Провадження № 3/219/3619/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року м. Бахмут

Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Конопленко О.С., розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла від в.о. заступника начальника управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ч. 1 ст. 204-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 204-3 КУпАП стосовно ОСОБА_1, відповідно до якого 28 листопада 2017 року об 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_1, рухаючись з міста Бахмут Донецької області до міста Горлівка Донецької області, на автомобілі «Volkswagen Caravelle», ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер НОМЕР_1, був зупинений на території КПВВ «Майорське», яке знаходиться на дорозі Бахмут-Горлівка, з вантажем, а саме: дріжджі Харківські «Екстра» 12 пачок по 1 кг загальною вагою 12 кг вартістю 174 гривень; шкарпетки «Culumbia «Full Cushion Socks» 72 пари загальною вартістю 12960 гривень; шкарпетки жіночі «Житомир» 8 пар загальною вартістю 92 гривні; зимові чоловічої чоботи «Clubshoes» 1 пара загальною вартістю 1498 гривень; зимові чолові чоботи «Nike Air Max» 2 пари загальною вартістю 2980 гривень; зимові чоловічі чоботи «Clubshoes follamen» 1 пара загальною вартістю 1498 гривень; взуття жіноче «Yuppy trend» 4 пари вартістю 4600 гривень; дріжджі «Градус» 40 пачок 0,5 кг загальною вагою 20 кг вартістю 174 гривень, всього 140 одиниць товару на загальну суму 24876 гривень. Вказаними діями ОСОБА_1 порушила вимоги «Переліку та обсягів товарів дозволених для переміщення до/з гуманітарно-логістичних центрів та через лінію розмежування», затвердженого наказом Міністерства з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб № 39 від 24 березня 2017 «Про затвердження переліку та обсягів товарів, дозволених для переміщення до/з гуманітарно-логістичних центрів та через лінію розмежування» та п. 9 «Порядку переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2017 року № 99.

Таким чином, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-3 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину у скоєному адміністративному засіданні не визнала, зазначивши, що дійсно перевозила зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення товарно-матеріальні цінності з міста Бахмут до міста Горлівки Донецької області, їдучи в якості пасажира в автомобілі «Volkswagen Caravelle», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, однак вартість вказаних товарів, зазначена у протоколі особою, якою складався протокол про адміністративне правопорушення, не відповідає дійсності. Додатково зазначила, що наявна в матеріалах справи накладна № 151, згідно якої вона начебто придбала 28 листопада 2017 року у Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛВ» товарно-матеріальні цінності на загальну суму 2450 гривень, нею особі, якою складався протокол про адміністративне правопорушення, не надавалась та її походження їй невідомо. Додатково зазначила, що документів, підтверджуючих вартість товарів, які перевозились нею 28 листопада 2017 року, в неї немає, оскільки вони нею придбавались на ринку у місті Краматорську Донецької області, у звязку з чим такі документи продавцями їй не надавались.

Захисник ОСОБА_3 в судовому засіданні просив провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-3 КУпАП, через те, що особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, не було порушено порядок переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції, оскільки нею відповідно до пункту 4 наказу Міністерства з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України від 24 березня 2017 року № 39 перевозились товари, сумарна фактурна вартість яких не перевищувала еквівалент 10000 гривень.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, та захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що провадження підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення з наступних підстав.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2017 року за № 99 затверджено «Порядок переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції», і у пункті 9 вищевказаного порядку зазначено, що фізичні особи здійснюють переміщення товарів у ручній поклажі та/або супроводжуваному багажі автомобільним транспортом за переліком та обсягами (вартість, вага, кількість), що затверджуються МТОТ.

Відповідно до «Переліку та обсягів товарів, дозволених для переміщення до/з гуманітарно-логістичних центрів та через лінію зіткнення», затвердженого наказом Міністерства з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України від 24 березня 2017 року № 39, до особистих речей громадян, дозволених для переміщення до/з гуманітарно-логістичних центрів та через лінію зіткнення, відноситься переносний (стаціонарний) персональний компютер в кількості не більше однієї одиниці і периферійне обладнання та приладдя до нього.

Пунктом 4 наказу Міністерства з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України від 24 березня 2017 року № 39 встановлено такі обсяги товарів (крім особистих речей та підакцизних товарів), що переміщуються фізичними особами: через лінію зіткнення з неконтрольованої території на контрольовану територію та у зворотному напрямку товари, сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 гривень та сумарна вага яких не перевищує 75 кг на одну особу.

