, тобто безпечної дистанції та безпечного інтервалу та відповідно до п. 10.1 ПДР України повинен був переконатися, перед початком руху, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

В суді першої інстанції ОСОБА_3. фактичних обставин ДТП не спростовував, але вважає, що він не порушував п. 10.1, п.13.1 ПДР України.

Відповідно до складеного протоколу серії БР № 249465, складеного за порушення ОСОБА_3 п. 2.10 (а), за яке передбачена відповідальність за ст., 122-4 КУпАП, ОСОБА_3 в своїх поясненнях (а.с. 4), поясненнях наданих в судовому засідання при апеляційному розгляді, підтвердив, що місце ДТП покинув, оскільки не побачив жодних механічних пошкоджень свого автомобіля.

Доводи апелянта щодо наявності порушення вимог ПДР України в діях водія ОСОБА_4 не можуть бути оцінені апеляційним судом виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду судді був протокол, серії БР № 429464 про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та протокол серії БР № 249465 про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо наявності порушення інших вимог ПДР України, відносно ОСОБА_4 не складався. А відтак, у розумінні положень ст.ст.254, 256,257,279,294 КУпАП, даний факт позбавляє суд апеляційної інстанції можливості надати оцінку діям водія в межах провадження у справі відносно нього за порушення інших вимог ПДР України, що не перешкоджає доводити, чи спростовувати винуватість в дорожньо-транспортній пригоді в разі розгляду справи в порядку цивільного судочинства. В будь-якому випадку, навіть за умови встановлення ймовірних порушень ПДР України в діях водія інших пунктів ПДР України, зазначене не впливатиме на висновок суду щодо порушення ОСОБА_3 ПДР України.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях водія ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, ст.124 КУпАП за порушення ним вимог п. 10.1, п. 13.1, п. 2.10 (а) ПДР України. Доводи апеляційної скарги правильності цього висновку не спростовують і розцінюються судом як спосіб уникнути відповідальності.

Стосовно вимоги апеляційної скарги про стягнення матеріальних збитків у розмірі 5 000 грн., апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст. 40 КУпАП, апелянт не позбавлений можливості звернутись до суду з відповідним позовом для вирішення питання про відшкодування майнової шкоди, в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного підстав для скасування постанови суду першої інстанції за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 287, 288, 293, 294, 295 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Поновити апелянту строк на оскарження як пропущений з поважних причин.

Апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2017 року якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та накладення на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. та стягнення судового збору - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду Харківської області Н.О. Міненкова