Номер провадження: 33/785/598/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Котелевський Р. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_2, за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.03.2017 року,-

встановив:

оскаржуваною постановою судді районного суду, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючий, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік, та стягнуто судовий збір у сумі 320 грн. 00 коп.

Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, 17.12.2016 року, приблизно о 0002 год., в порушення вимог п.2.5 Правил Дорожнього руху України, керував автомобілем НОМЕР_1, по вул. Велика Арнаутська, 107, в м. Одесі, проти руху на дорозі з явними ознаками алкогольного спяніння. Від проходження медичного огляду відмовився в присутності двох понятих, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням судді районного суду Лохматов В.В. подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що він не керував транспортним засобом, а матеріали справи не містять доказів того, що саме він керував транспортним засобом. Апелянт посилається на те, що в судове засідання суду першої інстанції не викликалися свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, допит яких був важливим для встановлення істини. Натомість допитані в районному суді свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10, дали суду суперечливі показання щодо його перебування за кермом автомобіля. Просить скасувати постанову судді районного суду, постановити нову, якою закрити провадження по справі в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; допитавши працівника поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно зясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, допитавши ОСОБА_3 та свідка - працівника поліції ОСОБА_5, апеляційний суд приходить до висновку, що зазначені вимоги закону при розгляді справи в районному суді не були виконані, внаслідок чого поза увагою судді залишилися обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи.

Відповідно до оскаржуваної постанови судді районного суду, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності як особу, яка керувала транспортним засобом та відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

Апеляційним судом встановлено, що під час розгляду справи в районному суді, поза увагою судді залишився той факт, що під керуванням транспортним засобом слід розуміти - виконання особою функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Встановлені апеляційним судом обставини, зокрема пояснення ОСОБА_3 та інспектора поліції ОСОБА_5 свідчать про те, що ОСОБА_3 не керував транспортним засобом та не зупинявся працівниками патрульної поліції, а патрульні поліцейські не були свідками факту керування ОСОБА_3 транспортним засобом.

Так, допитаний судом ОСОБА_3 пояснив суду, що в зазначені в протоколі дату та час, він не керував транспортним засобом, а перебував в автомобілі на задньому сидінні, а за кермом знаходився його знайомий, про що він повідомив працівників поліції, які підійшли до автомобіля, який був припаркований та не рухався. Не зважаючи на це, його, як володільця автомобіля, працівники поліції заявили йому, що він перебуває в нетверезому стані, та доставили його до Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі, де склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, за фактом його відмови від проведення огляду на стан спяніння. Апелянт пояснив, що він дійсно відмовився від проведення медичного огляду на стан спяніння у відділені поліції, оскільки не керував транспортним засобом, а тому не вважав за потрібне це робити.

Допитаний судом інспектор 3 роти 1 батальйону УПП в м. Одесі ОСОБА_5 пояснив суду, що 17.12.2016 року, близько 0010 год., наряду патрульної поліції до якого він входив, було повідомлено, що по вул. Велика Арнаутська, 107 в м. Одесі, водій автомобіля НОМЕР_1 порушив правила дорожнього руху, а після його зупинки було встановлено, що він перебуває в стані алкогольного спяніння. Прибувши на місце, він побачив припаркований на узбіччі автомобіль, та ОСОБА_3, який назвався власником автомобіля. При цьому, ОСОБА_3 заперечував факт керування автомобілем. Він та інші працівники поліції не бачили самого факту керування ОСОБА_3 автомобілем. Після цього, ОСОБА_3 був доставлений працівниками поліції до Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі. В приміщенні відділу поліції відносно ОСОБА_3, в присутності двох понятих, які були запрошені вже в відділені поліції, а тому не були свідками керування ОСОБА_3 транспортним засобом, було складено протокол за відмову від проходження медичного огляду на стан спяніння. Крім того, ОСОБА_5 пояснив суду, що фіксування працівниками патрульної поліції зупинки автомобіля НОМЕР_1 не здійснювалося, оскільки вони його не зупиняли, а прибули на місце стоянки автомобіля, який, зі слів поліцейських наряду батальйону поліції охорони №1, був зупинений ними. Крім того, свідок пояснив, що з відеозапису поганої якості, який був йому продемонстрований на місці зупинки працівниками поліції охорони, не вбачалося, який саме автомобіль за поясненнями працівників поліції охорони порушив правила дорожнього руху, і що саме ОСОБА_3 перебував за кермом цього автомобіля на час його зупинки. Свідок пояснив, що йому не відомо чому відеозапис, який був зроблений працівниками поліції охорони не був долучений до матеріалів справи, але йому він не передавався.

З метою перевірки обставин справи та пояснень ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_5, апеляційний суд, шляхом надіслання листів-повідомлень керівництву батальйону поліції охорони №1 м. Одеси, які були отримані одержувачем, пять разів викликав в судове засідання працівників поліції, які відповідно до рапортів, які долучені до матеріалів справи, зупиняли автомобіль НОМЕР_1, а саме: молодшого інспектора БПО №1 старшого сержанта поліції ОСОБА_11, поліцейського БПО №1 старшого сержанта поліції ОСОБА_9 та поліцейського-водія БПО №1 старшого сержанта поліції ОСОБА_12

Разом з тим, вказані працівники поліції на неодноразові виклики в судове засідання апеляційного суду не зявилися, а тому таку поведінку працівників правоохоронного органу апеляційний суд розцінює як небажання зявитися до суду та надати суду пояснення щодо обставин, які досліджуються в рамках даної справи про адміністративне правопорушення, яка була ініційована правоохоронним органом.

За таких умов апеляційний суд констатує, що суд вичерпав всі визначені законом можливості для зясування обставин справи, та на суд не може бути покладена функція збирання доказів, оскільки таким чином буде порушено принцип змагальності.

При цьому, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

За таких умов, за результатами апеляційного перегляду суд вважає, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення відомості про те, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан спяніння, не підтверджуються доказами, які були надані апеляційному суду, та більш того, фактично були спростовані поясненнями допитаного апеляційним судом інспектора поліції ОСОБА_5, який не зважаючи на те, що складав протокол про адміністративне правопорушення, особисто не був свідком керування ОСОБА_3В, транспортним засобом. Інші свідки, які є працівниками правоохоронного органу до суду не зявилися, що унеможливлює перевірку судом відомостей, які містяться в службових рапортах та долучені до справи, як докази винуватості особи.

З урахуванням того, що обовязок проходження огляду на стан алкогольного спяніння на вимогу працівника поліції покладається саме на водія, як особу, що керує транспортним засобом, а, під час апеляційного перегляду рішення судді районного суду не було встановлено достатніх та допустимих доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_3 транспортними засобом, у нього не виникало обовязку проходження огляду на стан алкогольного спяніння на вимогу працівника поліції, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження по справі.

За таких обставин постанова судді районного суду підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі, відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Приморського районного суду Одеської області від 16.03.2017 року, якою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови негайно вручити ОСОБА_3

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_2