Справа № 442/8122/16-п Головуючий у 1 інстанції: Нагірна О.Б.
Провадження № 33/783/149/17 Доповідач: Марітчак Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року Апеляційний суд Львівської області під головуванням судді апеляційного суду Т.М. Марітчака, за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 грудня 2016 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 грудня 2016 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, пенсіонера, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не притягався до адміністративної відповідальності,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на один рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп. в дохід держави.

Постановою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 грудня 2016 року встановлено, що ОСОБА_1, 01.12.2016 року близько 23.10 год. по вул. Грушевського, 70, у м. Дрогобичі Львівської області керуючи в стані алкогольного спяніння автомобілем марки «Mercedes Bens» р.н.з. АТ 7664 ВК, будучи неуважним, не врахувавши дорожню обстановку та стан транспортного засобу, не вибравши безпечної швидкості руху, здійснивши наїзд на автомобіль марки «Пежо 3008» р.н.з. ВС 7170 ЕЕ під керуванням ОСОБА_3 чим завдав шкоду, порушив п. 12.1, 12.3, 2.9 ПДР України. Стан алкогольного спяніння підтверджується актом медичного огляду ДМЛ №1 м. Дрогобич № 431 від 02.12.2016 року.

Не погоджуючись із постановою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 грудня 2016 року, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, подав на неї апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в яких просить: поновити строк на апеляційне оскарження; оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративних правопорушень за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи своє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що строк на апеляційне оскарження ним пропущено з поважних причин і просить його поновити оскільки в судовому засіданні він присутнім не був та не подавав клопотання про перенесення розгляду справи, судом про розгляд справи не повідомлявся, про винесення оскаржуваної постанови дізнався 10.01.2017 року із сайту Єдиного державного реєстру судових рішень, і в цей же день ознайомився з матеріалами справи в суді.

Апелянт вважає оскаржувану постанову такою, що винесена з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, судом першої інстанції не з'ясовано усі фактичні обставини справи, не досліджено і не надано належної оцінки доказам, а тому оскаржувана постанова на думку апелянта є незаконною та необґрунтованою.

У своєму клопотанні від 24 березня 2017 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат ОСОБА_2 просять долучити до матеріалів провадження письмові докази, клопочуть про зміну апеляційних вимог та просять оскаржувану постанову скасувати в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження в цій частині.

Апелянт покликається на те, що визнаючи його винуватим за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції, всупереч вимогам ст. 283 КУпАП, не конкретизовано який саме підпункт п. 2.9 ПДР він порушив, оскільки п. 2.9 ПДР має шість підпунктів.

При розгляді даної справи суддя, на думку апелянта, в порушення вимог ст. 245 КУпАП, яка передбачає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, допустив істотну неповноту з'ясування обставин справи, яка вплинула на правильність прийняття рішення, оскільки всупереч норм законодавства суддею не було вжито належних заходів, передбачених КУпАП, для зясування питання про наявність чи відсутність вини апелянта у вчиненні правопорушень, суддя місцевого суду не дослідив обставини справи, не допитав апелянта, свідків, не дослідив наявні у справі докази, через що висновок суду про наявності складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є передчасним і не відповідає вимогам ст. 280 КУпАП.

При розгляді даної справи судом не були враховані істотні порушення вимог КУпАП, зокрема вимог ст. 254, 256, 266, 283 КУпАП, при складанні стосовно нього працівниками Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області протоколу про адміністративні правопорушення серії АП2 № 518044 від 02.12.2016 року, та зібрані матеріали, які свідчать про відсутність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши доповідача, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2 про скасування оскаржуваної постанови в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за закриття провадження, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подання апеляційної скарги слід задовольнити з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Апелянт довів у судовому засіданні, що його не було повідомлено судом про час та місце розгляду справи, а також в матеріалах справи відсутня інформація про те, що ОСОБА_1 належним чином було судом повідомлено про розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. У зв'язку з зазначеним порушено право ОСОБА_1 на захист та оскарження постанови у десятиденний строк, передбачений ст. 289 КУпАП.

Що ж стосується розгляду апеляційної скарги по суті, то на думку апеляційного суду, подана апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суддя першої інстанції, всупереч вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, розглянув справу про адміністративне правопорушення без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, не повідомивши його належним чином про час розгляду справи, допустивши таким чином істотні порушення процесуальних прав, особи яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачених ч. 1 ст. 268 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 був позбавлений можливості брати участь в судовому засіданні, заявляти клопотання, подавати докази, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката.

