Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/322/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2 Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2017 року. Суддя судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області Ткаченко Л.Я., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_4, розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4, в інтересах ОСОБА_3, на постанову Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 21 серпня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 та жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, працюючого менеджером ПП "Агрохім", ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1( один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_3, судовий збір на користь держави в сумі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до постанови судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 21 серпня 2017 року, ОСОБА_3 22.05.2017 року о 17 годині 00 хвилин керував транспортним засобом ОСОБА_5 Фе д/н НОМЕР_2 по вулиці Центральній в смт. Добровеличківка, Добровеличківського району, Кіровоградської області у стані алкогольного сп'яніння, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння відмовився в присутності чергового лікаря та медичної сестри в Добровеличківській ЦРЛ Кіровоградської області, чим порушив п.2.9 а ПДР України.

Своє рішення суддя мотивував тим, що проаналізувавши зібрані по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_3 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння доведена повністю. Кваліфікувавши його дії за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з судовим рішенням адвокат ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказану постанову та винести постанову, якою провадження у справі про адмініністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Свої вимоги мотивує тим, що інкриміноване адміністративне правопорушення ОСОБА_3 не вчиняв. Суд помилково прийшов до переконання про винуватість ОСОБА_3 в інкримінованому адміністративному правопорушенні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. В оскаржуваній постанові суд, не вірно відобразив обставини, які безпосередньо сприйняв у судовому засіданні. Покази допитаних судом свідків, які судом у письмовому вигляді відображені в оскаржуваній постанові не відповідають тим показам свідків , які у суді вони надавали в присутності суду та учасників процесу, що вказує про неправильне встановлення судом фактичних обставин справи та не відповідності висновків суду у оскаржуваній постанові фактичним обставинам справи.

Крім цього судом під час судового розгляду справи було задоволено клопотання сторони захисту про допит свідків , які на позицію сторони захисту повністю могли спростувати обставини викладені в протоколі відносно ОСОБА_3 В тому числі захист заявив про допит свідка ОСОБА_6, який 22 травня 2017 року в період часу з 16 до 17 години керував транспортним засобом, державний реєстраційний номер ВА 7236АХ. Після задоволення судом своєю ухвалою клопотання про допит ряду свідків сторони захисту, суд всупереч закону поклав обов'язок виклику свідків на адвоката ОСОБА_4. Неявка свідка по справі з причини перебування свідка на процедурі гемодіалізу, викликала процесуальну необхідність заявлений стороною захисту клопотання про відкладення, а щодо інших свідків клопотання про привід свідків до суду для встановлення об'єктивної істини у справі. Однак суд застосував в адміністративному судопровадженні норми цивільно-процесуального права за «Аналогією процесуального закону», що є неприпустимим і своєю протокольною ухвалою без належного обґрунтування відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи і привід свідків. В той же час неявка свідків, перекручені покази яких суд поклав в основу оскаржуваного процесуального рішення, тягла за собою неодноразові відкладення розгляду справи та невмотивовані довготривалі перерви виключно за ініціативи головуючого судді.

Також захист вважає , що суд детально описав критичність в контексті допустимості такого доказу у справі, як відеофільмування, при цьому суд першої інстанції правильно встановив виходячи із властивостей переглянутого відеофайлу про неможливість встановлення часу відеофільмування, але при цьому незважаючи на встановлення судом цього факту суд в оскаржуваному рішенні посилається як на належний доказ - файл відеофільмування, що на позицію сторони захисту вказує на взаємовиключність висновків суду, які останній навів в мотивувальній частині оскаржуваної постанови.

Критичність показів свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повністю підтверджується відеофільмуваннями та розбіжністю показів свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які 22.05.17 року вчинили викрадення ключів запалення із автомобіля ОСОБА_3, з приводу фактичних обставин справи.

