АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2017 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатськоїобласті в особі судді Крегула М.М., з участю - представника Закарпатської митниці ДФС - Селеша О.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про порушення митних правил за апеляційною скаргою адвоката Дьоміної І.Ю., поданої в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 січня 2017 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 193644 (сто дев»яносто три тисячі шістсот сорок чотири) грн. 29 коп. з конфіскацією безпосередніх предметів порушення митних правил, а саме: голки стерильні для мезотерапії, іноземного виробництва, торгівельної марки «MESO-RELLE», різних моделей та розмірів, загальною кількістю 190 упаковок виробника по 100 одиниць в кожній упаковці.

Також стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

З постанови судді вбачається, що 01.10.2016 року о 23 год. 26 хв. ОСОБА_3 в якості пасажира заїхав в зону митного контролю на ділянку "В'їзд" митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС в легковому автомобілі марки "MERCEDES-BENZ", модель "SPRINTER 316'' реєстраційний номерний знак України НОМЕР_1, що повертався з Італіїї (м.Мілан), де перебував у приватних справах, в Україну. Формою проходження митного контролю громадянин України ОСОБА_3 обрав порядок проходження по каналу «червоний коридор».

При усному опитуванні ОСОБА_3 підтвердив відомості, вказані ним у митній декларації та заперечив наявність будь-яких інших товарів, в тому числі таких, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено.

В ході митного контролю зазначеного транспортного засобу, крім шести місць з особистими речами вказаного громадянина та особистих речей пасажирів були виявлені не вказані в митній декларації та не заявлені при усному опитуванні товари іноземного виробництва, а саме: голки стерильні для мезотерапії, іноземного виробництва, торгівельної марки «MESO-RELLE», різних моделей та розмірів, загальною кількістю 190 упаковок виробника по 100 одиниць в кожній упаковці, що знаходилися в трьох картонних коробках , у багажному відсіку автомобіля, на підлозі. Доступ до виявленого товару нічим не утруднювався.

Виявлений товар ОСОБА_3 не визнав своєю власністю, з його слів, вищезазначений товар його просила передати в Україну жінка на ім'я ОСОБА_2 з Італії (м. Мідан), як вживані бувші у використанні речі для своєї знайомої, які він мав передати, зателефонувавши ОСОБА_4 в м.Київ за телефоном НОМЕР_2.Жодних інших даних ОСОБА_3 не надав.

Вартість вилученого товару згідно цін вказаних в мережі інтернет на сайті дистриб»ютора становить 6660,0 Євро,що за курсом НБУ станом на 01.10.2016 складає 193644 (сто дев»яносто три тисячі шістсот сорок чотири) грн. 29 коп.

На думку суду першої інстанції, ОСОБА_3 не заявив за встановленою формою точних відомостей про переміщувані ним через митний кордон України товари, які в даній кількості підлягають обов»язковому письмовому декларуванню та оподаткуванню .

На постанову суду адвокат Дьоміна І.Ю. в інтересах ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови судді від 24 січня 2017 року та повернення матеріалів щодо ОСОБА_3 про порушення ним митних правил до Закарпатській митниці ДФС для проведення додаткової перевірки. Апелянт зазначає, що судом винесено постанову без з'ясування всіх фактичних обставин справи, що потягнуло прийняття незаконного рішення, судовий розгляд справи проведено поверхово, без оцінки наданих ним доказів. В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою спосіб визначення вартості переміщуваних ОСОБА_3 товарів, який на думку адвоката, суперечив законам України. Вважає, що визначення вартості переміщуваного ОСОБА_3 товару на підставі інформації з мережі Інтернет, не може вважатись належним доказом у справі, оскільки веб-ресурс належить італійській компанії, представництва в Україні немає, а належить до внутрішнього ринку Італії, відтак не може використовуватись для визначення вартості товару, що ввозиться на територію України. Крім того зазначає про відсутність прямого умислу ОСОБА_3 приховати товари, які перевозив, що на думку захисника, свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України. Вказує також, що судом першої інстанції не взято до уваги письмові заперечення на складений щодо ОСОБА_3 протокол про порушення митних правил та порушено вимоги ст.268 КУпАП, оскільки розгляд справи проведено без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та належного повідомлення про місце і час розгляду справи його захисника.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, правопорушник ОСОБА_3 та його захисник - адвокат Дьоміна І.Ю. повторно без поважних причин не з»явилися в судове засідання апеляційного суду, про причини неявки не повідомили.

