АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 644/3908/17 Суддя 1 інстанції: Глібко О.В.
Провадження: 33/790/1155/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року м.Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_1, за участю притягнутого до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 31 серпня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 31 серпня 2017 року визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 31 серпня 2017 року по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом розглянуто справу з грубим порушенням вимог ст.ст.277-280 КУпАП, не враховано, що під час складання протоколу ОСОБА_2 повідомляв працівників поліції про вживання лікарських препаратів, необхідних для життя, так як він є інвалідом другої групи (хвороба серця). Посилається, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями вимог ст.ст.256, 268 КУпАП, понятих при складані протоколу не було.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону суддею виконані не в повному обсязі.

За змістом ст.130 КУпАП, знаходження водія транспортного засобу в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння підлягає встановленню за результатами проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

Тому керування транспортними засобами в стані спяніння та відмова водія від проходження вказаного огляду є такими видами правопорушень, специфіка яких виключає можливість їх одночасної констатації.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БР№026345 від 11 червня 2015 року (а.с.2), 11.06.2017 року о 07-40 годині ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 по автодорозі Київ-Харків-Довжанськ 500 км в стані алкогольного спяніння (запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей). Від прослідування в медичний заклад та продуття алкотесту «Драгер» у присутності понятих відмовився, чим порушив вимоги п.п.2.5, 2.9 ПДР України.

Формулюючи фактичні обставини адміністративного правопорушення, як керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння та відмову водія від проходження медичного огляду на стан спяніння, автор протоколу зазначив підстави для притягнення до адміністративної відповідальності, які виключають одна одну. Стан спяніння у водія транспортного засобу може бути встановлений лише в порядку, передбаченому Інструкцією (наказ МВС та МОЗ України від 09.11.15 № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп*яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції). Тоді як відмова від проходження огляду на стан алкогольного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за певних ознак алкогольного спяніння, визначених п.1.3 цієї Інструкції, є підставою для відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, формулюючи обставини правопорушення, які суд вважав встановленими, суддею також допущені суперечності, які свідчать про невідповідність висновків суду фактичним обставинам.

За викладених обставин постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови апеляційним судом.

Апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не містять достатньо даних, на підставі яких можна зробити висновок про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у звязку з чим постанова судді районного суду підлягає скасуванню.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 31 серпня 2017 року про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_1