Також захист зазначає в апеляційній скарзі що судом першої інстанції оскаржуване рішення винесено передчасно, оскільки суд вислухавши клопотання адвоката захисника про направлення адміністративної справи на доопрацювання вийшов до нарадчої кімнати де прийняв рішення про винність ОСОБА_3, а клопотання по суті не вирішив. Окрім того, судом не вирішено ряд інших клопотань сторони захисту, про які заявлялось захисником адвокатом, в тому числі про допит співробітників поліції, які причетні до складання адміністративної справи та про проведення криміналістичної експертизи в адміністративній справі. Названі клопотання судом проігноровані, що дає підстави вважати , що рішення по справі судом першої інстанції винесено упереджено і не законно.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та в його інтересах захисника ОСОБА_4, які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно до ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. В ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції під час розгляду справи стосовно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП не дотримався, через що постанова суду підлягає скасуванню, виходячи з такого.

Так, що стосується висновку районного суду з приводу необхідності притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, то із таким рішенням суду погодитись не можна, оскільки поза увагою суду першої інстанції залишились численні порушення вимог нормативно-правових актів, які були допущені працівниками поліції, та виразились у наступному.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого спяніння , чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоровя України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція 1452/735).

На підтвердження наявності в діях ОСОБА_3 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівниками поліції до суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 462094 від 22.05.2017 року, пояснення ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9,ОСОБА_10, довідку про відмову ОСОБА_3 від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння, довідку про місце реєстрації ОСОБА_3

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення АП2 462094 від 22.05.2017 року слідує, що 22.05.2017 року о 17 год.00 хв. в смт. Добровеличківка по вул.Центральна ОСОБА_3 керував транспортним засобом Хундай Сантафе д/н НОМЕР_3 в стані алкогольного спяніння, та від проходження медогляду на стан спяніння відмовився в присутності чергового лікаря та медичної сестри в Добровеличківській ЦРЛ, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП. (а.с. 1-2).

При цьому, у графі протоколу про адміністративне правопорушення - «свідки чи потерпілі», зазначені свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 Проте, до протоколу про адміністративне правопорушення не додані їх письмові пояснення.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_8, ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_3А, 22.05.2017 року в смт. Добровеличківка по вул. Незалежності керував транспортним засобом Хундай Сантафе д/н НОМЕР_3 в стані алкогольного спяніння ( а.с.3-4).

Свідок ОСОБА_9 в своїх поясненнях зазначив, що 22.05.2017 року він перебував на вул. Центральній та бачив , як чоловік висловлювався нецензурною лайкою на адресу працівників міліції та погрожував їм фізичною розправою (а.с.5).

Свідок ОСОБА_10 в своїх поясненнях зазначив, що 22.05.2017 року він, як понятий бачив, як автомобіль НОМЕР_4 був доставлений на штраф площадку (а.с. 6).

Таким чином, з огляду на викладене, на підтвердження доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, надано лише протокол про адміністративне правопорушення.

Що стосується процедури проведення огляду на стан спяніння, то на переконання суду, вона була грубо порушена.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з вимогами п.п 6, 7 Розділу 1 Інструкції 1452/735, огляд на стан спяніння проводиться:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

-лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведенного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 6 Розділу 2 Інструкції 1452/735 встановлено, що огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Із аналізу наведених вимог законодавчих актів слід зробити висновок, що огляд на визначення перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного спяніння має бути проведеним поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, виключно у присутності двох свідків, і тільки у разі відмови особи від проходження такого огляду або незгоди із результатами такого огляду, лікарем закладу охорони здоровя.

При цьому, п. 8 Розділу 1 Інструкції 1452/735 встановлено виключно один випадок, коли проведення огляду на стан спяніння є обовязковим у закладі охорони здоровя, а саме у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані.

Згідно п.2.9/а/ ПДР України, передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Доказами на підтвердження того, що водій керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або перебував під впливом наркотичних чи токсичних речовин є протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків, результат використання спеціальних технічних засобів працівниками поліції, який у даному випадку є обовязковим, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наслідком якого складається відповідний акт.

Із наявних у матеріалах справи, а також здобутих в ході розгляду справи судом першої інстанції доказів, не підтверджено законність проведення огляду ОСОБА_3 на встановлення перебування його в стані алкогольного спяніння.

