ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду міста Києва Дячук С.І., у присутності особи, яка притягається до відповідальності, його захисника ОСОБА_1, потерпілого, його представника - ОСОБА_2, розглянувши справу про адмінправопорушення, матеріали якої надійшли з Управління патрульної поліції у м. Києві, стосовно

ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Черкаси, українець, гр. України, одружений, освіта вища, фізична особа - підприємець, проживає: АДРЕСА_1, -

звинуваченого у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 11 серпня 2017 року близько 08 год. 00 хв., керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_1, рухаючись в м. Києві на перехресті пр. Палладіна та вул. Пономарьова, в порушення вимог п.п. 2.3б знаку «4.3. Рух ліворуч» Правил дорожнього руху (далі - Правила), проігнорував вимоги цього знаку, спричинивши зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 (водій ОСОБА_4.), внаслідок чого автомобілі були пошкоджені, а учасники ДТП - травмовані.

ОСОБА_3 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав і у своїх письмових поясненнях пояснив, що 11 серпня 2017 року дійсно керував автомобілем НОМЕР_1, по пр. Палладіна в напрямку ст. м. «Академмістечко» в крайній лівій смузі, призначеній для повороту ліворуч. На перехресті з вул. Пономарьова розпочав рух на зелений сигнал світлофору, рухався зі швидкістю 40 км/год, маючи намір повертати ліворуч, однак в той час водій авто НОМЕР_2 рухався з великою швидкістю через перехрестя на забороняючий червоний сигнал світлофору, внаслідок чого і відбулось зіткнення.

Не зважаючи на захисну позицію ОСОБА_3, його вина у вчиненому правопорушенні підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що 11 серпня 2017 року близько 08 год. 00 хв., керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_2, рухався з с. Коцюбинське по вулиці Понамарьова на перехрестя з проспектом Палладіна. На цьому перехресті він мав вчинити поворот ліворуч. Виїхав на вказане перехрестя на зелене світло світлофора, зліва на смугах руху по пр-кту Палладіна стояли автомобілі. Проїхавши до роздільної смуги він зупинився, оскільки пропускав у зустрічному напрямку автомобіль «Хонда», який у свою чергу також зупинився пропускаючи пішоходів. Пропустивши «Хонду» він, потерпілий, почав закінчувати маневр повороту, автомобілі на проспекті Палладіна в обох напрямках теж розпочали рух і в цей момент зліва на великий швидкості в його автомобіль вдарив автомобіль під керуванням ОСОБА_3, який рухався по крайній лівій смузі руху прямо, хоча вона передбачена виключно для транспортних засобів, що повертають ліворуч.

Вказані показання ОСОБА_4 повністю і в деталях узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_5 - водія автомобіля «Хонда» д.н.з. НОМЕР_3, а також частково (щодо напрямку руху обох автомобілів) - свідка ОСОБА_6. Натомість, показання останнього свідка, який до того ж стверджував, що автомобіль НОМЕР_2 виїхав на перехрестя на червоний сигнал світлофора суд визнає очевидно недостовірними через те, що ОСОБА_4 безперешкодно не зупиняючись перетнув всі чотири смуги інтенсивного руху транспортних засобів поперек, що було б неможливо при щільному потоці автомобілів на зелене світло світлофору.

Згідно з об'єктивними даними досліджених судом фотоматеріалів з місця пригоди, схеми місця ДТП та протоколу огляду місця ДТП, які сторонами не оспорювалися, саме автомобіль НОМЕР_1 зазнав лобового зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, а оскільки останній залишив сліди юзу (близько 10 метрів) на дорожньому покритті в протилежному напрямку (вправо) від того, в якому потерпілий мав намір рухатися (вліво), ця обставина повністю та з усією очевидністю спростовує версію ОСОБА_3 про те, що в момент зіткнення його автомобіль тільки розпочинав рух, а автомобіль потерпілого їхав на великій швидкості. Сила удару, з якою автомобіль НОМЕР_1 зіткнувся з автомобілем потерпілого, яка візуалізується у вказаній слідовій інформації, безумовно ставить під сумнів показання ОСОБА_3 про те, що він рухався з малою швидкістю, тільки розпочавши рух.

