АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2207/17Суддя 1 інстанції Хлистуненко О. В.
Номер провадження 33/774/141/К/17Суддя- доповідач ОСОБА_1.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2017 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 його апеляційну скаргу на постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 липня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, який народився 19 січня 1983 року, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 липня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 320 гривень судового збору.

При обставинах, зазначених в постанові, 23 травня 2017 року, о 00 годині 40 хвилин, громадянин ОСОБА_2 керував транспортним засобом «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 в Металургійному районі м. Кривого Рогу по вул. Тарасової, з явними ознаками наркотичного спяніння (порушення мови, зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, неприродний колір слизового покриву язика). Від проходження огляду на визначення стану спяніння у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з цією постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження, скасування постанови та закриття провадження у справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови, ОСОБА_2 посилається на те, що цей строк ним пропущений з поважної причини, оскільки, в порушення ч.1 ст.285 КУпАП, копію постанови йому не надіслано, присутнім під час розгляду справи судом першої інстанції він не був, а копію постанови отримав лише 28 серпня 2017 року при зверненні безпосередньо до суду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначив, що постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неповного зясування усіх фактичних обставин справи. Стверджує, що суд розглянув справу за його відсутності, хоча він з поважних причин не був присутнім в судовому засіданні, оскільки хворів та знаходився на лікуванні. Також, наполягає на тому, що працівники поліції безпідставно зупинили його автомобіль вночі, почали складати щодо нього протокол, погрожуючи тим, що вилучать у нього транспортний засіб. Свідки, яких запросили поліцейські, навіть не підходили до нього та не могли підтвердити наявність у нього ознак будь-якого спяніння. Також, зауважує, що від проходження медичного огляду він не відмовлявся, а лише просив поліцейських забезпечити можливість збереження транспортного засобу.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_3, який підтримав доводи клопотання та апеляційної скарги й наполягав на їх задоволенні, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення та апеляційної скарги, перевіривши поважність причин пропуску строку на оскарження постанови, а також її законність і обґрунтованість в межах апеляційної скарги, дійшов такого висновку.

Статтями 289, 294 КУпАП встановлено десятиденний строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати справу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 не був присутнім в суді першої інстанції при розгляді справи і оголошенні постанови, отримав її копію лише 28 серпня 2017 року та оскаржив з порушенням встановленого законом 10-денного строку, звернувшись до суду з апеляційною скаргою 06 вересня 2017 року, тоді як строк на оскарження постанови сплинув 17 липня 2017 року.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску ОСОБА_3 строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки справа судом була розглянута за його відсутності, а докази своєчасного отримання ним постанови в матеріалах справи відсутні, та з метою забезпечення доступу до правосуддя, вважає необхідним задовольнити клопотання і поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови, та апеляційну скаргу розглянути по суті.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Обставини вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №076923 від 23 травня 2017 року, яким встановлено, що 23 травня 2017 року, о 00 годині 40 хвилин, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 в Металургійному районі м. Кривого Рогу по вул. Тарасової, з явними ознаками наркотичного спяніння (порушення мови, зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, неприродний колір слизового покриву язика). Від проходження огляду на визначення стану спяніння у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.3).

Відповідно до рапорту інспектора роти №2 молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_4, 23.05.2017 року о 00.40 год. по вулиці Тарасової, 9 екіпажем №0209 був зупинений автомобіль НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 за порушення ст.121 ч.6 КУпАП, п.2.9в. ПДР України. Підчас спілкування з водієм ОСОБА_2 виникла підозра, що він знаходиться у стані наркотичного спяніння, а саме: у водія не реагували зіниці очей на світло, тремтіння пальців рук, порушення мови та неприродний колір слизового покриву язика, тому йому запропоновано було пройти огляд у лікаря-нарколога у встановленому законом порядку, на що він відмовився в присутності двох свідків та пояснив, що вживав наркотичну речовину марихуану. На місці було складено протокол серії БР №076923 за ч.1 ст.130 КУпАП за порушення п.2.5 ПДР України, відібрано пояснення у свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2, надано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, а також вручено водію копію протоколу (а.с.6).

Вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого правопорушення підтверджується також поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, долучених до матеріалів справи, згідно яких водій ОСОБА_2 23 травня 2017 року близько 00-30 годин, в їх присутності, на пропозицію працівників поліції, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного спяніння у медичному закладі, мав почервоніння очей, тремтіння пальців рук, відсутня реакція зіниць на світло, поведінка, що не відповідає обставинам (а.с.4,5).

Підстави ставити під сумнів пояснення цих свідків відсутні, оскільки їх пояснення є послідовними і повністю узгоджуються як між собою, так і з відомостями, котрі слідують з документів, що містяться в матеріалах справи та є доказами вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім того, відеозапис з нагрудної відеокамери поліцейського містить фіксацію обставин зупинення працівниками поліції транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_3 та складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення у присутності двох свідків, у звязку з його відмовою від проходження огляду на вимогу працівника поліції на стан спяніння в законом встановленому порядку.

Цей відеозапис також спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 з приводу того, що працівники поліції почали складати щодо нього протокол, погрожуючи тим, що вилучать у нього транспортний засіб, а свідки, яких вони запросили, навіть не підходили до нього та не могли підтвердити наявність у нього ознак наркотичного спяніння. Переглядом відеозапису встановлено, що будь-яких погроз з боку працівників поліції щодо вилучення автомобіля не було, а свідки, під час складання протоколу, весь час були присутні поруч та підтвердили наявність у нього зазначених ознак спяніння.

Не можуть бути прийняті до уваги і доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, що від проходження медичного огляду він не відмовлявся, а лише просив поліцейських забезпечити можливість збереження транспортного засобу, оскільки, згідно відеозапису, на зауваження, що його автомобіль не закривається, другим екіпажем патрульної поліції було запропоновано йому приглянути за автомобілем на той час, поки він буде проходити медичний огляд, але на цю пропозицію він не погодився.

Разом з цим, вина ОСОБА_3 у вчиненому підтверджується його поясненнями наданими в суді апеляційної інстанції, відповідно до яких він визнав, що на пропозицію працівників поліції дійсно відмовився пройти медичний огляд для визначення стану наркотичного спяніння, оскільки за день до цього вживав алкогольні напої.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 проте, що суд розглянув справу за його відсутності, хоча він з поважних причин не був присутнім в судовому засіданні, оскільки хворів, то вони не можуть бути прийняті до уваги виходячи з такого.

Так, за клопотанням ОСОБА_2 07.06.2017 року розгляд справи було відкладено. Про розгляд справи 25.07.2017 року ОСОБА_3 був повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку СМС-повідомлення (а.с.13). Разом з цим, клопотань про відкладення справи та довідки на підтвердження його хворобливого стану 25.07.2017 року від ОСОБА_3 до суду не надходило. Окрім того, згідно довідки, наданої суду апеляційної інстанції, він перебував на амбулаторному лікуванні, тому мав можливість як зявитися до суду першої інстанції так і повідомити суд про свою хворобу, що свідчить про небажання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП.

Даючи оцінку вищенаведеним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає, що в діях водія ОСОБА_2, вбачається невідповідність Правилам дорожнього руху, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: п.2.5 ПДР України, та наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного спяніння.

Отже, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст.ст.279, 280 КУпАП, а докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, та всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_2, інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

У контексті вищенаведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відповідність судового рішення вимогам закону та відсутність підстав для його зміни або скасування за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, у звязку з чим постанову залишає без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, як необґрунтовану.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 липня 2017 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 липня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1