Так, матеріали справи взагалі не містять відомостей з приводу того, що ОСОБА_3 на місці зупинки його транспортного засобу пропонувалось пройти огляд за допомогою спеціальних технічних засобів в присутності двох свідків, участь яких у даній дії є обовязковою. Також, матеріали справи, як і протокол про адміністративне правопорушення взагалі не містять даних про відмову ОСОБА_3 від проходження такого огляду чи незгоди із його результатами.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за вказаною нормою закону настає також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Із аналізу наведених доказів та норм законодавства слід зробити висновок, що водій транспортного засобу має право відмовитись від проходження огляду на стан спяніння, про що складається відповідний протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, така відмова особи повинна бути прийнята працівниками поліції виключно у присутності двох свідків (ч. 2 ст. 266 КУпАП, п.6 Розділу 1 Інструкції 1452/735), що в даному випадку безпідставно не було зроблено працівниками поліції.

Відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на виявлення стану алкогольного спяніння є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується показань свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_11 в суді першої інстанції про те, що 22.05.2017 року о 18 год. 00 хв. 18 год. 30 хв. в Добровеличківській ЦРЛ в їх присутності ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду, то такі показання не можуть слугувати , як доказ у справі із тих міркувань, що як вже зазначалось, по даній категорії справ існує встановлений порядок проведення огляду особи, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного спяніння. І в якості доказів цього є складений відповідно до вимог КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, в якому є підписи свідків, в присутності яких особа, яка керує транспортним засобом, відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, письмові пояснення свідків про таку відмову в їхній присутності .

Також слід відзначити, що нині діючим законодавством про адміністративні правопорушення встановлено, що процесуальним документом, який є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності являється протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення із поміж іншого зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам ст. 256 КУпАП. Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам вищезазначеної норми КУпАП тягне за собою визнання його недійсним і в такому разі справа про адміністративне правопорушення має бути закрита.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення АП2 462094 від 22.05.2017 року слідує, що 22.05.2017 року о 17 год.00 хв. в смт. Добровеличківка по вул.Центральна ОСОБА_3 керував транспортним засобом Хундай Сантафе д/н НОМЕР_3 в стані алкогольного спяніння, та від проходження мед огляду на стан спяніння відмовився в присутності чергового лікаря та медичної сестри в Добровеличківській ЦРЛ, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП. (а.с. 1-2).

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення АП2 462094 від 22.05.2017 року, складений з грубим порушенням та не відповідає вимогам КУпАП, оскільки в ньому зазначено дві ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, що є порушенням вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху та відмова від проходження медогляду на стан спяніння. що є порушенням п.2.5 Правил дорожнього руху, а не п. 2.9 а ПДР, як це зазначено у протоколі, що є неприпустимим.

Проте, суд першої інстанції не надав цьому ніякої правової оцінки.

Крім того, слід зазначити, що за таких обставинах покази свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7, про те, що водій «ОСОБА_5 Фе» поводить себе неадекватно, що у ОСОБА_3 мова була млява, хода не стійкою та був запах алкоголю із ротової порожнини, свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про відмову ОСОБА_3 від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в їхній присутності. Запаху алкоголю з ротової порожнини від ОСОБА_3 вона (Костянтинова) не чула, свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про те, що свідками обставин щодо керування ОСОБА_3 автомобілем у стані алкогольного сп'яніння вони не були, не можуть слугувати доказами того, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, в порушення вимог п. 2.9 а ПДР України, а тому районний суд прийшов до помилкового висновку, про доведеність вини ОСОБА_3 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Таким чином, враховуючи те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам вищезазначеної норми КУпАП тягне за собою визнання його недійсним, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочато підлягає закриттю, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що судом першої інстанції не було звернуто уваги на зазначені вище факти та їм не надано належної оцінки, постанова районного суду від 21 серпня 2017 року підлягає безумовному скасуванню в частині притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження по справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в діях ОСОБА_3 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, 283, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3, - задовольнити.

Постанову Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 21 серпня 2017 року, якою ОСОБА_3, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити, за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис ОСОБА_2

З оригіналом вірно:

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2