Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №333/6507/16-п Головуючий в 1 інст. Наумова І.Й.
Провадження №33/778/196/17 Доповідач в 2 інст. Городовенко В.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Городовенко В.В.,

за участю особи, відносно якої складено протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за апеляційною скаргою останнього на постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 01 лютого 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, та проживає за адресою: АДРЕСА_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 17 листопада 2016 року о 16 годині 50 хвилин, у м.Запоріжжя, на 294 км автошляху Харків-Сімферополь, керував автомобілем Mersedes-Benz, д/н НОМЕР_1, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9 «а» ПДР України. Огляд ОСОБА_2 проведений на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного приладу «Drager Alcotester».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вищевказану постанову суду скасувати, а справу закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що працівники поліції, після нібито виявленого у нього стану алкогольного сп'яніння, не затримали його транспортний засіб, як передбаченого законодавством, а передали під розписку дружині, що свідчить про відсутність підстав для притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Також апелянт зазначає, що в порушення поліцейськими порядку огляду на стан сп'яніння, при даній дії були відсутні свідки. Крім того, на думку апелянта, всі докази, що містяться в матеріалах справи, свідчать про відсутність його вини.

Вислухавши ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, і наполягав на її задоволенні; перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 свою вину у вчиненому не визнав, та пояснив, що він дійсно 17 листопада 2016 року приблизно о 16-50 годині, керував автомобілем Mersedes-Benz, д/н НОМЕР_1. Перед цим вжив один стакан пива, однак у нього ознак сп'яніння не було. Поліцейські, які його зупинили, двічі проводили огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер». Перший раз огляд провели без свідків, та результат був 0,3 проміле, а другий раз огляд проводили в присутності свідків, та результат був 0,5 проміле. З результатами тесту він не згоден.

Проте, з матеріалів адміністративної справи вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 №385658 від 17 листопада 2016 року (а.с.1), з якого вбачається, що ОСОБА_2 ознайомився з його змістом і копію отримав, йому роз'ясненні права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, та він погодився з результатами огляду на стан сп'яніння, про що поставив свій підпис (а.с.1), а також результатом тесту та актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з яких вбачається, що огляд ОСОБА_2 на стан сп'яніння проведений технічним засобом «Драгер 6820», результат позитивний - 0,54 проміле, з даними результатами ОСОБА_2 погодився, про що поставив свій підпис в акті огляду (а.с.3, 5), направленням на огляд до КУ «ЗОНД» водія ОСОБА_2 з метою виявлення стану сп'яніння (а.с.4), поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтвердили результати проведеного огляду ОСОБА_2 на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу (а.с.6-7).

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні, за клопотанням ОСОБА_2, суд допитав інспектора поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, - ОСОБА_5, свідка ОСОБА_6, також дослідив відеозапис вказаних подій, та інші докази які наявні в матеріалах адміністративної справи, та які були долучені учасниками процесу у судовому засіданні, надав їм належну оцінку, та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів адміністративної справи відносно ОСОБА_2, будь-яких порушень допущених при їх складанні не виявлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №385658 від 17 листопада 2016 року, містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Твердження апелянта про те, що під час його огляду на стан сп'яніння були відсутні свідки, є безпідставними, та вони повністю спростовуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, та наклав стягнення у межах встановлених цим Кодексом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Крім того, клопотання ОСОБА_2 від 18 лютого 2017 року, в якому останній, посилаючись на закінчення на теперішній час трьохмісячного строку накладення на нього адміністративного стягнення, просить закрити провадження по справі на підставі ст.38 КУпАП, задоволенню не підлягає, з наступного.

Пунктом 7 ч.1 ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до змісту ст.294 КУпАП апеляційний суд здійснює перегляд справи, а не здійснює провадження в справі про адміністративне правопорушення.

За наслідками розгляду апеляційної скарги, згідно з ч.8 ст.294 КУпАП, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Системний аналіз положень Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо апеляційного перегляду, дає підстави стверджувати, що апеляційний суд може закрити провадження лише в разі скасування постанови суду першої інстанції.

У зв'язку з наведеним, а також враховуючи те, що підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено, тому клопотання ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 01 лютого 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області В.В. Городовенко