Справа № 686/1694/17
Провадження № 33/779/181/2017
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лошак О.О.
Суддя-доповідач Васильєв О.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Васильєв О.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 28 березня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, непрацюючого, громадянина України,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, також стягнуто судовий збір в розмірі 320 грн. -

в с т а н о в и в:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 19 січня .2017 року о 21 год. 35 хв. в м. Хмельницькому по вул. С.Бандери, 1/1 керував транспортним засобом VAZ 2104 державний номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9 а) ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 28 березня 2017 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що він категорично не згідний із прийнятим рішенням та вважає, що постанова суду є необґрунтованою, не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, а також прийнята зі значними порушеннями процесуальних норм і підлягає скасуванню.

Зазначає, що під час зупинки його патрульним поліції на його прохання не було надано жодного документу на проходження прибором, який використовувався при проведенні огляду державної експертизи та документів , які дозволяють використовувати його в роботі патрульних, крім того йому не було пред'явлено результатів проходження ним експертизи.

Вважає, що суд при розгляді даної справи грубо порушив його права тим, що не відклав розгляд справи у зв'язку з його хворобою, адже на день розгляду він перебував на амбулаторному лікуванні у Хмельницькій поліклініці № 3, що підтверджується листком непрацездатності і зазначає, що попереджав про свою хворобу і просив перенести розгляд справи на іншу дату.

Просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити. Одночасно, ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_2 не з'явився, хоча був належним чином сповіщений про розгляд справи і не повідомив суд про причини своєї неявки, у зв'язку з чим вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляції, вважаю, що строк на подання апеляційної скарги слід поновити, оскільки з матеріалів долучених ОСОБА_2 до апеляційної скарги, вбачається що він з 28.03. 2017 перебував на амбулаторному лікуванні у Хмельницькій поліклініці № 3, що підтверджується листком непрацездатності серія АДЗ №160730 (а.с. 47), а тому на день розгляду справи був відсутній з поважних причин, хоча і не повідомив суд про наявність такої причини у встановленому законом порядку.

Враховуючи наведене та з метою забезпечення доступу ОСОБА_2 до суду, вважаю за необхідне поновити останньому строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з'ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини,що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_2 та призначив йому справедливе стягнення в мінімальному розмірі, який встановлено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи,зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доводиться матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема: протоколом серії БР № 262736 від 19.01.2017; роздруківкою проведеного тесту з приладу Драгер «ARCD-0515», актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів згідно яких проба позитивна, кількісний показник-0,82 % проміле, що відповідає легкому ступеню сп'яніння, відеозаписами з нагрудних відео реєстраторів працівників патрульної поліції, які за письмовим клопотанням ОСОБА_2 були витребуванні судом та переглянуті в судовому засіданні.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №0262736 від 19.01.2017 року, ОСОБА_2 19 січня 2017 року о 21 год.35 хв. в м. Хмельницьку, вул. С.Бандери, 1/1 керував автомобілем марки VAZ 2104, номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння. Медичний огляд для визначення стану сп'яніння проводився із застосуванням приладу Драгер «ARCD-0515», в присутності двох свідків.

Відповідно до вимог п.2.9 ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Відповіднодо вимог ст.266 ч.2, 3 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, відповідає матеріалам справи, ґрунтується на наявних у ній доказах, а перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно яких проба позитивна, кількісний показник-0,82 % проміле, що відповідає легкому ступеню сп'яніння.

Крім того, з акту огляду на стан алкогольного сп'яніння та протоколу вбачається, що ОСОБА_2 повністю погодився з результатами огляду, що підтверджується власноруч зробленим підписом апелянта.

Апеляційний суд критично ставиться до доводів ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції не забезпечив його право на участь в судовому засіданні, оскільки це твердження не відповідає матеріалам справи.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що постановою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 лютого 2017 року матеріали справи за клопотанням ОСОБА_2 з метою забезпечення його участі у судовому засіданні були направлені до Рогатинського районного суду Івано-Франківської області за місцем його проживання.

В подальшому суд першої інстанції неодноразово сповіщав ОСОБА_2 про розгляд справи, однак останній посилаючись на зайнятість на роботі та необхідність укласти договір з адвокатом , не з'являвся в судове засідання і просив відкласти розгляд справи.

Апеляційний суд вважає, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов'язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов'язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Разом з тим, вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 неодноразово не з'являвся в судове засідання суду першої інстанції, намагаючись затягнути розгляд справи з метою перешкоджання ухваленню несприятливого для себе судового рішення, використовуючи надані йому процесуальні права всупереч інтересам забезпечення справедливого та неупередженого правосуддя у розумний строк.

14 березня 2017 року ОСОБА_2 в черговий раз був сповіщений про розгляд справи в суді першої інстанції, однак не з'явився в судове засідання і не повідомив суд про причини своєї неявки, у зв'язку з чим суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст.368 КУпАП, розглянув справу без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд вважає неспроможними доводи ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції порушив його право на участь в судовому засіданні, оскільки останній , будучи неодноразово сповіщений про розгляд справи в апеляційній інстанції , в судове засідання апеляційної інстанції не з'явився і не вказав , які саме докази спростовують висновки суду про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

При цьому суд звертає увагу на те, що зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №0262736 від 19.01.2017 року, вбачається що під час складання протоколу , будучи проінформований про свої права та обов'язки, передбачені ст..63 Конституції України та ст.368 КУпАП ОСОБА_2 надав пояснення, в яких повністю визнавав вину у вчиненні адміністративного правопорушення і які узгоджуються з іншими доказами по справі.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_2 в мінімальних межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скару ОСОБА_2 залишити без задоволення, постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 28 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області О.П. Васильєв