Заслухавши пояснення представника Закарпатської митниці ДФС - Селеша О.Я. про залишення апеляційної скарги без задоволення, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з таких підстав.

Оскільки правопорушник ОСОБА_3 та його захисник - адвокат Дьоміна І.Ю. були належним чином повідомлені про час і день розгляду справи, однак в судове засідання не з»явилися та не надали жодних доказів поважної причини, за клопотанням правопорушника ОСОБА_3 розгляд справи відкладався та враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч.4 ст.294 КУпАП, суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_3 та його захисника, що, на думку суду, не може бути порушенням його прав, передбачених ст..268 КУпАП.

Згідно ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч.1 ст.266 МК України декларант зобов'язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.266 МК України у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

З матеріалів справи та змісту постанови суду першої інстанції вбачається, що суддя дотримався вимог закону при розгляді даної справи і постановленні рішення, та вжив всіх заходів, передбачених законом, для всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, не допустив порушення процесуальних норм закону та неповноту розгляду справи, а висновки суду відповідають встановленим фактичним обставинам справи та підтверджуються дослідженими і зазначеними у постанові суду доказами, яким суд дав правильну оцінку.

Посилання апелянта на невинуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, та відсутність в діях ОСОБА_3 складу поставленного йому у вину адміністративного правопорушення, є безпідставними та спростовуються наявними у справі доказами.

Як видно, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.472 МК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, а саме, протоколом про порушення митних правил №1807/30500/16 від 02 жовтня 2016 року та фото таблицею до нього, митною декларацією, актом проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 02.10.2016 року та доповідною запискою старшого державного інспектора митного посту «Тиса» Рябокінь В.В. від 02.10.2016 року, поясненнями ОСОБА_6 від 02.10.2016 року та описом затриманих предметів порушення митних правил від 02.10.2016 року .

Отже суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, зокрема, недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України,кордон України.

Враховуючи викладене, наведені в апеляційній скарзі доводи щодо незаконності та необґрунтованості постанови суду першої інстанції та невідповідності вимогам закону протоколу про порушення митних правил №1807/30500/16 від 02 жовтня 2016 року, є безпідставними.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи наведені в апеляційній скарзі адвокатом Дьоміною І.Ю. в інтересах ОСОБА_7 про те, що матеріали справи зібрані з порушенням вимог законодавства, оскільки такі твердження не ґрунтуються на законі та спростовуються самими матеріалами справи. Як видно, протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали складені щодо ОСОБА_3 відповідають вимогам ст.ст. 254, 256 КпАП України, ст. 494 МК України. В судовому засіданні оглянуті оригінали всіх документів, які містяться в матеріалах адміністративної справи, при ознайомленні та підписанні яких ОСОБА_3 зауважень на дії працівників відділу митного оформлення при їх складанні не мав.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апелянта про те, що обставини, викладені в оскаржуваній постанові щодо визначення розміру вартості вилучених товарів, не відповідають дійсності, оскільки вони спростовуються доданими до протоколу даними, зокрема, витягом з мережі інтернет - www.biotekne.it.

Судом першої інстанції цим обставинам та наявним у справі доказам дано всебічну оцінку та з урахуванням вимог ст..33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступіня його вини, майнового стану та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_3 за ст.472 МК України і накладено стягнення у відповідності до санкції, зазначеного закону.

Не знайшли свого підтвердження і наведені в апеляційній скарзі адвоката Дьоміної І.Ю. доводи про порушення судом першої інстанції, на її думку, права на захист ОСОБА_7, оскільки як вбачається з матеріалів провадження, зокрема постанови судді від 24.01.2017 року, право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, судом першої інстанції було забезпечено, зокрема, в судовому засіданні приймала участь його захисник - адвокат Дьоміна І.Ю.

Обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення місцевим судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало у неповному нез»ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга захисника Дьоміної І.Ю., подана в інтересах ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Дьоміної І.Ю., подану в інтересах ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 січня 2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.472 МК України - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя М.М.Крегул