За таких обставин суд визнає достовірними показання потерпілого, свідка ОСОБА_7, а водія ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_8 - лише в частині, що не суперечать першим.

Як вбачається з досліджених судом довідки про стан технічних засобів регулювання дорожнього руху на вказаному перехресті, схеми розташування дорожніх знаків водій ОСОБА_3 виїхав зі смуги руху, з якою дозволено виконувати лише маневр повороту вліво (знак «4.3. Рух ліворуч»).

Аналіз вказаних доказів, які суд визнав достовірними, вказують на те, що саме водій ОСОБА_3 здійснював рух прямо по смузі, яка була призначена тільки для повороту ліворуч. Останній, рухаючись із великою швидкістю, намагався скористатися вільною від автомобілів смугою, що призначена лише для повороту наліво, для об'їзду таких транспортних засобів, що зупинились перед світлофором, які, до того ж, залишались без суттєвого прискорення руху для забезпечення завершення маневру - повороту автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, що в кінцевому випадку і призвело до такого зіткнення. Ці дані повністю узгоджуються з даними протоколу про адмінпорушення.

Вказані висновки суду повністю узгоджуються з даними, які містять досліджені судом довідки про стан регулювання вказаного перехрестя з часовою програмою.

Суд критично оцінює, а відтак відхиляє як такий, що не грунтується на матеріалах справи, поданий стороною захисту та досліджений судом висновок експертного дослідження № 12-1/33 від 07 листопада 2017 року, за яким потерпілий порушив Правила, а ОСОБА_3 - такого порушення не припустився та не мав технічної можливості уникнути зіткнення. Так, по-перше, як первинні дані в основу висновку покладені неповні показання потерпілого та визнані недостовірними пояснення ОСОБА_3. По-друге, як видно з експертизи, експерт хоча і отримав копію показань свідка ОСОБА_7, проте жодним чином їх не врахував під час проведеного дослідження, в розпорядженні експерта були відсутні дані про стан технічних засобів регулювання дорожнього руху на вказаному перехресті та розташування дорожніх знаків. По-третє, експерт вирішував питання про те, чи мав ОСОБА_3 можливість уникнути зіткнення з точки зору того, що ОСОБА_4 презюмовано порушив Правила, виїхавши на своєму автомобілі на червоне світло світлофора, інші версії, в тому числі і повідомлені останнім, експертом не розглядалися.

Згідно з вимогами п. 2.3б Правил водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, а згідно вимоги знаку «4.3 Рух ліворуч» Правил водій повинен здійснювати у цій смузі руху лише поворот ліворуч, а також дозволяється розворот транспортних засобів, рух прямо - не дозволяється. Отже, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 порушив Правила, що спричинило пошкодження транспортного засобу, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

При накладенні на ОСОБА_3 стягнення, суд згідно з вимогами ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, яке було пов'язане з травмуванням учасників ДТП, дані про особу ОСОБА_3, який до адмінвідповідальності притягається вперше. Обставини, що пом'якшують або обтяжують його відповідальність відсутні. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги матеріальний стан ОСОБА_3, те, що він при всій очевидності обставин вдався до спотворення обставин ДТП, чим ввів в оману експерта і всіляко прагнув перекласти вину на потерпілого, суд вважає необхідним призначити йому стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі викладеного і, керуючись ст. ст. 221, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за якою накласти на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців.

Стягнути із ОСОБА_3 судовий збір за ухвалення постанови про накладення адмінстягнення в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 320 грн.

Строк пред'явлення постанови до виконання - три місяці.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СУДДЯ С.І. ДЯЧУК