АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/5409/17Суддя 1 інстанції Попов В. В.
Номер провадження 33/774/179/К/17Суддя- доповідач Пістун А. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2017 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Дніпропетровської області від 27 жовтня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_2 визнаний винним та на нього накладено адміністративне стягнення за те, що він 12.09.2017 року, о 23 годині 00 хвилин, керуючи автомобілем марки «Ауді А6», н/з НОМЕР_1, рухався в м. Кривому Розі по вул. Миколи Світальського, з явними ознаками наркотичного сп'яніння (поведінка, що не відповідає дійсності, тремтіння пальців рук), при цьому на вимогу працівника поліції, в присутності двох свідків, відмовився пройти медичний огляд для визначення стану його наркотичного сп'яніння, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду від 27 жовтня 2017 року скасувати, так як в його діях немає складу адміністративного правопорушення, а справа щодо нього підлягає закриттю.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги ОСОБА_2 зазначає, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального прав, так як, суд не звернув уваги на те, що у протоколі фразу «не було часу» не свідчить про відмову від проходження саме цього огляду і в такому порядку, в протоколі ОСОБА_2 не зазначав, що відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у найближчому закладі охорони здоров'я, і йому не зрозуміло в чому саме він обвинувачується: в керуванні з ознаками наркотичного сп'яніння чи відмові від проходження огляду.

Окрім того, вказує на те, що в протоколі не сформульовано, який саме огляд ОСОБА_2 має пройти на вимогу поліцейського та у який спосіб, також в протоколі не зазначено, що йому пропонувалося пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, і те, що він відмовився від проходження такого огляду та огляду у закладі охорони здоров'я.

Зазначає про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення його до закладу охорони здоров'я для проходження огляду на стан сп'яніння.

Також звертає увагу на те, що суд не взяв до уваги, що ОСОБА_2 пройшов огляд на стан сп'яніння в КЗ « Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР 13 вересня 2017 року о 04:00 годині.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_2, захисник ОСОБА_3 не з'явилися, будучи повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. Надане захисником клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 09.00 год. 15 листопада 2017 року для ознайомлення з матеріалами адміністративної справи, суд задовольнив та розгляд адміністративної справи було відкладено на 21 листопада 2017 року. Надане захисником клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 10.00 год. 21 листопада 2017 року для надання до матеріалів адміністративної справи довідку з місця роботи ОСОБА_2, суд задовольнив та розгляд адміністративної справи було відкладено на 29 листопада 2017 рік. Надане захисником клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 08-30 год. 29 листопада 2017 року для отримання на адвокатський запит довідки з місця роботи ОСОБА_2, суд задовольнив та розгляд адміністративної справи було відкладено на 04 грудня 2017 рік. Надане захисником клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 10-00 год. 04 грудня 2017 року у зв'язку з тим, що він зайнятий в Центрально - Міському суді по цивільній справі, суд задовольнив та розгляд адміністративної справи було відкладено на 08 грудня 2017 року. Надане захисником клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 10-00 год. 08 грудня 2017 року у зв'язку з тим, що він зайнятий в Саксаганському суді по цивільній справі та Жовтневому районному суді, суд апеляційної інстанції розцінює як намір умисного затягування розгляду справи задля забезпечення можливості уникнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності та свідчення прояву неповаги до суду шляхом віддавання пріоритету одній справі над іншою, в той час як з урахуванням хронології та часу призначених судових засідань фізичну можливість з'явитись до суду він мав.

Неявку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 у зв'язку із зайнятістю його захисника в іншому процесі за відсутності обставин, які унеможливлювали його явку в судове засідання хоча б для вирішення питання про можливість відкладення розгляду справи чи проведення інших процесуальних дій суд розцінює як неповажну.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України», «…сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку…».

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року, об'єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов'язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції ООН про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення. Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб'єктами такими правами.

За даних обставин, з метою дотримання розумного строку розгляду справи, з урахуванням достатності обсягу наявних доказів, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, оскільки положення ч.2 ст.268 КУпАП не містять імперативного припису щодо обов'язкової участі особи в судовому засіданні під час розгляду вказаної категорії справ.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №065551 від 12.09.2017 року, яким встановлено, що 12 вересня 2017 року о 23.20 годині, водій ОСОБА_2, керував автомобілем «Ауді А6», н/з НОМЕР_1 який належить ОСОБА_2, по вул. Миколи Світальського, 3 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області з явними ознаками наркотичного сп'яніння (поведінка, що не відповідає дійсності, тремтіння пальців рук), від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку для визначення стану наркотичного сп'яніння відмовився, в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України (а.с.1).

Відповідно до рапорту старшого сержанта поліції СП КВП ГУ в Дніпропетровській області Тицького О.В., 12.09.2017 року, під час несення служби на маршруті патрулювання, екіпажем поліції був зупинений автомобіль «Ауді А6», н/з НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 Під час перевірки було встановлено, що у водія наявні ознаки наркотичного сп'яніння (поведінка, що не відповідає дійсності, тремтіння пальців рук). В подальшому водій, в присутності двох свідків, на вимогу працівника поліції відмовився від проходження медичного огляду, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.130 КУпАП., у зв'язку з чим складено протокол про адміністративне правопорушення (а.с.2).

Вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого правопорушення підтверджується також поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, долученими до матеріалів справи, згідно яких водій ОСОБА_2 12 вересня 2017 року в їх присутності, на пропозицію працівників поліції, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у медичному закладі (а.с. 3,4).

Підстави ставити під сумнів пояснення цих свідків відсутні, оскільки вони є послідовними і повністю узгоджуються як між собою, так і з відомостями, котрі слідують з документів, що містяться в матеріалах справи та є доказами вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 130 КУпАП, законодавцем встановлено, що водій зобов'язаний пройти огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння на вимогу працівника поліції, відмова, навіть якщо особа, не перебуває в стані алкогольного чи будь-якого іншого сп'яніння, не допускається.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід враховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Щодо посилань ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що йому не було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння з використання спеціальних технічних засобів, то вони не заслуговують на увагу.

Так, згідно п. 4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року встановлено, що ознаками наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп'яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно п.12 вказаної Інструкції визначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Зазначені положення Інструкції свідчить про те, що поліцейський не проводить огляд особи на стан наркотичного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, а направляє цю особу для огляду до найближчого закладу охорони здоров'я, від проходження якого ОСОБА_2 відмовився.

Тому суд першої інстанції, належним чином мотивувавши свої висновки, правильно встановив всі обставини, що відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, підлягають з'ясуванню під час розгляду справи про адміністративне правопорушення і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Також, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 стосовно того, що в матеріалах справи не міститься направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння. Так як, відповідно до розділу ІІ вищевказаної Інструкції, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції видається, тоді, коли водій погодився пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я, а ОСОБА_2 відмовився від проходження такого огляду.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, вважаю, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, обставини якого зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 065551 від 12 вересня 2017 року.

При апеляційному перегляді порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, не встановлено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено, тому постанова суду є законною і такою, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, суд першої інстанції дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 жовтня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп. - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області: А.О. Пістун