Справа № 344/2378/17
Провадження № 33/779/134/2017
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Деркач Н. І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Гандзюк В.П., розглянувши справу про адміністративні правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на постанову Івано-Франківського міського суду від 02 березня 2017 року, -

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, -

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шістсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_2 320 грн. судового збору.

Згідно оскаржуваної постанови та відомостей, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №153672 від 11.02.2017 року, висновку лікаря Івано-Франківського обласного наркологічного диспансеру від 11.02.2017 року, ОСОБА_2 11.02.2017 року о 05.год.25 хв. по вул. Івасюка,62 в м. Івано-Франківську керував автомобілем «Mercedes-Benz E 270» д.н.з. JNM 504 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9, за, що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою, захисник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилається, на неповне з'ясування судом фактичних обставин справи, та порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння не керував, а тільки перебував на пасажирському сидінні, в той час як за кермом автомобіля перебував його товариш ОСОБА_4 Крім того, автомобіль був припаркований на узбіччі дороги, і саме в цей час працівниками поліції було складено протокол про адмінправопорушення, з яким ОСОБА_2 не ознайомлювали та не пропонували підписувати. Натомість працівники поліції у протоколі зазначили про відмову правопорушника від підпису, що не відповідало дійсності.

Також захисник вказує, на те, що ОСОБА_2 не заперечував факту перебування ним в стані алкогольного сп'яніння, а тому погодився пройти тест на виявлення стану алкогольного сп'яніння в медичному закладі. Однак під час проходження тесту, жодних аналізів у нього не брали.

Захисник вважає, що в матеріалах справі відсутні докази, які б вказували на керування ОСОБА_2 автомобіля в стані алкогольного сп'яніння.

У зв'язку з цим, оскаржувану постанову просив скасувати, та постановити нову, про закриття провадження у справі, за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляції, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Відповідно до вимог п.2.9 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, відповідає матеріалам справи та ґрунтується на наявних у ній доказах.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 факт перебування в алкогольному сп'янінні не заперечив, однак вказав, що транспортним засобом керував його товариш ОСОБА_4

Разом з тим, в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 вказав, що на прохання ОСОБА_2 повинен був відвезти його додому, однак поблизу нічного клубу він залишив ОСОБА_2 в автомобілі і відлучився на деякий час, а коли повернувся до автомобіля, то побачив працівників поліції, які оформляли протокол про правопорушення. До працівників поліції він не звертався та не заперечував факт водіння автомобілем саме ОСОБА_2

Такі показання жодним чином не спростовують обставини, викладені в протоколі про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, оскільки на момент зявлення поліцейських він не перебував в автомобілі. Тобто, чи керував ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, однозначно відповісти не міг, оскільки не бачив.

Адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_2 відповідно до вимог ст.33 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд не вбачає законних та обґрунтованих підстав для задоволення апеляційної скарги, та скасування постанови суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського міського суду від 02 березня 2017 року відносно ОСОБА_2 залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1

Згідно з оригіналом

Суддя В.П. Гандзюк