Справа № 441/1639/16-п Головуючий у 1 інстанції: Яворська Н.І.
Провадження № 33/783/1327/17 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року суддя Апеляційного суду Львівської області Белена А.В., за участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Городоцького районного суду Львівської області від 21.12.2016 року по ч.1 ст. 41 КУпАП відносно ОСОБА_3,

встановив :

Цією постановою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця

м. Берестечко Горохівського району Волинської області,

який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2,

директора ТзОВ "Бадер Україна",

визнано винним за ч.1 ст.41 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді 510 (п'ятсот десяти) гривень штрафу в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 275, 60 грн. судового збору.

Згідно постанови судді першої інстанції вбачається, що головним державним інспектором ГУ Держпраці у Львівській області ОСОБА_4, при проведенні позапланової перевірки у ТзОВ "Бадер України", (місце здійснення діяльності: м. Городок вул. Заводська, 5), 13.10.2016 року згідно протоколу №13-12-138/0615 встановлено, що :

відповідно до наказу №67/1 від 19.07.2016р. ОСОБА_5 - начальника юридичного відділу відсторонено від роботи та не допущено на територію підприємства. З цього приводу директором з управління персоналом ОСОБА_6 надано письмове пояснення у якому зазначено, про те, що дирекцією компанії було прийнято рішення про тимчасове відсторонення ОСОБА_5 від роботи у звязку з виявленою інформацією про наявність відносно нього відкритої кримінальної справи за попереднім місцем праці - відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допущено не з підстав передбачених законодавством. Правопорушення допущено директором ТзОВ "Бадер України" ОСОБА_3

В апеляції ОСОБА_3, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі.

Апелянт покликається, що про час та місце розгляду справи в Городоцькому районному суді він не був належним чином повідомлений, що позбавило його можливості давати пояснення, заявляти клопотання та надати інші докази по справі чим були порушені його процесуальні права. З матеріалами справи та змістом постанови ознайомився 20.10.2017 року.

Апелянт вважає вказану постанову незаконною, необґрунтованою, прийнятою з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права та такою, що підлягає скасуванню з ряду підстав.

Апелянт покликається, що судом першої інстанції не було належним чином досліджено зміст наказу відносно ОСОБА_5, де жодним чином не йшло мови про відсторонення останнього від посади, а лише про не допуск ОСОБА_5 на територію підприємства 19.07.2016 року.

Свої вимоги апелянт мотивує також тим, що подія відбулася 19.07.2017 року, а адміністративне стягнення на нього накладено згідно постанови від 21.12.2016 року, тобто з пропуском тримісячного строку, адже дане правопорушення не є триваючим.

Апелянт наполягає, що суд першої інстанції послався в постанові на пояснення не керівника підприємства, тобто ОСОБА_3, а на пояснення ОСОБА_6 особи, яка не уповноважена на надання подібних пояснень.

Апелянт надав суду апеляційної інстанції пояснення до апеляційної скарги, де зазначає, що за адресою по вул. Вернадського, 14/99 в м. Львові він не проживає з 11.03.2016 року, оскільки дану квартиру продав та виписався з даної адреси, а тому повідомлення з суду першої інстанції не отримував. Про даний факт особисто попереджав інспектора в ході перевірки ГУ Держпраці у Львівській області. Відповідно копії постанови суду першої інстанції не отримував.

Апелянт наголошує, що судом першої інстанції не було перевірено протокол на відповідність правильності складення, оскільки там зазначено недостовірні дані про місце проживання та відмову від підпису. Таким чином в постанові суду все обґрунтування побудоване на припущеннях. Тим більше, що ОСОБА_5 попросили звільнити робоче місце о 16:50 год. 19.07.2016 року, тобто за 10 хвилин до закінчення робочого часу (17:00 год). Цей день ОСОБА_5 був повністю оплачений.

