АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/309/17 Головуючий в 1 інстанції Озерянська Ж.М.
Категорія ст. 184 КУпАП Доповідач суддя - Кондаков Г.В.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 квітня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Кондаков Г.В. за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро апеляцію останньої на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2017 року у справі про притягнення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, уродженки м. Дніпропетровська, з середньою освітою, не працевлаштованої, яка має на утриманні неповнолітних дітей ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5, до адміністравтиної відповідальності не притягувалась, проживає за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч. 1 КУпАП, -

встановив:

Згідно з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 визнано винною в тому, що вона не виконувала батьківські обов*язки, передбачені ст. 150 СК України по вихованню свого сина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, який 17 листопада 2016 року близько 13 год., знаходячись в приміщенні школи в каб. 41 КЗ «Слобожанського НВК №1» в с.м.т. Слобожанське по вул. Будівельників, буд. 1, разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зухвало знущались над учнем 8-го «Д» класу - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, застосувуючи до того образливі слова та фізичне насильство.

Вказані дії ОСОБА_1, на думку суду, підпадають під ознаки правопорушення, передбаченного ст. 184 ч. 1 КУпАП, у зв*язку з чим на неї накладено адмінінстравтине стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 51 грн.

Постановою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2017 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 184 ч. 1 КУпАП з накладенням на неї стягнення у виді штрафу на користь держави у сумі - 51 грн.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 не згодна з рішенням суду. В апеляції просить його скасувати. Провадження по справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 ч. 1 КУпАП.

Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням матеріального закону, а висновки суду такими, які не відповідають фактичним обставинам справи.

Стверджує, що судом не встановлені дані про те, від яких саме батьківських обов'язків по вихованню дитини вона ухилилась. В постанові не наведено, які саме дії вона повинна була вчинити.

Вважає, що сама по собі обставина нанесення шкоди її сином не може слугувати підставою для притягнення до відповідальності, так як, по справі не встановлено безпосередній причино-наслідковий зв'язок між її діями (бездіяльністю) із настанням негативних наслідків.

Звертає увагу на те, що інкриміноване правопорушення є триваючим, отже протиправні дії чи бездіяльність повинні здійснюватись систематично, шляхом невиконання певного обов'язку.

Оскільки, в матеріалах справи відсутні докази того, що вона систематично ухиляється від виконання обов'язків щодо забезпечення необхідних умов навчання та виховання свого неповнолітнього сина, зазначені порушення не встановлені на підставі чого, вважає, що в її діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 184 ч. 1 КУпАП.

Заслухав особу, яка притягується до адміністравтиної відповідальності - ОСОБА_1, дослідив матеріали справи, перевірив доводи, на які та посилається, суд приходить до висновку, що вони не можуть підлягати задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що висновки суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, за яке її притягнуто до адміністративної відповідальності відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними в постанові доказами.

Обґрунтовуючи свої висновки про винність ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 184 ч. 1 КУпАП, суд послався на дані, які містяться в протоколі про адмініставтивне правопорушення від 02 лютого 2017 р., поясненнях самої правопорушниці, клопотання адміністрації КЗ «Слобожанський НВК №1» від 16 січня 2017 р., поясненнях неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, у висновках інспектора ювенальної превенції СП Дніпровського ВП від 1 лютого 2017 р. про те, що дії ОСОБА_1 підпадають під ознаки вказаного правопорушення.

Суть пояснень неповонолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зводяться до того, що в день події вони разом зухвало знущались над однокласником ОСОБА_5, принижували його гідність, висловлюючись на його адресу образливими словами в присутності інших однокласників.

Дані факти знайшли своє підтвердження при перевірці клопотання адміністрації КЗ «Слобожанський НВК №1» посадовою особою органу ювенальної превенції місцевої поліції.

В засіданні суду апеляційної інстанції інспектор Томас І.О. пояснила, що неповнолітні ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 зухвало себе поводили у відношенні ОСОБА_5 на протязі тривалого часу, тобто, з четвертого класу навчання. Відповідно до даних навчального закладу, вони входили в групу ризику, як особи, які схильні до порушення порядку і такими, які з неповагою поводяться до оточуючих.

Стверджувала, що під час перевірки мати ОСОБА_2 не заперечувала, що недостатньо часу приділяла вихованню синові.

Перевірка привела до висновку, що в діях неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається склад правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, і оскількі останні не досягли віку притягнення до адміністравтиної відповідальності, протокол у відношенні останніх не складався.

Як свідчить проведений судом аналіз вказаних доказів, вони узгоджені між собою і містять дані про обставини ухилення ОСОБА_1 від обов*язків по вихованню свого неповнолітнього сина, передбачених ст. 150 СК України.

Відповідно до даної норми, батьки зобов*язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім*ї та родини, свого народу, Батьківщини; зобов*язані піклуватися про здоров*я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов*язані забезпечити зюобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Вимоги вказаної норми сімейного законодавства по вихованню неповнолітніх дітей, ОСОБА_1 не виконувались.

Тому апеляційний суд приходить до переконання, що наведеними в постанові суду першої інстанції даними спростовані твердження ОСОБА_1 про відсутність у справі доказів її винності у вчиненні інкримінованого їй правопорушення.

Давши аналіз зібраним у справі доказам та належним чином їх оцінив, суд обгрунтовано визнав ОСОБА_1 у вчиненні вказаного в постанові правопорушення, за яке її притягнуто до відповідальності, а її дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 184 КУпАП, оскільки остання ухилилась від виконання передбаченого ст. 150 СК України обов*язка по вихованню неповнолітнього сина.

До такого висновку суд прийшов виходячи із сукупності досліджених доказів по справі. Вони свідчать про те, що невиконання ОСОБА_1 своїх обов*язків виразилося у формі бездіяльності, в результаті якої була відсутня турбота про виховання і навчання неповнолітнього. Видно, що у вихованні неповнолітнього ОСОБА_1 відсутній елемент по нагляду за його поведінкою. Байдуже ставлення ОСОБА_1 до поведінки сина, відсутність належного спостереження за нею та її відповідністю нормам суспільства привело до вчинення її сином правопорушення, яке було встановлено інспектором ювенальної превенції.

Посилання в апеляції на те, що інкриміноване їй правопорушення віднесено до категорії триваючого, на переконання суду не може впливати на правильність кваліфікації дій ОСОБА_1

Не може суд апеляційної інстанції залишити без уваги неоднакове тлумачення щодо кваліфікуючої ознаки, передбаченої ст. 184 ч. 1 КУпАП - «неповнолітньої особи».

Так, відповідно до ЗУ «Про сприяння соціальному становленню та розвитку молоді в України» під категорією «неповнолітній» передбачено люба особа у віці до 18 років.

Відповідно до СК України, неповнолітнью вважається дитина у віці від 14 до 18 років.

В адміністративному законі таке поняття точно не визначено. Якщо вважати, що до таких осіб відносятся особи від 14 до 18 років, то батькі, які ухиляються від виховання дітей до 14 років можуть порушувати закон і не виховувати дітей і починати займатись їх вихованнім з 14-річного віку, що уявляється вкрай сумнівним. Тому суд апеляційної інстанції вважає, що до неповнолітніх осіб необхідно відносити всіх, які не досягли 18-річного віку. Тому недосягнення ОСОБА_2 на момент події 14-річного віку на переконання суду апеляційної інстанції не може являтися підставою для звільнення від адміністривної відповідальності ОСОБА_1 у зв*язку з відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ст. 184 ч. 1 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 1 березня 2017 р. про визнання ОСОБА_1 винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 184 ч. 1 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не

підлягає.

Суддя: Кондаков Г.В.