Справа № 307/1925/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.12.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Феєра І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 31.08.2017.

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, мешканець АДРЕСА_1, українець, непрацюючий, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 ( десять тисяч двісті ) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 320 триста двадцять) грн..

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 046886 від 16.07.2017 та постанови судді від 31.08.2017 вбачається, що 16.07.2017, о 18 год. 20 хв. ОСОБА_1, керував мопедом марки «Ямаха», б/н, у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимогу п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 31.08.2017, обґрунтовуючи причини пропуску строку відсутністю його в судовому засіданні та неналежним повідомленням про розгляд справи щодо нього, що позбавило його можливості реалізувати права, передбачені ст. 268 КУпАП та свідчить про неповноту і необ'єктивність проведеного розгляду. Указує, що про існування постанови суду дізнався 15.09.2017, коли отримав її простим поштовим відправленням. Зазначає, що не вчиняв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки 16.07.2017 йшов пішки до магазину, де до нього підійшли працівники поліції та почали розпитувати чому він їхав на мопеді 14.07.2017 в стані алкогольного сп'яніння, при цьому він почав з'ясовувати правову підставу його зупинки та вимагати посвідчення працівників поліції. Такі його дії, обурили працівників поліції і вони пригрозили йому забрати посвідчення водія, потім почали запевняти його в тому, що він переходив дорогу поза межами пішохідного переходу. Він погодився з цим фактом, пред'явив працівникам поліції закордонний

-2-

паспорт і ті почали складати протокол про адміністративне правопорушення за перехід дороги у невстановленому місці. Працівники поліції йому дали заповнити пустий протокол, а тому про складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не знав. Не погоджується також, з наявним доказом у справі - роздруківкою приладу «Драгер», а також звертає увагу суду на відсутність в матеріалах справи пояснень свідків, які були присутні при його огляді на стан сп'яніння, що свідчить про формальний зміст протоколу.

Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП апеляційний суд розглядає апеляційну скаргу у відсутності правопорушника, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Суд, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до переконання про слушність доводів апеляції щодо поважності причин пропуску строку на оскарження постанови.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в судовому засіданні під час розгляду справи що до нього присутнім не був, був повідомлений належним чином (а.с.10).

З метою недопущення порушення права особи на представництво своїх інтересів в суді, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 31.08.2017 обгрунтованими та такими, що підтверджені матеріалами справи й такий строк поновлюється.

Разом з тим, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апелянта щодо відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 ( далі "Інструкція"), огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці

-3-

зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

За правилами ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Вказані вимоги законодавства поліцейськими дотримано в повному обсязі, огляд проведено за допомогою приладу «Драгер Alcotest 6810», в результаті чого виявлено позитивну пробу - 1,66 % проміле, про що свідчить роздруківка з підписами особи, яка здійснювала огляд та самого правопорушника ОСОБА_1.(а.с.2).

З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом установлено, що 16.07.2017, о 18 год. 20 хв. ОСОБА_1, керував мопедом марки «Ямаха», б/н у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимогу п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП обґрунтовано встановлена судом першої інстанції на підставі на підставі наявних у справі доказів, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 046886 від 16.07.2017, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо змісту і форми, містить всі необхідні відомості щодо особи правопорушника, з особистими даними про свідків правопорушення, які були присутні під час огляду на встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, підписами ОСОБА_1 у всіх необхідних для заповнення графах протоколу; доданою до протоколу роздруківкою проведеного тестування на приладі «Драгер Alcotest 6810» з зафіксованим результатом позитивної проби - 1,66 % проміле алкоголю.

Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що інспектор взводу № 3 РПОП ГУ НП в Закарпатській області Грунянський В.В. був упереджений при складанні протоколу, що в нього були підстави фальсифікувати такий. Тому, суд приходить до висновку, що вказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов'язків діяв в межах наданих йому повноважень, протокол ним складено згідно вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 та ст. 256 КУпАП.

Не встановлено під час розгляду справи апеляційним судом і яких-небудь даних про те, що у свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були свідками проведеного огляду у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» були підстави для обмови ОСОБА_1, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо заперечення факту керування транспортним засобом апеляційний суд оцінює критично, оскільки вони повністю суперечать доказам, наявним в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, які у своєму взаємозв'язку підтверджують обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких підстав, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність у його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП апеляційний суд відхиляє, оскільки порушень вимог Інструкції не встановлено, наявні

-4-

матеріали справи відповідають вимогам законодавства щодо змісту та форми, а наведені в апеляційній скарзі доводи не перешкодили як суду першої інстанції так і апеляційному суду дотриматись вимог ст.ст. 245, 251 252 КУпАП щодо всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи.

Крім того, апеляційний суд враховує й те, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 так і не зміг пояснити наявну в матеріалах справи роздруківку за результатами проведеного тестування, здійсненого працівниками поліції щодо нього, із зазначеним часом проведеного тестування, який повністю відповідає обставинам справи, а оскільки він є належним та допустимим доказом, то суд не може не враховувати його при прийнятті рішення у справі.

При цьому апеляційний суд, при прийнятті рішення бере до уваги той факт, що відносно ОСОБА_1 винесено постанову за фактом керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, який мав місце 16.07.2017, однак даних про те, що вказана постанова оскаржена матеріали справи не містять, а в апеляційній скарзі ОСОБА_1 про це не вказується.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а накладене на нього адміністративне стягнення є таким, що відповідає санкції вищевказаної статті - як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, і є справедливим.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

При прийнятті рішення враховуються положення нормативно-правових актів про те, що сторони провадження в справах про адміністративні правопорушення є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; та те, що правопорушником жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги надано не було.

Керуючись ст. 294 КпАП України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 31.08.2017 щодо нього - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: