Справа № 136/1681/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Кривенко Д.Т., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника Липовецького відділення поліції Немирівського відділу ГУ Національної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код №, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не притягуваного до адміністративної відповідальності,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З протоколу встановлено, що 20.10.2017 о 19:15 год. в м.Липовець по вул. Г.Майдану, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки ОСОБА_2, державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода. Від проходження медичного огляду в установленому законом порядку на визначення стану алкогольного спяніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5. ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення за обставин вказаних у протоколі не визнав. Суду пояснив, що 20.10.2017 о 19:15 год. в м. Липовець по вул. Г.Майдану, він, ОСОБА_1, не керував автомобілем марки ОСОБА_2, державний номерний знак НОМЕР_1, а перебував на заправці ОККО з друзями, де вони відпочивали і вживали спиртні напої. Перебуваючи на дворі, до його транспортного засобу підійшов поліцейський, і так як автомобіль його він підійшов до поліцейського, при цьому останній почав вимагати надати йому посвідчення водія та вказав на наявність ознак алкогольного спяніння, обвинувативши його у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного спяніння та запропонували пройти огляд на встановлення стану алкогольного спяніння, на що він відмовився. В подальшому дали підписати документи, змісту яких він не читав в силу свого стану, так як дати правильну оцінку він їм вже не зміг би. Свідків при цьому не було.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши усі зібрані у справі докази, яким суд дав оцінку, дійшов висновку про таке.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зі змісту обставин, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення суд встановив, що ОСОБА_1 обвинувачується як особа, яка керує транспортним засобом, у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, за що відповідальність передбачена за ч.1 статті 130 КУпАП.

Обєктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує (користуючись кермом та іншими пристроями, спрямовувати рух, хід, роботу чого-небудь.) транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Із письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення та є аналогічними судом встановлено, що вони були присутні як 20.10.2017 о 19:15 поліцейськими було зупинено автомобіль марки ОСОБА_2, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, який відмовився від проходження медичного огляду та на місці зупинки транспортного засобу, провину свою визнав на факт вживання алкоголю та не заперечував.

Судом вживались заходи щодо зясування усіх істотних обставин справи шляхом виклику свідків, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, однак будучи належним чином повідомленими свідки не зявились.

Санкція статті 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Порушення Правил дорожнього руху за яке передбачено застосування адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом за своєю суттю підпадає під дію кримінального аспекту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Лутц против Германии (Lutz v. Germany), пункт 182; Шмауцер против Австрии (Schmautzer v. Austria); Малиге против Франции (Malige v. France)).

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного спяніння та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп'яніння (далі - Інструкція), яка затверджена Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735.

За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (пункт 1 Розділ ІІ Інструкції).

Огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків (пункт 6 Розділу ІІ Інструкції).

Підпункт (d) пункту 3 статті 6 Конвенції визначає, що кожний обвинувачений має право допитати свідка, який свідчить проти нього або ж мати право на те, щоб ці свідки були допитані, а також право на виклик і допит свідків на його користь на таких самих умовах, як і для свідків, що показують проти нього (Трофимов против России (Trofimov v. Russia), пункт 33; Садак против Турции (№ 1) (Sadak and Others v. Turkey (no. 1)), пункт 67).

Можливість очної ставки обвинуваченого з важливим свідком в присутності судді є суттєвим елементом справедливого судового розгляду (Тарау против Румынии (Tarau v. Romania), пункт 74; Гравиано против Италии (Graviano v. Italy), пункт 38).

Будучи повідомленими про час і місце розгляду справи за адресою вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися.

За таких обставин особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не могла заперечити пояснення свідків в судовому засіданні і допитати останніх.

В такому випадку, суд приймає до уваги позицію Європейського Суду з прав людини у справі Корнєв і Карпенко проти України (п. 54 Рішення), де Суд визначив, що пункти 1 і 3(с1) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, як загальне правило вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечувати докази свідка обвинувачення і допитати його або під час надання останнім своїх показань, або пізніше.

Європейський Суд зазначив, що обвинувачення не може ґрунтуватися виключно чи вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не може заперечити. Із цього випливає, що якщо засудження виключно або вирішальною мірою ґрунтується на показаннях особи, допитати яку чи домогтися допиту якої підсудний не мав можливості ані під час досудового слідства, ані під час судового розгляду, права захисту виявляються обмеженими в тій мірі, що є несумісною з гарантіями, передбаченими статті 6 Конвенції, що має місце у даній справі.

За наведених вище мотивів письмові пояснення свідків не можуть бути покладені в основу винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 статті 130 КУпАП.

При цьому судом враховано пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності з приводу того, що він не керував автомобілем.

Переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

Суд, керуючись принципом "поза розумним сумнівом" вважає, що протокол про адміністративне правопорушення як юридичний документ, що містить дані про обставини вчиненого правопорушення, за відсутності інших допустимих доказів щодо обставин правопорушення є недостатнім для твердження про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що обставини наведені в протоколі про адміністративні правопорушення не знайшли підтвердження в ході судового розгляду.

За таких обставин, суд вважає, що провадження у справі слід закрити на підставі статті 247 ч.1 п.1 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 130, 247, 251, 276, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч.1 ст.130 КУпАП, у звязку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Д.Т. Кривенко