При розгляді даної справи суддя першої інстанції, на думку апеляційного суду, в порушення вимог ст. 245 КУпАП, яка передбачає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, допустив істотну неповноту з'ясування обставин справи, яка вплинула на правильність прийняття рішення, оскільки всупереч норм законодавства суддею не було вжито належних заходів, передбачених КУпАП, для зясування вини апелянта, суддя місцевого суду не дослідив обставини справи, не допитав ОСОБА_1, свідків, не дослідив наявні у справі докази, не зясував чи здобуті вони у законний спосіб, через що висновок суду про наявность в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є передчасним, необґрунтованим і не відповідає вимогам ст. 280 КУпАП.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню.

При вирішенні питання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП апеляційний суд заслухав пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також перевірив надані захисником ОСОБА_2 інші письмові докази.

Так, з показань ОСОБА_1 в засіданні апеляційного суду убачається, що він 01.12.2016 року біля 23.00 год., керуючи автомобілем марки «Мерседес Венс» р.н.з. АТ 76 64 ВК, в якому на місці пасажира знаходилася його цивільна дружина ОСОБА_4 та рухаючись по неосвітленій автомобільній дорозі по вул. Грушевського у м. Дрогобичі Львівської області здійснив зіткнення з автомобілем марки «Пежо 3008», р.н.з. ВС 71 70 ЕЕ під керуванням ОСОБА_3. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди вказані автомобілі отримали механічні пошкодження, ніхто з водіїв, пасажирів чи пішоходів не отримав жодних тілесних ушкоджень. Він не перебував у стані алкогольного спяніння. У звязку з даним ДТП на місце пригоди прибули працівники Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області, які склали протоколи про адміністративне правопорушення АП2 №518044 від 02.12.2016 р. за ч. 1 ст. 130 КУпАП та АП2 №518045 від 02.12.2016 р. за ст. 124 КУпАП.

З вказаних протоколів про адміністративне правопорушення, складених працівниками Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області, вбачається, що свідками чи потерпілими цих двох адміністративних правопорушень є ОСОБА_5 і ОСОБА_6. З пояснення водія іншого транспортного засобу ОСОБА_3, а також долучених пояснень ОСОБА_7 і ОСОБА_8 щодо обставин ДТП, убачається, що крім нього та його цивільної дружини ОСОБА_4, інших очевидців чи свідків не було, що також підтверджує і він. Тому незрозуміло, що саме засвідчують свідки ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Працівники поліції, що оформляли протокол, не пропонували йому пройти тест на стан спяніння на місці події з використанням спеціальних технічних засобів, а відвезли його для його проходження в медичний заклад. При цьому ніхто з працівників поліції не питав його про стан алкогольного спяніння, він не відмовлявся від проходження такого огляду, оскільки був тверезий.

В медичному закладі у нього не відбирались будь-які біологічні зразки і він не говорив лікарю про вживання алкогольних напоїв. Після того, як він разом з працівниками поліції повернулися на місце ДТП після огляду в медичному закладі на стан алкогольного спяніння, на цьому місці працівниками поліції були складені стосовно нього вказані вище два протоколи про адміністративні правопорушення. Однак, ці протоколи про адміністративні правопорушення він не підписав, так як у графах свідки та потерпілі не було вказано відповідні анкетні дані свідків. ОСОБА_9 ОСОБА_5 і ОСОБА_6 були вказані в цих протоколах вже значно пізніше, так як цих осіб на місці ДТП та в подальшому при проходженні ним огляду на стан спяніння присутніх не було.

Також, всупереч вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП, яка передбачає, що протокол про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, працівники поліції не вручили йому протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП після його складання, так як вказаний протокол на той час не був остаточно оформлений, а такий протокол був скерований на його адресу з порушенням вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП згідно листа Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області від 06.12.2016р. за №18074/44/04-2016 (копія цього листа додається).

Крім цього, з протоколу про адміністративне правопорушення АП2 №518044 від 02.12.2016р. за ч. 1 ст. 130 КУпАП убачається, що нібито стан його алкогольного спяніння на час керування транспортним засобом 01.12.2016 року підтверджується актом медичного огляду ДМЛ №1 м. Дрогобич № 431 від 02.12.2016 року (який не вказаний як додаток до цього протоколу в самому протоколі про адміністративне правопорушення) та поясненнями свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які не були присутні ні на місці ДТП, ні під час складання протоколу та перевірки його на стан алкогольного спяніння працівниками поліції і в медичному закладі та пояснення яких відсутні в матеріалах справи про адміністративні правопорушення. У той же час з долучених до матеріалів справи пояснень вказаних вище безпосередніх очевидців ДТП ОСОБА_3, ОСОБА_7 і ОСОБА_8, вбачається, що вказані особи нічого не повідомляли про стан його алкогольного спяніння. Також незрозуміло по якій причині працівники поліції не відбирали пояснення щодо обставин правопорушень у його цивільної дружини ОСОБА_4, яка також заперечує, що він на той час був у стані алкогольного спяніння. Також у цьому протоколі працівником поліції не конкретизовано, який саме підпункт п. 2.9 ПДР він порушив, оскільки п. 2.9 ПДР містить 6 підпунктів.

