ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 569/2972/17

06 квітня 2017 року

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Діонісьєа Н.М.,

з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката ОСОБА_1,

розглянувши матеріали, які надійшли з управління Патрульної поліції в місті Рівному Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючий, за ч.1ст.130 КУпАП ,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 16 лютого 2017 року серія БР № 254823, складеного інспектором роти № 3 батальйону УПП в м. Рівному ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_3, і долучених до нього документів, 16 лютого 2017 року о 02:40 год. в м.Рівне по вул. Ст. Бандери, 12 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки RENAULT MEGANE, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився на місці зупинки за допомогою пристрою Alkotest Drager 6810, з яким ОСОБА_2 не погодився, тому повторний огляд проводився в медичному закладі КЗ «РОЦПЗН» за відсутності будь-яких свідків, що підтверджується Висновком № 213, чим порушив вимогу пп. а п.2.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - ПДР).

В суді захисник, адвокат ОСОБА_1, подала письмові заперечення стосовно протоколу та додатково зазначила, що свою вину в порушенні ПДР він не визнає, оскільки даного адмінправопорушення не скоював. Пояснила, що із рапорту самого ж інспектора роти № 3 батальйону УПП у місті Рівному вбачається, що о 02 год. 45 хв. він помітив автомобіль під керуванням даної особи по вул. Соборній, а відтак о 02 год.40 хв., він ніяк не міг бути зупинений екіпажем № 3, а тому в будь-якому випадку ні о 02 год. 40 хв. не міг керувати транспортним засобом. П. 3 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено «огляд …. проводиться лікарем закладу охорони здоровя, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством». Проте, дані Висновку № 213 від 16.02.2017 року не містять жодної ідентифікуючої ознаки, що огляд на стан алкогольного спяніння проведено саме лікарем, яким має відповідну кваліфікацію та має право проводити такі огляди; висновок не містить відтиску печатки лікаря, який би міг засвідчити дійсність підпису даної особи. Крім того, просила суд звернути увагу на ту обставину, що під час першого огляду особи на стан алкогольного спяніння на місці зупинки за допомогою приладу Drager 6810 були нібито присутні свідки, які в подальшому із незрозумілих причин у протоколі про адмінітсративне правопорушення не зазначені, з огляду на що виникає обгрунтований сумнів у їх наявності взагалі. Крім того, подальший огляд особи на стан алкогольного спяніння у медичному закладі проводився вже за відсутністю не лише заявлених у Акті огляду свідків, а й таких в принципі. Зазначила, що первинний огляд на стан алкогольного спяніння показав результат у 1,28%, а результат проведений через 20 хв 1,32%, в той час, коли допустима похибка приладу лише 0,01%, із чого випливає обгрунтований сумнів в точності того чи іншого приладу вимірювання рівня алкоголю в особи та й можливості використання даних приладів взагалі. Крім того звернула увагу суду, що в закладі охорони здоровя огляд було проведено не за допомогою лабораторного дослідження, а за допомого невідомого пристрою чи тесту Alkotest, який не містить ні серійного номеру, ні дати його повірки, ні жодної іншої ідентифікуючої ознаки, що надала б суду змогу переконатися у допустку даного приладу до використання, в медичному закладі не було проведено контрольного тесту через 20 хв., як того вимагає порядок. Просила закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за відсутності події і складу правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Інспектори поліції, якими було складено протокол про адміністративне правопорушення, в судове засідання не з'явились.

Заслухавши захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши наявні в справі про адміністративне правопорушення матеріали, приходжу до висновку, що провадження в даній справі слід закрити з таких підстав.

Диспозиція частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.ч.2, 3, 5, 6 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Аналогічні положення направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Зокрема, пунктами 2 - 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. №1103(з відповідними змінами) (далі Порядку від 17.12.2008р. №1103), визначено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп'яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

Не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану спяніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан спяніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану спяніння.

Підтвердження стану сп'яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Відповідно до пунктів 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 р. за №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за №1413/27858 (далі Інструкції від 09.11.2015р.), огляд на стан сп'яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (даліспеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаряфельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП (далізаклад охорони здоров'я).

Приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів:(п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява №29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Згідно п.2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015р. по справі №1-11/2015, - органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (ч. 2 ст. 6 Основного Закону України).

За ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.1,2ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).

Обов'язковість вищенаведеного рішення і висновків Конституційного Суду України встановлена ст.69Закону України «Про Конституційний Суд України».

З аналізу положень ч. 1 ст. 130 КУпАП слідує, що субєктом притягнення до адміністративної відповідальності може бути особа за керування транспортним засобом в стані спяніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду.

Виходячи з наведених норм законодавства, оцінивши всебічно, повно і обєктивно,за своїм внутрішнім переконанням,в їх сукупності з точки зору їх достатності, належності, керуючись законом та правосвідомістю досліджені в судовому засіданні докази,суд вважає встановленим, що доказів того , що ОСОБА_2 на час описаних в протоколі подій перебував за кермом в стані спяніння або щодо нього проводився огляд, за результатами якого виявлено перебування цієї особи в стані спяніння за кермом - в судовому засіданні не встановлено, оскільки відповідних фактичних даних не містить ні протокол, ні додані до нього матеріали, ні пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що в свою чергу вказує на відсутність події та складу адмінправопорушення за ч. 1ст.130 КУпАП, у звязку з чим ОСОБА_2 в даному випадку не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, наслідком чого є закриття провадження.

Крім того, з вивчених та досліджених судом наявних в справі матеріалів, суд вважає, що висновок і діагноз за результатами огляду про виявлення стану спяніння у ОСОБА_2 всупереч п. 15 розділу ІІІ Інструкції від 09.11.2015р. в акті медичного огляду від 16 лютого 2017 року № 213 встановлено без проведення лабораторних досліджень, а лише з використанням спеціального технічного засобу, номер якого ні в Акті ні у Висновку не вказано, як не вказано і дати останньої повірки, а також результатів повторного обстеження за минуванням 20хв (п.18даного акту).

Вищенаведене дає підстави дійти висновку, що і огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння проведений, а висновки щодо результатів медичного огляду його на стан спяніння - складені з порушенням ст. 266 КУпАП, Порядку від 17.12.2008р. №1103 та Інструкції від 09.11.2015р., тобто є недійсними, відтак провадження у справі підлягає закриттю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист драв людини і основоположних свобод.

На підставі вищенаведеного та керуючись п.1ст.247, ст.ст.280,283, п.3ч.1ст.284, ч.ч.13 ст.294КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Протягом десяти днів з дня її винесення постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Суддя Н.М.Діонісьєва