Апеляційний суд Житомирської області
Категорія ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Шевченко В. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2017 року м. Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Житомирської області Шевченко В.Ю., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 26 січня 2017 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживаючого: АДРЕСА_1

за участю особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_3,

в с т а н о в и в:

згідно постанови Богунського районного суду м. Житомира від 26 січня 2017 року ОСОБА_2 20.11.2016 року близько 08-40 год., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Хлібна, 1 в м. Житомирі, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на електроопору. Внаслідок ДТП зазначений транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Відповідно до вказаної постанови, об'єднано в одне провадження справи №295/14724/16-п та №295/14725/16-п відносно ОСОБА_2 за ч.1ст.130, ст.124 КУпАП та присвоєно справі №295/14724/16-п.

Визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1ст.130, ст.124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 0.2 % мінімальної заробітної плати, що становить 275,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову Богунського районного суду м. Житомира від 26 січня 2017 року та винести нову постанову, якою закрити провадження в справі щодо нього у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, ст.124 КУпАП.

Зазначає, що судом безпідставно не прийнято до уваги його пояснення з приводу того, що під час дорожньо-транспортної пригоди за кермом автомобіля був його товариш, який поїхав на таксі догнати автомобіль, котрий підрізав їхнє авто, що і стало причиною ДТП. ОСОБА_4 також підтвердив його пояснення

Посилається на те, що судом при постановленні рішення, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а саме не допитано свідків ДТП.

Вказує, що розгляд справи відбувся з порушенням його права на захист, передбаченого ст.268 КУпАП, без підготовки та надання йому часу для звернення за правовою допомогою, подання документів, які характеризують особу, не враховано його матеріальний стан та інші обставини, які слід врахувати при призначенні адміністративного стягнення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 та думку захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі цих вимог закону, а також ст.ст.251, 252,283 КУпАП в постанові суду зазначаються опис обставин, установлених при розгляді справи, докази та дається їм належна оцінка в їх сукупності.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, за зазначених у постанові обставин, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених судом доказах.

Хоча ОСОБА_2 й заперечує свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, доводи його апеляційної скарги про те, що постанова суду є необґрунтованою та незаконною, апеляційний суд визнає безпідставними.

Пояснення ОСОБА_2 стосовно того, що він не знаходився за кермом автомобіля, апеляційний суд оцінює критично, оскільки вони не узгоджуються з іншими доказами у справі та розцінює їх як такі, що дані з метою ухилитись від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, ст.124 КУпАП.

Правильність висновку суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 №931955 від 20.11.2016 року( а.с.1).

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння від 20.11.2016 року, який було складено на підставі акту медичного огляду ОСОБА_2 у зв'язку з направленням на огляд від 20.11.2016року інспектора роти №3 батальйону УПП у м. Житомирі Гаврилюком Р.С., ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп'яніння. Висновок засвідчений належним чином лікарем, який проводив огляд та в ньому міститься підпис обстежуваної особи про ознайомлення з результатами огляду, будь-яких заперечень з приводу обставин, вказаних у даному висновку, не зазначив( а.с.2).

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується протоколом серії АП1 №932216 від 20.11.2016 року, схемою наслідків ДТП, яка додана до протоколу.

Зазначені протоколи складені відповідно до вимог ст.256 КУпАП, посвідчені підписами посадових осіб, які їх складали - інспекторами роти №3 БУПП у м. Житомирі Гаврилюком Р.С. та Куцаківським В.В., а також підписом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, та містить його пояснення (а.с.1,8).

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, заперечуючи проти обставин, зазначених у вказаних протоколах, ОСОБА_2 зі скаргами на дії працівників поліції не звертався, їх дії при складанні протоколу не були визнані неправомірними.

Крім того, висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_2 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1ст.130,ст.124 КУпАП, підтверджуються письмовими поясненнями ОСОБА_7, ОСОБА_8

Так, з письмових пояснень свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які посвідчені ними власноруч, вбачається, що 20 листопада 2016року автомобіль марки BMW рухався по вул. Дмитріївській, робив поворот на вул. Хлібна, не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з електроопорою. З автомобіля вийшов хлопець і дівчина. За кермом знаходився чоловік віком приблизно 30 років, коротке волосся, сині джинси та коротка чорна куртка, також даний громадянин знаходився з ознаками алкогольного сп'яніння. Хтось викликав карету швидкої допомоги та після її приїзду водій та пасажир покинули місце пригоди, приїхали вже з іншою особою після приїзду поліції. Людина, яка була за кермом показала паспорт, ним виявився ОСОБА_2 (а.с.10,11).

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_9 пояснив, що раніше не був знайомий з ОСОБА_2 Вперше побачив його біля вказаного автомобіля під час зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Поряд з ОСОБА_2 знаходилась незнайома дівчина. Він бачив, як вони залишили місце пригоди, зупинили таксі та поїхали в сторону вул. І. Франка. Після цього приїхали працівники поліції, яким він надавав пояснення. Через деякий час ОСОБА_2 під'їхав на місце ДТП разом з невеликим хлопцем, обличчя якого він не розглянув, зовні схожим на свідка ОСОБА_4 До того, цього свідка на місці пригоди не було. Свідком цих подій також був ОСОБА_8, який надавав пояснення працівникам поліції.

Апеляційний суд оцінює критично покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_11, оскільки, як пояснили суду вказані свідки, вони знаходяться у дружніх відносинах з ОСОБА_2 та їх покази суперечать один одному та не узгоджуються з показами свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_8, які є особами, не зацікавленими у розгляді справи.

Зокрема, свідок ОСОБА_4 пояснив, що він був за кермом автомобіля і після ДТП він на таксі поїхав наздогнати автомобіль, який його «підрізав», коли вони повернулись на місце ДТП з водієм таксі, там вже знаходились працівники поліції, сторонніх осіб на місце пригоди не було, тоді як свідок ОСОБА_11 пояснила, що працівники поліції приїхали на місце ДТП лише після того, як водій таксі та ОСОБА_4 повернулись на місце пригоди. Більше ніяких свідків на місці ДТП не було.

Разом з тим, водій таксі ОСОБА_13 в засіданні апеляційного суду пояснив, що коли повернулись на місце ДТП з ОСОБА_4, там вже були працівники поліції, він не може стверджувати, чи були відсутні інші особи на місце пригоди.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, дійшов до обґрунтованого висновку щодо доведеності вини ОСОБА_2 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1ст.130,ст.124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не наведено інші, не досліджені судом докази, якими б спростовувались висновки суду першої інстанції. Не надано таких доказів і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції його права на захист є неспроможними, оскільки, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, він приймав участь під час судового розгляду у місцевому суді. Крім того, під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 користувався юридичною допомогою адвоката та також зміг скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що судом при розгляді даної адміністративної справи були порушені вимоги закону, які б призвели до неправильного її вирішення по суті.

Судом першої інстанції правильно застосовано положення ч.2 ст.36 КУпАП та у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП призначено адміністративне стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ч.1ст.130 КУпАП, як більш серйозного з числа вчинених, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та ступеня його вини.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м. Житомира від 26 січня 2017 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає

Суддя Апеляційного суду

Житомирської області В.Ю. Шевченко