АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 643/8635/17 Суддя 1 інстанції: Сугачова О.О.
Провадження: 33/790/1508/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

20 грудня 2017 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ОСОБА_3 на постанову Московського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

ПостановоюМосковського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2017 року ОСОБА_2 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто зОСОБА_2 ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_2 ОСОБА_3 21 червня 2017 року о 02:59 годині в м. Харкові на перехресті вул. ОСОБА_4 та вул. ОСОБА_5, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп»яніння: характерний запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп»яніння, у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою приладу «Драгер» та в закладі охорони здоров»я ХОНД, водій відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_2 ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постановуМосковського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2017 року та постановити нову, якою закрити провадження у справі у зв»язку з відсутністю у діях ОСОБА_2 ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що 21.06.2017 р. о 02:59 годині автомобілем не керував, а знаходився на узбіччі у припаркованому авто, коли до нього під»їхав поліцейський автомобіль. Працівниками поліції було запропоновано надати документи на право керування транспортним засобом та документи на автомобіль. Після того, як ОСОБА_2 ОСОБА_3 виконав вимогу поліціцейських та надав документи, останні склали протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказує, що йому не було запропоновано пройти медичне обстеження у закладі охорони здоров»я. Також, зазначає, що свідки, присутні при складенні протоколу, зупинялись та залучались поодинці, а не вдвох, як то вказано у протоколі. Викладене, на думку апелянта, свідчить про те, що прокол про адміністративне правопорушення було складено з грубим порушенням вимог КУпАП, Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 26.02.2009 р. №71, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрованої в МЮУ 11.11.2015 р. за №1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 р. №1103, а тому є неналежним доказом у вказані справі.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 заявив клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржувана постанова на його адресу не надходила, її копію заявник отримав 20 жовтня 2017 року в приміщенні Московського районного суду м. Харкова.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Ону ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції не з»явився, про час і місце розгляду справи неодноразово був повідомлений належним чином. (а.с. 29, 43)

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

За таких обставин та з урахуванням розумних строків розгляду адміністративної справи, суд приходить до висновку щодо можливості розгляду скарги за відсутності апелянта.

Вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, як відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп*яніння.

Факт правопорушення і вина ОСОБА_2 ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 205641 від 21.06.2017 р. (а.с. 2), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6І та ОСОБА_7 (а.с. 4-5), розпискою ОСОБА_8 (а.с. 6), рапортом інспектора роти №2 батальйону №1 УПП у м. Харкові лейтенанта поліції ОСОБА_9 (а.с. 7), відеозаписом події з нагрудних камер працівників поліції, який надано апеляційному суду.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов»язки у правовому полі держави.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп*яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДРУ, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 1.2 Інструкції, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції МВС є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 1.3. Інструкції ознаками сп'яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Апеляційним судом був досліджений відеозапис з нагрудних відеокамер патрульних поліцейських, якими фіксувалися події під час складення вище зазначеного адміністративного матеріалу, з якого чітко вбачається, що працівниками поліції у присутності двох свідків на зрозумілій для апелянта мові (англійською) було запропоновано ОСОБА_2 ОСОБА_3 пройти огляд на стан алкогольного сп»яніння на місці зупинки та у відповідному закладі охорони здоров»я. Від обох запропонованих варіантів водій відмовився. Крім того, наданим відеозаписом зафіксовано факт керування ОСОБА_2 ОСОБА_3 транспортним засобом та момент зупинки його авто працівниками поліції. (а.с. 50)

Посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно складений з порушенням вимог КУпАП та інших нормативно правових актів, а працівниками поліції взагалі не було запропоновано пройти огляд у медичному закладі, не відповідають дійсності, оскільки протокол складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП. В ньому наявні прізвища, адреси та підписи понятих, якими засвідчений факт відмови правопорушника від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суддіМосковського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2017 року, є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Поновити строк апеляційного оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2017 року, якою ОСОБА_2 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_1