Наполягає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.41 ч.1 КУпАП, оскільки відносно ОСОБА_5 не видавався наказ про відсторонення від роботи.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника ОСОБА_3М - ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_3 розглянувши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 294 ч.2 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_3 При цьому, в справі відсутні дані про те, що він у встановлений законом строк отримав копію винесеної щодо нього постанови. Згідно клопотання ОСОБА_3 від 19.10.2017 року він був 20.10.2017 року ознайомлений з матеріалами справа та ним було зроблено фотокопії документів, однак копії постанови йому вручено не було, а тому апеляційний суд вважає, що строк на оскарження постанови судді було пропущено ОСОБА_3 з поважних причин.

Згідно ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та інші обставини.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати наступні обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наведені вимоги закону судом першої інстанції не були враховані в повному обсязі.

Суддя районного суду, розглядаючи справу по суті, визнаючи ОСОБА_3 винним у порушенні вимог трудового законодавства, дійшов до висновку, що в діях ОСОБА_3 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП мотивуючи тим, що це підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, який складений на підставі акту перевірки Головного управління держпраці у Львівській області.

Такий висновок суду не відповідає матеріалам справи так, як з наказу № 67/1 від 19.07.2016 року(а.с.11) не вбачається, що ОСОБА_5 був відсторонений від роботи власником або уповноваженим ним органом на підставі ст. 46 КЗпП, як це зазначено в протоколі № 13-12-138/0615 від 14.11.2016 року, де вказано, що 13.10.2016 року під час проведення перевірки у ТзОВ «Баден України», порушено законодавство про працю, що містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП.

Обєктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.41 КУпАП України, характеризується порушенням встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, суд першої інстанції встановив наявність у діях ОСОБА_3 порушення ст.46 КЗпП України, проте не зазначив обставини вчинення адміністративного правопорушення у відповідності до вимог ч.1 ст.41 КУпАП. Покликання в постанові на пояснення ОСОБА_6 не можуть бути взяті до уваги, оскільки протокол про адміністративне правопорушення був складений на ОСОБА_3, у якого пояснення відібрані не були.

Крім того з долучених до апеляційної скарги ксерокопій документів, а саме:

-акту від 19.07.2016 року, складеного о 16:50 год. про те ОСОБА_5 попросили звільнити робоче без будь-яких пояснень;

-листка непрацездатності серії АГС № 214256 відкритого з 19.07.2016 року по 29.07.2016 року виданого на імя «Сімонов Денис Валерійович»;

-нарахування по лікарняному листу згідно якого ОСОБА_5В 19.07.2016 року було оплачено повністю,

вбачається, що наказ від 19.07.2016 року про не допуск ОСОБА_5 на територію підприємства реалізований не був, оскільки ОСОБА_5 19.07.2016 року до 16:50 год. перебував на робочому місці, а вподальшому оформив лікарняний лист з цього числа.

Покликання апелянта на недостовірність даних вписаних в протоколі про адміністративне правопорушення знайшли своє підтвердження.

Даний протокол від 14.11.2016 року ОСОБА_3 не підписував, а в протоколі фігурує запис, що ОСОБА_3 відмовився підписував його, цей факт зафіксований лише підписом інспектора Курій О.В. (а.с.5). Однак в листі від 16.11.2016 року (а.с.4), адресованому директору ТзОВ «Баден України» ОСОБА_3 (без зазначення адреси), зазначено наступне «Враховуючи виявлене в ході перевірки порушення вимог ст. 46 КЗпП України та Вашою неявкою 14.11.2016 року в ГУ Держпраці для складення та підписання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.41 КУпАП, скеровую примірник протоколу для ознайомлення поштовим звязком».

Згідно долученої до апеляції ксерокопія паспорта вбачається, що ОСОБА_3 знятий з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 11.03.2016 року.

Враховуючи вищенаведене вважаю, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП, а тому постанова судді Городоцького районного суду Львівської області від 21.12.2016 року підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, -

постановив:

Поновити ОСОБА_3 строк на оскарження постанови судді Городоцького районного суду Львівської області від 21.12.2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити.

Постанову судді Городоцького районного суду Львівської області від 21.12.2016 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41 КУпАП - скасувати та закрити провадження у справі.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_7