Фізичні особи здійснюють переміщення товарів у ручній поклажі та/або супроводжуваному багажі автомобільним транспортом за переліком та обсягами (вартість, вага, кількість), що затверджуються МТОТ (пункт 9 наказу Міністерства з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України від 24 березня 2017 року № 39).

Відповідно до частини 1 статті 204-3 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі порушення порядку переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції.

В матеріалах справи, а саме: у протоколі про адміністративне правопорушення № 0653 від 28 листопада 2017 року зазначений опис речей з вказівкою їх вартості, що складає 24876 гривень, і таким чином утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-3 КУпАП, проте яким чином була встановлена орієнтовна вартість товарів на вказану суму суду не зрозуміло, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази у розумінні статті 256 КУпАП, а саме: чеки, висновок експерта, висновок спеціаліста. В свою чергу, суд не приймає в якості доказів, підтверджуючих вартість товарів, накладну № 151 від 28 листопада 2017 року, видану ТОВ «КЛВ», оскільки найменування, кількість та ціна товарів, зазначених у ній, не узгоджуються з відповідними даними, зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення, та скриншоти WEB-сторінок, на яких відображена вартість товарів, які перевозились ОСОБА_1, в Інтернет-магазинах, оскільки особа, якою складено протокол про адміністративне правопорушення, не має спеціальних знань у сфері визначення кількісних, якісних, родових, індивідуальних ознак, точної вартості, інших індивідуалізуючих ознак, які дозволяють відрізнити предмет від подібних йому.

При цьому необхідно зауважити, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи, що товари, які ОСОБА_1 намагалась перемістити через лінію зіткнення, відповідно до «Переліку та обсягів товарів, дозволених для переміщення до/з гуманітарно-логістичних центрів та через лінію зіткнення», затвердженого наказом Міністерства з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України від 24 березня 2017 року № 39, є такими, що дозволені для переміщення до/з гуманітарно-логістичних центрів та через лінію зіткнення, та перевозились у дозволеному обсязі, суд приходить до висновку, що особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, не порушено «Перелік та обсяг товарів, дозволених для переміщення до/з гуманітарно-логістичних центрів та через лінію зіткнення» та «Порядок переміщення товарів до району або з району проведення антитерористичної операції».

Відповідно до статті 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Згідно статей 1, 3, 8, 9 Конституції України Україна є правовою державою, в якій людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення. Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у статті 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, статтею 62 Конституції України закріплено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Оскільки санкція ч. 1 ст. 204-3 КпАП України передбачає не тільки застосування штрафу, але й обовязкову конфіскацією товарів, суд приходить до висновку, що загальний характер цієї норми і тяжкість передбаченого нею покарання, яке може полягати в конфіскації товарів, вартість яких законом не обмежена, вимагає суворого дотримання стандартів ЄСПЛ, притаманних кримінальному провадженню, при застосуванні указаної норми.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки достатніх доказів вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-3 КУпАП, під час розгляду адміністративних матеріалів в суді не здобуто, а докази, надані особою, якою складався протокол про адміністративне правопорушення, в якості підтвердження вчинення правопорушення суд не приймає до уваги при вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності з наведених вище обставин.

Відповідно до статті 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких першим пунктом визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 284 КпАП України по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 3, 8, 9, 57 Конституції України, ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 247 п. 1, ст. 284 ч. 1 п. 3, ст. 294 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-3 КУпАП, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Речові докази, а саме: дріжджі Харківські «Екстра» 12 пачок по 1 кг загальною вагою 12 кг вартістю 174 гривень; шкарпетки «Culumbia «Full Cushion Socks» 72 пари загальною вартістю 12960 гривень; шкарпетки жіночі «Житомир» 8 пар загальною вартістю 92 гривні; зимові чоловічої чоботи «Clubshoes» 1 пара загальною вартістю 1498 гривень; зимові чолові чоботи «Nike Air Max» 2 пари загальною вартістю 2980 гривень; зимові чоловічі чоботи «Clubshoes follamen» 1 пара загальною вартістю 1498 гривень; взуття жіноче «Yuppy trend» 4 пари вартістю 4600 гривень; дріжджі «Градус» 40 пачок 0,5 кг загальною вагою 20 кг вартістю 174 гривень повернути за належністю ОСОБА_1.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О. С.Конопленко