АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/823/2017 Постанова винесена суддею Бандурою І.С.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в

с. Климбівка Ямпільського району Вінницької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Згідно з постановою ОСОБА_2 04 грудня 2016 року, приблизно о 02 год. 40 хв., керував автомобілем «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1, по Кільцевій дорозі в

м. Києві в стані алкогольного сп'яніння. На пропозицію працівників міліції щодо огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку погодився в присутності свідків.

ОСОБА_2 порушив п. 2.9(а) ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність судового рішення, просить його скасувати і закрити справу.

В обґрунтування свого прохання апелянт зазначає, що суд першої інстанції здійснив розгляд справи не об'єктивно, односторонньо та упереджено; фактично не дослідив обставини справи і не врахував його пояснення, в яких він стверджував про відсутність в діях складу адміністративного правопорушення; всупереч клопотання, не викликав свідків події, не допитав інспектора поліції та послався на докази, а саме пояснення свідків та рапорт працівника поліції, які в матеріалах провадження відсутні.

Вважає, що порушення суддею норм процесуального права призвело до безпідставного притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки в справі відсутні докази його винуватості в вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з апеляційною скаргою від ОСОБА_2 надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що первинно подана ним в строк, передбачений ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга була повернута для усунення її недоліків.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді ОСОБА_2 пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав апеляційні вимоги, просив постанову судді місцевого суду скасувати і закрити провадження в справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, допитавши свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 та інспектора патрульної поліції ОСОБА_5, прихожу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Розглядаючи справи про адміністративне правопорушення, суддя, як це визначено у ст. 245 КУпАП, повинен всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати всі обставини справи на основі належно досліджених та оцінених в судовому засіданні доказів та вирішити справу в точній відповідності з законом.

Водночас, згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам в їх сукупності.

Цих вимог закону суддя місцевого суду, розглядаючи справу щодо ОСОБА_2, не дотримав.

Так, частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції,

Проведення огляду на стан сп'яніння здійснюється в порядку, встановленому

ст. 266 КУпАП, з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року

№ 1452/735 (далі - Інструкція), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок).

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, вищезазначених Інструкції і Порядку, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп'яніння, який першочергово проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_2 у порушенні п. 2.9(а) ПДР України, суддя місцевого суду формально послався на протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків, рапорт працівника міліції, а також пояснення ОСОБА_2 про часткове визнання вини у вчиненні адміністративного правопорушення, не викладаючи при цьому зміст таких пояснень.

В той же час, вказуючи у постанові, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується такими доказами, суддя, як слушно вказує в апеляційній скарзі апелянт, не звернув увагу на відсутність в матеріалах справи письмових пояснень свідків та рапорту працівника поліції, при цьому клопотання ОСОБА_2 про виклик та допит в суді свідків не розглянув, жодних дій для перевірки пояснень ОСОБА_2 не вжив, не дивлячись на те, що ОСОБА_2 вина у вчиненні адміністративного правопорушення, як це слідує з його ж письмових пояснень від 24.01.2017, не визнавалася і наводилися певні доводи щодо недотримання працівниками патрульної поліції вимог закону при проведенні огляду на стан сп'яніння.

За таких обставин вважаю, що суддя місцевого суду при розгляді вказаної справи про адміністративне правопорушення допустив неповноту та однобічність з'ясування її обставин, а за результатами апеляційного розгляду слід визнати обґрунтованими доводи скарги ОСОБА_2 про те, що висновки судді в постанові не відповідають фактичним обставинам провадження і не підтверджуються доказами у справі.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серія ПА2 № 498832 від 04 грудня 2016 року вказано, що ОСОБА_2 о 02 год. 40 хв. в м. Києві по Кільцевій дорогі керував автомобілем НОМЕР_2, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія в установленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер у присутності двох свідків. Отже ОСОБА_2 порушив п. 2.9(а) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Між тим, в цьому протоколі відсутні письмові пояснення ОСОБА_2 з приводу обставин правопорушення та відомості про те, що він відмовився надавати пояснення або виклав їх окремо. До протоколу ж долучені: акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, підписаний свідками огляду ОСОБА_4 і ОСОБА_3, в якому відсутній підпис ОСОБА_2 щодо згоди з результатами огляду, та роздруківка приладу Drager Alcotest 6820, за якою рівень алкоголю у видихуваному ОСОБА_2 повітрі становив 1,73 %.

