АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мажара С.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 квітня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, працюючий ТОВ «ДОНПРОМТРАНС» начальником залізничного цеху, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 визнаний винуватим та на нього накладено адміністративне стягнення за те, що він 06.02.2017 року о 20-55 годині, у м. Кривому Розі з вул. Мусоргського на вул. Ковельська, керував транспортним засобом автомобілем марки "Хонда CR V", реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння (зіниця ока не реагує на світло, збуджений стан) від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду водій ОСОБА_1 у лікарні КПНФ в присутності двох свідків та лікаря нарколога відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати як незаконну, упереджену та таку, що не відповідає фактичним обставинам справи, а також у зв'язку із порушенням судом першої інстанції його права на захист, ухвалити нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції пояснення свідків, викладені в постанові, які були понятими при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та були допитані в судовому засіданні були спотворені, оскільки свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що він, ОСОБА_1 не відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, а не зміг здати біологічну рідину. Крім того, апелянт звертає увагу суду, що ним та його захисником було своєчасно подано клопотання про відкладення розгляду справи, але судом ці клопотання були проігноровані у зв'язку із чим справа розглядалась без його участі та участі його захисника у зв'язку із чим він був позбавлений можливості надавати пояснення щодо подій 06 лютого 2017 року. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що у медичному висновку не зазначено, що він здавав біологічну рідину, але повторно здати її не зміг через її відсутність в організмі, про що в судовому засіданні зазначав свідок ОСОБА_2

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_3 просили задовольнити апеляційну скаргу, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції скарги виходячи з наступного.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дана вимога закону при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції була дотримана

Так, викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим і повністю узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом інспектора Писаєва О.Ю.; поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4, допитаних в суді першої інстанції, в присутності захисника ОСОБА_3, які були залучені в якості понятих при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, з яких вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився на вимогу працівників поліції пройти огляд на місці та медичний огляд для встановлення стану наркотичного сп'яніння; поясненнями свідка ОСОБА_5 - лікаря-нарколога КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер», яка в судовому засіданні пояснила, що протягом перебування у медичному закладі ОСОБА_1 не здав біологічну речовину для встановлення стану наркотичного або алкогольного сп'яніння, після чого в присутності 2 понятих було складено висновок про відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на виявлення стану алкогольного або наркотичного сп'яніння та підписано нею і двома понятими.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає і у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об'єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у ОСОБА_1, ознаки наркотичного сп'яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти медичний огляд.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння, та погоджується з кваліфікацією цих дій правопорушника за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не зміг повторно здати біологічну речовину для виявлення стану наркотичного сп'яніння, спростовуються поясненнями лікаря-нарколога, допитаного судом першої інстанції, і медичним висновком, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебував у медичному закладі з 21-40 год. до 23-55 06 лютого 2017 року, тобто більше 2 годин і на протязі цього часу відмовився від медичного огляду на встановлення стану наркотичного сп'яніння.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутності та відсутності його захисника, чим на думку апелянта, суд першої інстанції порушив його право на захист, то вважаю, що ці дії суду є законними, оскільки будь-яких підтверджуючих документів щодо наявності поважної причини неявки захисника в судове засідання суду не надано. Крім того, неявка захисника в судове засідання не перешкоджала ОСОБА_1 бути присутнім при розгляді справи.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 квітня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області С.Б.Мажара