Справа №487/2565/17 25.09.2017
Провадження №33/784/388/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2017 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

судді - Куценко О.В.

за участю секретаря - Алексишинця М.П.

особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

захисника - ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 3 серпня 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, який мешкає у АДРЕСА_1,

-визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік,

в с т а н о в и в :

Постановою судді встановлено, що 03.05.2017 року складено адміністративний проколов відносно ОСОБА_1, згідно якого, 03.05.2017 року о 22-30 год. ОСОБА_1 в м. Миколаєві по вул. Погранична, 72 керував транспортним засобом - автомобілем ВАЗ-21093 державний номер НОМЕР_3 в стані алкогольного сп'яніння, огляд на стан сп'яніння зі згоди водія ОСОБА_1 у присутності двох свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер 0810 тест №1407, результат тесту склав 1,92%, чим порушив п. 2.9 а ПДР.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 серпня 2017 року.

Апелянт вважає, що постанова суду першої інстанції від 06.03.2017 року є незаконною, а провадження по справі слід закрити.

Стверджує, що постанова Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.03.2017 р. винесена за неповного з'ясуванням судом всіх фактичних обставин справи, а в основу звинувачення судом взято незаконний та складений з численними порушеннями вимог КУпАП протокол про адміністративне правопорушення серії БР №229890 від 03.05.2017 року.

Вказує, що при досліджені матеріалів, вказаних у протоколі, встановлено що 3 травня 2017 року йому взагалі поліцейським не було запропоновано огляд в медичній установі та те, що він не керував транспортним засобом взагалі, а тим паче, перебуваючи в алкогольному сп'янінні.

Зазначає, що був тверезий, та будь-яких підстав, які б давали інспекторам поліції вважати, що він знаходився в стані алкогольного сп'яніння, були відсутні у відповідності до положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 р.

Наголошує на тому, що поліцейський не інформував його про порядок застосування спеціального технічного засобу та проігнорував його вимогу надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, не надавши жодних документів, що стосуються даного технічного засобу.

Стверджує, що пояснення свідків складені пастами різних кольорів, що, на його переконання, може свідчити про дописки та, з врахуванням усіх вищенаведених обставин, викликає обґрунтовані сумніви, які виключають можливість визнання протоколу про адміністративне правопорушення як допустимого та достовірного доказу в справі.

Вважає можливим говорити про необґрунтованість підозри поліцейських щодо наявності ознак алкогольного сп'яніння нього, оскільки судом не допитано в судовому засіданні свідків по справі.

Окрім того, на переконання апелянта, до письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід поставитись критично, оскільки такі написані одним почерком та за своєю суттю є аналогічними, що неможливо при наданні власних пояснень двома різними особами. Вказує, що зазначені свідки взагалі ніяким документом не засвідчені. За такого вважає зазначені письмові пояснення неналежними доказами по справі.

На думку апелянта, оскільки жодним наявним матеріалом справи його провина у порушенні п. 2.9а Правил дорожнього руху України не доведена, інших об'єктивних доказів винуватості останнього у судовому засіданні не встановлено, за такого, вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та провадження щодо нього підлягає закриттю.

Стверджує, що, вирішуючи справу, суд першої інстанції допустив порушення вимог ст. 245, 252, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

Зазначає, що інші будь-які належні та допустимі докази на підтвердження його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

Заслухавши пояснення особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з'ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення, серія БР №229890, від 3 травня 2017 року, який, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, 03.05.2017 року о 22.30 год. водій ОСОБА_1 в місті Миколаєві по вул. Погранична, 72 керував транспортним засобом - автомобілем ВАЗ - 21093, д/н НОМЕР_3, в стані алкогольного сп'яніння Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія ОСОБА_1 у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Drager ALCOTEST 6810 ARBH-0631, тест №1407, результат тесту склав 1,92 %, в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130КУпАП.

Вказаний протокол складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Виходячи з роздруківки тестування на алкоголь до протоколу та акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 проведений у зв'язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, бліде обличчя, млява мова, за допомогою Drager ALCOTEST 6810 ARBH-0631, тест № 1407. Результат огляду на стан сп'яніння позитивний - 1, 92 проміле. ОСОБА_1 поставлено підпис, який засвідчив його згоду з результатами тесту.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_3, 3 травня 2017 року за адресою м. Миколаїв, вул. Погранична, 72 до неї звернувся працівник поліції з проханням бути залученою в якості свідка під час медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння водія т/з «ВАЗ 21093», д/н НОМЕР_3, ОСОБА_1, на що вона надала свою згоду. У ОСОБА_1 були присутні ознаки алкогольного сп'яніння, а саме, хитка хода, млява мова, почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Громадянина ОСОБА_1 у її присутності у зв'язку з виявленими ознаками алкогольного сп'яніння було перевірено на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів - за допомогою приладу «Drager» ALCOTEST 6810 ARBH-0631, тест № 1407 з результатами огляду на стан сп'яніння - 1.92 проміле.

Аналогічні пояснення були надані свідком ОСОБА_5

Доводи апелянта про допущенні інспектором поліції порушення вимог Закону при проходженні ним освідування на стан алкогольного сп'яніння не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи.

Так, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу було проведено у відповідності до Розділу Другого Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09.11.2015 року в присутності двох свідків за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а саме за допомогою приладу «Drager» ALCOTEST 6810 ARBH-0631, який має сертифікат відповідності та свідоцтв про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, з дотриманням інструкції з експлуатації технічного засобу, що підтверджується матеріалами провадження. Результати огляду зафіксовані на паперовому носії та зазначені в акті огляду, які долучені до матеріалів провадження.

Доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, а тому у інспектора поліції не було підстав для проведення його огляду на стан алкогольного сп'яніння, спростовуються показаннями свідка ОСОБА_3, які вона надала суду апеляційної інстанції. Так, свідок пояснила, що 3 травня 2017 року після 22-00 години вона була очевидцем, як ОСОБА_6, керував автомобілем ВАЗ, на великій швидкості здійснив заїзд в парковочний карман, розташований біля магазину «Ксюша» за адресою м. Миколаїв, вул. Погранична, 72. Зразу ж після зупинки транспортного засобу до автомобіля підійшли співробітники патрульної поліції, які через деякий час запросили її та ОСОБА_4 в якості свідків при медичному огляді водія та складані протоколу.

Є безпідставними доводи апелянта щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП в зв'язку з не направленням його для проходження огляду в закладі охорони здоров'я. Оскільки, відповідно до п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд в закладі охорони здоров'я проводиться в разі відмови водія пройти медичний огляд на місці зупинки або в разі незгоди його з результатами огляду. Так як ОСОБА_1 пройшов медичний огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, погодився з його результатами у інспектора поліції не було підстав для направлення його до медичного закладу для проходження огляду на стан сп'яніння.

Вказані докази свідчать, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, тобто місцевий суд дійшов до вірного висновку про порушення ОСОБА_1 п. 2.9а Правил дорожнього руху України.

Суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з'ясував обставини, що підлягали з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Істотних порушень норм матеріального і процесуального права, у тому числі, які могли б вплинути на правильність прийнятого рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, а також на відповідність судового розгляду та постанови місцевого суду вимогам КУпАП, ОСОБА_1 обґрунтовано притягнуто до відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Тому підстав для скасування постанови судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 3 серпня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 3 серпня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської області О.В. Куценко