АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа №33/796/3101/2017 Суддя в суді першої інст. - МазурЮ.Ю.
Категорія: ст. 124 КУпАП Суддя в суді апел. інст.. - Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Кепкал Л.І., розглянувши клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01.08.2014 року відносно ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01.08.2014 року, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень. Стягнуто з ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 36 грн. 54 коп..

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ОСОБА_4 27.11.2017 року подав до канцелярії суду першої інстанції апеляційну скаргу на вказану постанову та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, в якому посилаючись на те, що про сам факт існування оскаржуваної постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 01 серпня 2014 року про притягнення його до адміністративної відповідальності він дізнався лише в зв'язку із тим, що державним виконавцем було накладено арешт на його майно та кошти на підставі заочногорішення Печерського районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року, в якому містилося посилання на оскаржувану постанову, а копія цієї постанови містилася в матеріалах справи як один із доказів, тому лишень внаслідок ознайомлення 28.08.2017 року із матеріалами зазначеної справи йому стало відомо про існування постанови Голосіївського суду м. Києва від 01.08.2014 року.

Також апелянт вказує на те, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі, копія оскаржуваної постанови на його адресу судом не направлялась.

Окрім того, як на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_4 посилається на те, що до 20 листопада 2017 року були проблеми з пошуком захисника для отримання належної правової допомоги, і крім того ОСОБА_4 вказує на те, що в період з 11.06.2017 року по 26.06.2017 року він знаходився на стаціонарному лікуванні.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об'єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова Голосіївського районного суду м. Києва щодо ОСОБА_4 за ст.. 124 КУпАП винесена 01.08.2014 року.

Апеляційну скаргу, згідно штампу вхідної кореспонденції суду, ОСОБА_4 подав лише 27.11.2017 року, тобто з пропуском встановленого законом 10-денного строку на апеляційне оскарження.

З постанови Голосіївського районного суду м. Києва вбачається, що ОСОБА_4 не був присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції.Згідно супровідного листа від 08.08.2014 року Голосіївським районним судом на адресу проживання ОСОБА_4було направлено копію оскаржуваної постанови,однак, в матеріалах справи дійсно відсутні дані про отримання останнім копії постанови, але разом з тим, в матеріалах справи міститься розписка з якої вбачається, що ОСОБА_4 04.09.2017 року ознайомився з матеріалами даної справи. Проте, навіть з зазначеної дати, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу з пропуском строку апеляційного оскарження.

При цьому, доводи ОСОБА_4, наведені в обґрунтування прохання про поновлення строку на апеляційне оскарження, не містять посилань на обставини, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївськогорайонного суду м. Києва від 01серпня 2014року.

Відтак, та обставина, що ОСОБА_4 лише 20.11.2017 року заключив договір з адвокатом, який погодився захищати його інтереси не може бути визнана поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді та не є тими обставинами, які б об'єктивно могли зашкодити йому, за наявності до того бажання, своєчасно подати апеляційну скаргу. Тим більше, що й причин, які б перешкоджали ОСОБА_4 звернутися за кваліфікованою правовою допомогою до адвоката для подання апеляційної скарги, в період після 04.09.2017 року і до 20.11.2017 року, коли він звернувся до адвоката, в апеляційній скарзі не зазначено.

А посилання апелянта на те, що він з 11.06.2017 року по 26.06.2017 року перебував на стаціонарному лікуванні взагалі не можуть свідчити про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, адже, вказані обставини існували ще до моменту, коли ОСОБА_4 дізнався про наявність оскаржуваної постанови.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява N 3236/03).

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_4 мав реальну можливість реалізувати своє право на захист у справі про адміністративне правопорушення за складеним щодо нього протоколом, однак ним свідомо не скористався та подав апеляційну скаргу на постанову суду після закінчення строку на апеляційне оскарження.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апелянт не надав поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, і підстав для його поновлення, відповідно не находить, в зв'язку з чим в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01.08.2014 року слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити ОСОБА_4 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01.08.2014 року відносно ОСОБА_4.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01.08.2014 року повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва Кепкал Л.І.