За поясненнями в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2, 04 грудня 2016 року він, керуючи автомобілем "ВАЗ", їхав зі своїм товаришем у справах та був зупинений працівниками поліції у зв'язку з тим, що не було включено світло фар автомобіля. З незрозумілих для нього підстав йому було запропоновано пройти на місці зупинки огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу Драгер, на що він погодився, бо алкоголь не вживав і був у тверезому стані. Перший раз спеціальний технічний приладпоказав негативний результат, але поліцейський став наполягати на повторному тестуванні. Вдруге прилад показав результат позитивний - 1,73 %, але з таким результатом він в присутності двох свідків не погодився, проте щодо нього склали протокол про адміністративне правопорушення. Можливості надати письмові пояснення стосовно всіх обставин огляду і незгоди з його результатами поліцейські йому не надали, пройти огляд в медичному закладі не пропонували.

Такі пояснення ОСОБА_2 повністю узгоджуються з його ж письмовими поясненнями від 24.01.2017, які були долучені до справи в суді першої інстанції.

За клопотанням ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції були допитані патрульний поліцейський ОСОБА_5 та свідки, указані в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 і ОСОБА_4

Патрульний поліцейський ОСОБА_5 пояснив, що 04 грудня 2016 року було зупинено транспортний засіб «ВАЗ 21104», який рухався без ввімкненого світла фар. Під час спілкування з водієм ОСОБА_2, останній повідомив, що вживав пиво, а тому йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу Драгер, на що він погодився. Оскільки водій не зміг з першого разу правильно видихнути повітря в прилад, йому було додатково роз'яснено порядок дій і вдруге проведено тестування, результат якого був 1,73 %, з чим ОСОБА_2 погодився, тому щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Свідок ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції пояснив, що на пропозицію працівника поліції бути свідком проходження ОСОБА_2 огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу Драгер він погодився. В присутності двох свідків, після роз'яснення відповідної процедури ОСОБА_2 видихнув повітря в прилад, але покажчик був 0 %. Поліцейський став наполягати на повторному тестування, тому ОСОБА_2 пройшов цей тест вдруге і покажчик на приладі був 1,73 %, з чим ОСОБА_2 не погодився. Він (свідок) підписав протокол про адміністративне правопорушення та акт, бо дійсно прилад в його присутності показав позитивний результат, але письмові пояснення щодо обставин проведеного огляду не складав, оскільки поліцейські не пропонували йому надати пояснення.

Свідок наполягав на тому, що візуально ознак сп'яніння у ОСОБА_2 він не помітив, а після повторного огляду ОСОБА_2 не погодився з позитивним результатом тесту, проте працівники поліції не пропонували йому проїхати в медичний заклад для огляду на стан сп'яніння.

Аналогічні пояснення надав в суді і свідок ОСОБА_4

Підстав піддавати сумніву пояснення свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які є незацікавленими у результатах розгляду справи особами, у суду немає, їх пояснення узгоджуються з поясненнями ОСОБА_2, не суперечать письмовим матеріалам справи та спростовують пояснення поліцейського ОСОБА_5 щодо згоди ОСОБА_2 з результатами огляду на стан алкогольного сп'яніння, проведеного з використанням спеціального технічного засобу, та відсутності підстав для направлення водія в заклад охорони здоров'я з метою проведення огляду на стан сп'яніння.

За повідомленням заступника начальника Управління патрульної поліції у місті Києві ДПП Євдокимова Д.А. від 21.03.2017 відеозаписи з нагрудних відеокамер працівників УПП у м. Києві ДПП під час фіксування адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_2 не збереглися.

Враховуючи наведене, вважаю, що при проведенні огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння працівниками патрульної поліції не було дотримано передбаченої законом та підзаконними нормативними актами процедури, у зв'язку з чим письмові докази у справі, а саме акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу та роздруківка даних принтера спеціального технічного приладу Драгер, виходячи з вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП є недопустимими доказами. Отже, викладені в протоколі, складеному за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_2, фактичні обставини правопорушення не підтверджуються жодним доказом.

Оскільки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддею місцевого суду не було дотримано вимог, передбачених ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, а матеріали провадження не містять доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір - скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва О.П.Павленко