АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/3728/17Суддя 1 інстанції Онопченко Ю. В.
Номер провадження 33/774/225/К/17Суддя- доповідач ОСОБА_1.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2017 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого «Спецпромсистема» на посаді електромонтера, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

притягнено до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення було закрито, у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

За участю:

правопорушника ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Постановою Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року ОСОБА_2 притягненодо адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення було закрито, у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, водій ОСОБА_2, 01 серпня 2017 року о 17-30 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1, по вул. Урицького біля буд. № 16 в Центрально Міському районі м. Кривого Рогу, залежно від дорожньої обстановки та швидкості руху не вибрав безпечної дистанції та скоїв наїзд на автомобіль, який зупинився попереду Mercedes-Benz 313 CDI, д/н НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки, своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою, правопорушник ОСОБА_2 08 грудня 2017 року подав апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, ОСОБА_2 зазначає, що постанова суду є незаконною і підлягає скасуванню.

На думку ОСОБА_2, судом першої інстанції не врахував всіх фактичних обставин, зібраних по адміністративній справі доказів.

Також ОСОБА_2 вказує, що суд першої інстанції не прийняв до уваги клопотання, які він заявляв, а саме: про необхідність виклику в судове засідання іншого учасника ДТП водія ОСОБА_3, працівника Управління поліції в м. Кривий Ріг, які склали протокол про адміністративне правопорушення, не дослідив відео запис з місця події, з відеорегістратора.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити з викладених у них підстав.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов такого висновку.

Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з правовою позицією, викладеною в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об'єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Однак, вказані вимоги процесуального закону, судом першої інстанції виконані не були.

Як встановлено апеляційним переглядом, суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не зясував фактичні обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не вмотивовані належним чином та не ґрунтується на доказах, що містяться в матеріалах цієї справи.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що визнаючи ОСОБА_2 винним та притягуючи його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, суд послався лише на протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 145590 від 01.08.2017 року 01.08.2017 року о 17-30 год., відповідно до якого водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, по вул. Урицького біля буд. № 16 в Центрально Міському районі м. Кривого Рогу, залежно від дорожньої обстановки та швидкості руху не вибрав безпечної дистанції та скоїв наїзд на автомобіль, який зупинився попереду Mercedes-Benz 313 CDI, д/н НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки, своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

При цьому, поза увагою суду залишилося те, що ОСОБА_2 своєї провини у вчиненому не визнав, в письмових поясненнях від 01 серпня 2017 року виклав свою версію подій ДТП, посилаючись на відсутність в його діях порушення ПДР України.

Однак, судом не було надано даним обставинам ніякої оцінки та не прийнято до уваги.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо неповноти зясуванням обставин справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення, та, у звязку з цим, порушенням норм матеріального та процесуального права, й вважає висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вказані висновки ним здійснено передчасно, без належної оцінки доказів, які до того ж мають суперечності.

Отже, судом апеляційної інстанції встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази, які б безумовно підтверджували відповідність дій водія ОСОБА_2 під час ДТП вимогам ПДР України, і свідчили про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, так і ті, які б підтверджували наявність в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

На переконання суду апеляційної інстанції, для зясування питання невідповідності дій водія ОСОБА_2 під час ДТП вимогам ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, необхідні спеціальні знання, а відтак у справі необхідно було б провести відповідну експертизу, що не здійснено судом першої інстанції.

При цьому, відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржувана постанова є необґрунтованою і підлягає скасуванню, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки його вина у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення не доведена.

Керуючись ст. ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П ОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволити частково.

Постанову Центрально міського районного суду Дніпропетровської області від 28.11.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закриття справи за закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП - скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, щодо ОСОБА_2, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1