Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/848/17 Головуючий в 1-й інстанції - Громова І.Б.
Єдиний унікальний № 317/3099/17 Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Мосіна О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2017 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Запорізького районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2017 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 320 грн.

Як зазначено в постанові, 31.08.2017 року гр. ОСОБА_2 о 16-05 год. в м. Запоріжжя по проспекту Соборному керував транспортним засобом «ВАЗ21124» д.н. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком лікаря № 4174. Даними діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, повністю не погоджуючись з постановою суду, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, з постановленням нового рішення, яким провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити, оскільки в його діях, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, відсутній склад адмінправопорушення. Вказує, що розгляд справи здійснено з суттєвим порушенням його процесуальних прав. Так, 26.10.2017 року він подав письмову заяву до канцелярії суду про ознайомлення з матеріалами справи. 27.10.2017 року перед початком судового засідання йому надали для ознайомлення матеріали адміністративної справи, які він міг тільки сфотографувати, після чого його одразу запросили до кабінету судді та почали слухати справу по суті. Суддя не роз'яснила йому права та обов'язки, передбачені ст. 268 КУпАП, не надала можливості ознайомитись та вивчити матеріали справи. Він не зміг надати свої письмові пояснення та підготувати письмове клопотання про виклик та допит свідків та проведення експертизи. З цих підстав він заявляв клопотання про відкладення слухання справи в зв'язку з тим, що потребує юридичної допомоги адвоката. Між тим, суддя проігнорувала його клопотання, позбавивши його реалізувати свої права. Крім того, він не міг зрозуміти чому його притягають до відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, якщо він ніколи не притягався за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, в постанові суду невірно зазначена адреса місця його проживання. В матеріалах справи відсутня розписка, що він отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення; копію протоколу йому не вручали. Під час складання протоколу йому не були роз'яснені права та обов'язки; відсутній його підпис, а в графі «особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» зазначено, що він відмовився від підпису, що не відповідає дійсності, оскільки в порушення КУпАП не посвідчено підписами свідків та в даній графі не вказані підстави його відмови від підпису. На місці зупинки поліцейськими його огляд на стан сп'яніння не проводився; безпосередньо в диспансері поліцейський у відсутність свідків виписав йому направлення на огляд водія з метою виявлення стану сп'яніння в медзакладі, в якому зазначив серію та номер протоколу про адміністративне правопорушення. Тобто, згідно даного направлення протокол складений до отримання результатів медичного огляду. Згідно вимог закону факт направлення водія на медичний огляд в протоколі своїми підписами повинні підтвердити свідки, яких повинно бути двоє. Між тим, в протоколі дані про свідків відсутні. На вказану обставину звернув увагу суддя в постанові від 26.09.2017 року, в якій зазначив, що протокол серії БР № 217527 від 31.08.2017 року не відповідає вимогам діючого законодавства, в графі «свідки» жоден свідок не вказаний, до протоколу пояснення свідків не долучені, що підтверджується описом документів. Під час складання протоколу про адмінправопорушення були присутні тільки співробітники поліції, інші особи для складання протоколу не залучались. За таких обставин, протокол про адміністративне правопорушення необхідно визнати недопустимим доказом його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Про порядок здійснення доставки порушника до медичного закладу в законодавстві не зазначено. На його вимоги передати автомобіль його батьку, який був присутній на місці складання протоколу, поліцейський викликав евакуатор та склав акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу. В протоколі про адмінправопорушення відсутня будь-яка інформація про складання акта огляду тимчасово затриманого транспортного засобу та відповідний запис про тимчасове затримання транспортного засобу. Крім того, поліцейські вилучили в нього тимчасове посвідчення водія НОМЕР_2 від 18.08.2017 року, та замість нього видали інше тимчасове посвідчення водія НОМЕР_3. Між тим, в протоколі в графі «тимчасово вилучені документи» зроблена відмітка «не вилучались», що не відповідає дійсності. Посилання суду на ту обставину, що за останній рік на нього були складені адмінпротоколи за ст. 130 КУпАП, не є безумовною обставиною для висновку про його винуватість. Суд не надав ніякої правової оцінки діям медичних працівників, які порушили встановлений законом порядок проходження медогляду в медичному закладі. Він категорично не погоджується з медичним висновком, оскільки аналіз біологічного середовища його організму під час огляду не був відібраний у дві ємності. Таким чином, результати даного огляду не можуть бути допустимим доказом у справі. З Актом медичного огляду його не ознайомили. Крім того, лікар у висновку в графі «підпис обстежуваної особи про результати огляду» зазначив «відмовився». Зазначений факт понятими не посвідчений. Поліцейський, за наявності його незгоди з висновком лікаря був зобов'язаний надати йому контрольне обстеження в іншого лікаря, між тим, грубо порушивши норми діючого законодавства, відмовився направляти його для проведення повного повторного медичного огляду в інший медичний заклад.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, у зв'язку з наступним.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Суд першої інстанції на підтвердження вини ОСОБА_2 послався на протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 217527 від 31.08.2017 року, висновок КУ «ОКНД» ЗОР №008357 від 31.08.2017 року.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що докази, на які послалась суддя місцевого суду, не підтверджують вину ОСОБА_2 поза розумним сумнівом.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 відсутній підпис останнього в графі щодо роз'яснення його прав, зазначено, що ОСОБА_2 відмовився від підпису, однак ця відмова не засвідчена свідками, при тому, що в інших графах протоколу, а також в акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, ОСОБА_2 свій підпис поставив. Суддя не перевірила чи роз'яснювались ОСОБА_2 його права, передбачені ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП, як того вимагає положення Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року, при тому, що вищевказані обставини свідчили про наявність об'єктивних сумнівів на предмет роз'яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності її прав. Суддею місцевого суду на це увага звернута не була і доводи ОСОБА_4 щодо порушення його прав належним чином не спростовані.

Висновок КУ «ОКНД» ЗОР №008357 від 31.08.2017 року, на який послалась суддя, сам по собі не можна визнати доказом, який безсумнівно вказує на наявність вини ОСОБА_2 у скоєному правопорушенні. У висновку, так само як і протоколі про адміністративне правопорушення, відсутній підпис ОСОБА_2, відмова від підпису не засвідчена. Крім цього, і в суді першої інстанції, і в апеляційному суді ОСОБА_2 ставив під сумнів результати висновку, однак суддя місцевого суду ці твердження належним чином не спростувала, лікаря, який проводив огляд для допиту не викликала, і не витребувала акт медичного дослідження, на підставі якого був зроблений лікарський висновок.

З огляду на вищевказане, висновки суду викладені в постанові про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи, а тому доводи ОСОБА_2 щодо відсутності доказів на підтвердження його причетності до вказаного правопорушення, є слушними.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст.ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суддею місцевого суду усім обставинам, які мають істотне значення оцінка не дана. Відтак, визнати постанову суду першої інстанції законною і обґрунтованою не можна.

Виходячи з положень ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтверджена наявними доказами безсумнівно, відтак постанова місцевого суду підлягає скасуванню з закриттям провадження в справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області В.А. Фомін