АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/399/17 Номер провадження 33/786/432/17Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1, з участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 30 березня 2017 року ,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 30 березня 2017 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України,неодруженого, на утриманні дітей не має, працюючого водієм в Управлінні поліції охорони, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, -

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ст. 36 КУпАП остаточно визначено стягнення у вигляді штрафу у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

ОСОБА_2 визнаний винним у тому , що 12.02.2017 р о 05 год. 50 хв. в районі будинку № 4/2 по площі Слави в м. Полтаві керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан спяніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Крім того, ОСОБА_2, 12.02.2017 р. о 05 год. 50 хв. рухався по площі Слави в м. Полтаві, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3 У результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзіТкаченко Р.С. просить постанову судді скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд не прийняв до уваги:

- порушення при складанні протоколу щодо обовязкового огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння;

- що свідок ОСОБА_4 не підтвердив факт його перебування у стані алкогольного спяніння;

- невиконання щодо нього поліцейськими у повному обсязі вимог ст. 268 КУпАП при складанні протоколу про адмінправопорушення.

Під час допиту свідка ОСОБА_4 суддею не зясовувалися стосунки з учасниками ДТП та працівниками поліції, а при допиті працівників поліції - з потерпілим у даній ДТП, з метою спростування їх зацікавленості в результатах розгляду справи.

Суддею безпідставно взято до уваги як доказ відеозапис з нагрудної камери поліцейського, не встановивши відсутність його монтажу , реальність вказаного часу, законність походження відео, законність здійснення відеозапису без попередження про це учасників процесу та без розяснення їх процесуальних прав у звязку з цим.

Показання свідка ОСОБА_4, працівників поліції та відеозапис вважає неналежними доказами.

Він, після ДТП перебував у шоковому стані, та саме у той момент відмовився від проходження огляду, так як не міг залишити автомобіль без нагляду. Така його відповідь не була відмовою взагалі, а мала на меті перенесення відвідування медичного закладу.

Після оформлення ДТП, він неодноразово прохав працівників поліції провести медичний огляд, але йому було відмовлено, тому він самостійно звернувся до медичного закладу та пройшов медичний огляд.

Вважає безпідставним призначення йому судом двох основних покарань.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП в апеляційній скарзі не оспорюється .

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який апеляційну скаргу підтримав, вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та обєктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги законодавства слідчим суддею про розгляді справи виконані.

Висновки судді про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ґрунтуються на сукупності досліджених суддею доказів.

Зокрема, такі висновки ґрунтуються на даних які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серія БР №231376 від 12.02.2017 р., письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 які засвідчили відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки так в медичному закладі, відеозаписом фіксації правопорушення.

Доводи апелянта щодо порушення працівниками поліції порядку огляду особи на стан спяніння, та про невиконання поліцейськими вимог ст. 268 КУпАП не ґрунтуються на матеріалах справи.

Посилання апелянта на те, що він наполягав на проведенні медичного огляду після завершення оформлення матеріалів ДТП жодним чином не підтверджені. Натомість, з відеозапису події від 12.02.2017 р, що міститься в матеріалах справи чітко вбачається, що ОСОБА_2 у присутності свідків відмовився від проходження огляду на стан спяніння як на місці зупинки так і в медичному закладі. Також на даному запису зафіксовано, що працівниками поліції ОСОБА_2 були розяснені його права, згідно ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Посилання ОСОБА_2, що пояснення ОСОБА_4 не є належним доказом його винуватості, оскільки свідок не підтвердив наявність у апелянта ознак спяніння, до уваги не приймаю, оскільки ОСОБА_2 притягнутий до відповідальності за відмову від проходження огляду на стан спяніння.

З цих же підстав вважаю, правильним переконання судді місцевого суду щодо не взяття до уваги висновку Полтавського обласного наркологічного диспансеру щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судді про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення та не можуть бути безумовною підставою для скасування судового рішення.

За таких обставин, прохання апелянта щодо скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у звязку з відсутністю в його діях складу адмінправопорушення є безпідставними.

Щодо клопотання яке надійшло до апеляційного суду від трудового колективу Управління поліції охорони в Полтавській області, де працює ОСОБА_2, про передачу матеріалів про адміністративне правопорушення стосовно останнього на розгляд трудового колективу для застосування до нього заходу громадського впливу, варто зазначити таке.

Так, згідно ч. 1 ст. 21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадського колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Положення даної статті відображують принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для порушника, меті адміністративної відповідальності. Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей порушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом'якшення чи відмови від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

В даному випадку, з урахуванням наведених вимог закону, характеру і конкретних обставин вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу ОСОБА_2, який неодружений, на утриманні дітей не має, працює, вину у вчиненні правопорушення не визнав, в апеляційній інстанції наполягав на задоволенні апеляційної скарги, достатніх підстав для застосування відносно ОСОБА_2 заходів громадського впливу, тобто пом'якшення відповідальності порушника, немає.

Крім того, клопотання подано до апеляційного суду та не було предметом судового розгляду суддею першої інстанції.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 30 березня 2017 року щодо ОСОБА_2 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Маліченко