Свідок ОСОБА_4 в апеляційному суді пояснила, що в цей день вона з ОСОБА_1 поверталась із м. Львова додому, вони їздили до матері в лікарню, чоловік в цей день не вживав спиртні напої. Після ДТП вона відійшла і плакала, а чоловік відійшов за нею заспокоюючи її. Під час складання протоколів свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не було.

Свідок ОСОБА_5 в засіданні апеляційного суду пояснив, що 28 грудня 2016 року близько 04.35 год. по вул. Грушевського, 70, у м. Дрогобичі Львівської області його зупинили працівники поліції та запропонували підписати протокол. Там же стояв автомобіль марки «Mercedes Bens» білого кольору, іншого автомобіля не було. Він не бачив чоловіка на якого складали протокол, був лише він, ОСОБА_6 і один або два працівники поліції. Він також не бачив щоби хто-небудь відмовлявся пройти тест на алкогольне спяніння із застосуванням технічних засобів в медичному закладі не був.

Свідок ОСОБА_6 в засідання апеляційного суду не зявився.

З оскаржуваної постанови убачається, що вина ОСОБА_1, у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стверджується протоколами про адміністративні правопорушення, поясненнями очевидців ДТП ОСОБА_3, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та медичним висновком ДМЛ № 1 м. Дрогобича за № 431 від 02.12.2016 року.

Однак, у протоколі про вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ст. 124 КУпАП немає жодних даних про вчинення ДТП в стані алкогольного спяніння чи з його ознаками, в поясненнях очевидців ОСОБА_3, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 також немає жодних відомостей про перебування водія ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння.

Таким чином єдиним доказом перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння є медичний висновок ДМЛ № 1 м. Дрогобича за № 431 від 02.12.2016 року.

Спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 затверджено «Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп'яніння, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення результатів такого огляду. Відповідно до п.7, розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП. Згідно п. 8 розділу 1 Інструкції у разі скоєння ДТП, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан спяніння учасників цієї пригоди є обовязковим у закладі охорони здоровя. Відповідно до п. 9, розділу II Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до п. 22, розділу III Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції вважаються недійсними.

Однак, як убачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, показів свідків ОСОБА_5, ОСОБА_4 та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 такий зроблений не за скеруванням працівника поліції, який оформляв протокол, а за скеруванням чергового ВП ГУ НП у Львівській області при відсутності підстав для його проведення, оскільки ОСОБА_1 не було запропоновано пройти тест на стан спяніння із застосуванням технічних засобів і відповідно він не відмовлявся від проходження такого, під час ДТП не виявлено осіб, які загинули або травмовані, а в протоколі не зазначено вимоги якого п/п порушено ОСОБА_1, оскільки п. 2.9 ПДР містить 6 підпунктів, та не зазначено ознаки алкогольного спяніння особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначений протокол складався без свідків, що доведено показаннями як самого ОСОБА_1 так і показаннями свідка ОСОБА_5, що тягне за собою визнання недопустимим доказом, оскільки він складений з порушеннями вимог КУпАП та згаданої Інструкції.

Таким чином, протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП складено з істотними порушеннями вимог КУпАП, «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а тому не може бути доказом винуватості ОСОБА_1.

На підставі наведеного, на думку апеляційного суду, апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржувана постанова в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП до скасування із закриттям провадження на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 грудня 2016 року про притягнення ОСОБА_10 ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати в частині притягнення ОСОБА_10 ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Провадження в частині притягнення ОСОБА_10 ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

В решті оскаржувану постанову залишити без змін і ОСОБА_10 ОСОБА_1 вважати винуватим за ст. 124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Постанова набирає законної сили після її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя апеляційного суду підпис ОСОБА_11

Копія відповідно до оригіналу.

Суддя апеляційного суду Т.М. Марітчак

Постанова вступила в законну силу 30 березня 2017 року.

Копія постанови виготовлена «____» __________2017 року