Номер провадження: 33/785/1232/17
Номер справи місцевого суду: 522/8569/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М, при секретарі Стояновій Л.І., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його представника - адвоката ОСОБА_3 та учасника ДТП ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу діючої в інтересах ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеса від 06.07.2017 року,-

встановив

Зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, а фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 02.05.2017 року, о 22.00 годин в м. Одеса впров. Сеченова, 3, ОСОБА_2, керуючи автомобілем Toyota Camry, держаний р/н НОМЕР_1, на перехресті нерівнозначних доріг рухаючись по другорядній дорозі не надав переваги у русі автомобілю НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, що рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення автомобілів. При ДТП транспорті засобі отримали механічні пошкодження.

За даним фактом співробітниками управління поліції м. Одеси відносно ОСОБА_2 було складено протокол серії БР № 241788 від 02.05.2017 року про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП України.

У апеляційній скарзі, діюча в інтересах ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3, не погоджуючись з вказаним судовим рішенням та посилаючись на те, що воно є незаконним, порушує питання щодо скасування постанови.

В обґрунтування своїх доводів вказала, що зазначені в оскаржуваній постанові обставини справи не відповідають дійсності оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать, що в діях ОСОБА_2 є ознаки адміністративного правопорушення.

Так, апелянт зазначає, що на відміну від схеми ДТП, в протоколі про адміністративне правопорушення не вказані дані про потерпілого, що на її думку свідчить про те, що цей документ складений з порушенням вимог ч.1 ст. 256 КУпАП.

Також, в обґрунтування своєї апеляції наголошує, що схема ДТП складена без урахування фактичних обставин ДТП, оскільки з цього документу вбачається, що напрямок руху автомобілю під керуванням ОСОБА_2 зазначений з правої сторони, тоді як місце удару - з лівої сторони перехрестя.

Крім того вказує, що судом було проігноровано її клопотання щодо виклику у судове засідання працівників поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення та схему ДТП, а в оскаржуваній постанові не наведено підстав для відхилення цього клопотання.

Просить постанову суду скасувати та постановити нову постанову, якою провадження по справі відносно ОСОБА_2 закрити.

Вивчивши доводи апеляції та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, постанову суду першої інстанції необхідно залишити без змін, виходячи з наступного :

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність; чи заподіяно майнову шкоду; а також зясувати інші підстави для правильного вирішення справи.

Згідно до положень закріплених в ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Як вбачається з наданих на місце пригоди пояснень водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_4, останні вказали на факт здійснення ними проїзду перехрестя та скоєння зіткнення їх автомобілів. При цьому водій ОСОБА_4 вказав на факт невиконання водієм ОСОБА_2 вимог ПДР, які зобовязували цього водія надати дорогу автомобілям, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, а водій ОСОБА_2 взагалі не зазначив причин настання даного ДТП.

Між тим, допитаний в судовому засіданні апеляційного суду водій ОСОБА_2, пояснив, що 02.05.2017 року на своєму автомобілі Toyota Camry, держаний р/н НОМЕР_1, рухався по вулиці Княжескій з боку вулиці Старопортофрантовської. Підїжджаючи до перехрестя, перед знаком дорожнього руху "Дати дорогу" зупинився, після чого впевнившись у відсутності транспортних засобів, розпочав рух, однак на перехресті сталося зіткнення з автомобілем ОСОБА_4, який рухався без світла з лівої від нього сторони та на великій швидкості.

Водій ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що рухався на своєму автомобілі НОМЕР_2 по вулиці Сеченова з боку вулиці Пастера, по головній дорозі. Переїжджаючи перехрестя, перебуваючи фактично посередині його, справа побачив автомобіль, як надалі було встановлено під керуванням ОСОБА_2, який проїжджав перехрестя, що стало причиною зіткнення. Він намагався гальмувати та з метою уникнення зіткнення звернув ліворуч, однак, уникнути зіткнення не надалося можливим. Зіткнення сталося передньою частиною його автомобілю у середню частину лівого боку автомобіля ОСОБА_2 Вважає винним водія ОСОБА_2, який не виконав вимоги дорожнього знаку, який зобов'язував його надати дорогу іншим транспортним засобам.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що з ОСОБА_2 перебуває у дружніх відносинах та 02.05.2017 року близько 22 години їхав разом з ним на його автомобілі Toyota Camry в м. Одеса. На перехресті однієї з вулиць, де був наявний знак, який зобовязував водія ОСОБА_2 надати дорогу, вони зупинилися та впевнившись у відсутності транспортних засобів, розпочали рух, після чого на перехресті в їх автомобіль в'їхав автомобіль, який рухався зліва від них. При цьому свідок зазначив, що в звязку з перебуванням зліва від них на проїзній частині дороги та тротуару інших транспортних засобів, огляд перехрестя, зі сторони якого їхав водія ОСОБА_4 був обмежений.

Свідок ОСОБА_6, який був допитаний апеляційним судом пояснив, що перебував поблизу перехрестя де сталося зіткнення автомобілів за участі водія ОСОБА_4, якого він знає певний час та спілкується з ним. При цьому свідок зазначив, що автомобіль ОСОБА_4 їхав на невеликій швидкості та з включеним світлом фар, а водій ОСОБА_2, не надав дороги, та не зупиняючись намагався проїхати перехрестя, що стало причиною зіткнення автомобілів. Про те, що водій ОСОБА_4 є учасником ДТП йому стало відомо після того, як він підійшов до автомобілів з метою з'ясування самопочуття водіїв.

Зі складеної на місці пригоди схеми ДТП, дані щодо якої не оспорювалися водіями - учасниками ДТП вбачається, що з боку руху автомобіля ОСОБА_2, зазначене перехрестя не було регульованим, оскільки проїзд перехрестя з його боку не визначався сигналами світлофору та з боку його руху розташований дорожній знак пріоритету 2.1 "Дати дорогу" (а.с.5).

Згідно з положеннями п.16.1 Правил дорожнього руху, на нерегульованому перехресті, водії повинні керуватися правилами проїзду нерегульованих перехресть та установленими знаками пріоритету.

У відповідності до п.16.11 Правил дорожнього руху, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

За наведених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, про послідовність та обєктивність пояснень водія ОСОБА_4, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, і які в тому числі підтверджені поясненнями свідка ОСОБА_6, що вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги.

Крім того, зазначені у схемі ДТП обставини, а саме розташування транспортних засобів після зіткнення, встановлене працівниками поліції місце зіткнення автомобілів та зафіксовані на обох автомобілях механічні пошкодження, також вказують на правдивість пояснень водія ОСОБА_4 щодо обставин зіткнення та в тому числі і щодо намагання останнім уникнути цього зіткнення.

Доводи апеляції щодо винуватості у скоєній ДТП водія ОСОБА_4 не грунтуються на законі, оскільки вимоги знаку пріоритету 2.1 "Дати дорогу" та п.16.11 Правил дорожнього руху зобовязували водія ОСОБА_2 надати дорогу автомобілю ОСОБА_4, що ним зроблено не було.

За встановлених як районним судом, так і апеляційним судом обставин скоєної дорожньо-транспортної пригоди, на підставі наявних та досліджених доказів, апеляційний суд прийшов до висновку про законність прийнятого районним судом рішення, в звязку з чим підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови районного суду - не вбачає.

При цьому, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі процесуальні порушення на які в апеляційній скарзі посилається адвокат ОСОБА_3 не є такими, що вимагають безумовного скасування постанови суду першої інстанції.

Водночас апеляційний суд вважає, що при визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3, діючої в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 06.07.2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_7.