Справа № 372/1882/17 Головуючий у І інстанції Потабенко Л.В.
Провадження № 33/780/758/17 Доповідач у 2 інстанції Габрієль
Категорія 147 14.08.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 серпня 2017 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., із участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 його захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Обухівського районного суду Київської області від 03 липня 2017 року, -

ВСТАНОВИВ :

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 03 липня 2017 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, працюючого в КП «Міський ринок», реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 320 (триста двадцять) грн.

Відповідно до постанови ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 22.06.2017 року о 09 год. 30 хв. в м. Українка по вул. Юності, 6, він керував автомобілем «АЗЛК 2141», д.н.з. НОМЕР_4, будучи причетним до ДТП, вживав алкогольні напої, а саме пиво, після ДТП. Перевірка проводилась зі згоди водія у присутності двох свідків за допомогою приладу «Drager» - проба становить 2,64 % проміле. Своїми діями, що виразились в порушенні вимог п.п.2.9.а, 2.10.є ПДР України, ОСОБА_2 скоїв правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову Обухівського районного суду Київської області від 03 липня 2017 року скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що постанову суду винесено при неповному з'ясуванні всіх обставин справи та з порушенням норм матеріального права. Зокрема, поза увагою суду залишилось те, що апелянт визнав свою вину у вчиненні ДТП, у момент якого був тверезий, залишався на місці ДТП близько години, намагався привернути увагу водія автомобіля «КІА», залишив свій номер телефону на папері біля лобового скла та поїхав, адже повинен був терміново відвезти своїй матері медикаменти. Враховуючи, що його ніхто не викликав на місце ДТП, він подумав, що домовиться із потерпілим про відшкодування шкоди у позасудовому порядку, оскільки збитки були незначні. Факту вживання алкогольних напоїв 22.06.2017 року апелянт не заперечує, при цьому зазначає, що з моменту ДТП та до приїзду поліції минуло 6 годин. Враховуючи це він не знав, що вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП. Також, ОСОБА_2 зазначає, що огляд на стан алкогольного сп'яніння був проведений із порушеннями, адже здійснювався не на місці зупинки транспортного засобу та не в закладі охорони здоров'я. Крім того, судом першої інстанції не було викликано та допитано свідків даної події. Також зазначає, що автомобіль необхідний йому для забезпечення інтересів всієї родини, а позбавлення права керування транспортним засобом поставить його у скрутне становище.

Заслухавши доповідь судді, доводи особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали подану апеляційну скаргу, пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Викладені у постанові висновки судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.4 ст.130 КУпАП, підтверджуються зібраними у справі доказами.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №007455 від 22.06.2017 року вбачається, що 22.06.2017 року о 09 год. 30 хв. в м. Українка по вул. Юності, 6, він керував автомобілем «АЗЛК 2141», д.н.з. НОМЕР_4, будучи причетним до ДТП, вживав алкогольні напої, а саме пиво, після ДТП. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п.2.9.а, 2.10.є ПДР України. (а.с.2).

Огляд ОСОБА_2 проводився зі згоди останнього у присутності двох свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за допомогою спеціального технічного приладу «Drager». Результат огляду, згідно роздруківки, становить 2,64 % проміле (а.с.1).

Вказаний показник ступеню алкогольного сп'яніння ОСОБА_2 підтверджується також актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних приладів (а.с.3).

Факт спричинення ДТП та залишення його місця підтверджуються копіями протоколів про адміністративні правопорушення, складеними відносно ОСОБА_2 серії БД №007454 за ст.124 КУпАП, серії БД №007456 за ст.124-4 КУпАП та схемою наслідків ДТП (а.с.4-6).

Із письмових пояснень потерпілої ОСОБА_8 вбачається, що 22.06.2017 року вона приїхала на своєму автомобілі «КІА», д.н.з. НОМЕР_3, до ринку. Коли повернулася то побачила на своєму транспортному засобі розбитий бампер. Винуватець вказаної дорожньої події залишив місце вчинення правопорушення, проте перехожі сфотографували момент ДТП (а.с.7).

Із письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що 22.06.2017 року близько 09 год. 00 хв. керуючи транспортним засобом «АЗЛК 2141», д.н.з. НОМЕР_4, здаючи назад він допустив зіткнення із автомобілем «КІА», д.н.з. НОМЕР_3, який був припаркований на узбіччі із порушеннями ПДР України. Відчувши зіткнення, він зупинився та помітив, що пошкодив автомобілю «КІА», д.н.з. НОМЕР_3, задній бампер. У вказаному транспортному засобі нікого не було, почекавши близько 30 хв., він покинув місце ДТП, оскільки повинен був привезти ліки своїй хворій матері. Спиртне вживав після ДТП (а.с.8).

Допитаний у апеляційному суді свідок ОСОБА_4 пояснив, що перебував поряд із ОСОБА_2 у якості пасажира в автомобілі «АЗЛК 2141», д.н.з. НОМЕР_4 у момент виникнення ДТП. Зазначив, що транспортний засіб «КІА», д.н.з. НОМЕР_3 зазнав незначних пошкоджень. Вони чекали потерпілу та поліцію на місці ДТП більше години, але змушені були поїхати, при цьому залишивши останній свої координати. Також, свідок підкреслив, що ОСОБА_2 почав вживати алкогольні напої 22.06.2017 року після обіду.

Свідок ОСОБА_5 у суді першої інстанції пояснив, що він є сусідом ОСОБА_2 22.06.2017 року близько 13 год. 30 хв. вони разом із ОСОБА_2 почали вживати алкогольні напої. У ході розмови останній розповів про ДТП, яка сталась вранці того ж дня.

У суді першої інстанції ОСОБА_2 вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП визнав.

Проте, в апеляційному суді ОСОБА_2 свою винуватість заперечував, оскільки після ДТП та до приїзду поліції минуло 6 годин, свій автомобіль він не ховав, а місце ДТП залишив у зв'язку із поважними причинами, при цьому залишивши потерпілій свої координати. Крім того, працівники поліції не запропонували пройти йому огляд на стан алкогольного сп'яніння в установі охорони здоров'я та він нічого не знав про протокол про адміністративне правопорушення серії БД №007455 від 22.06.2017 року. Також ОСОБА_2 зазначив, що не знав про адміністративну відповідальність за вживання алкогольних напоїв після ДТП та не мав умислу на вчинення адміністративного право рушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №007455 від 22.06.2017 року вбачається, що ОСОБА_2 надав пояснення згідно яких він вживав алкогольні напої після ДТП, до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовляється. Зазначені пояснення підтверджені його підписом.

Таким чином, незважаючи на невизнання ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, апеляційний суд, враховуючи зазначене вище, приходить до переконання, що викладені у постанові доводи судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.4 ст.130 КУпАП та необхідності накладення на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, є обґрунтованими.

У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Попри доводи апеляційної скарги, зазначені вимоги закону суддею, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП та накладенні на нього стягнення були дотримані у повній мірі.

Посилання апелянта про невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, та істотні порушення закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вони повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Із огляду на вищезазначене постанова судді Обухівського районного суду Київської області від 03 липня 2017 року щодо ОСОБА_2 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв'язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Обухівського районного суду Київської області від 03 липня 2017 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Київської області В.О. Габрієль