АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/2257/2017 Головуючий суддя у 1-й інстанції: Коренюк А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Сітайло О.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 20 червня 2017 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 20 червня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Судом встановлено, що 02 травня 2017 року о 03:00 год. ОСОБА_3, у порушення вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху України, керуючи автомобілем «Тойота Кемрі», д.н.з. НОМЕР_1, в м. Києві по вул. Вербицького, 11 з ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота), відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння та впливу наркотичних чи токсичних речовин у встановленому законом порядку у присутності двох свідків.

Такими діями ОСОБА_3 порушив вимоги пункту 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року України (надалі - Правил дорожнього руху), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Дарницького районного суду м. Києва від 20 червня 2017 року скасувати, закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 252 КУпАП не забезпечив всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності; в матеріалах справи відсутні докази його винності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки не містить даних про свідків; огляд на стан сп'яніння проведений з порушенням вимог чинного Законодавства, у відсутність двох свідків, від огляду на місці не відмовлявся, наполягав на проведенні огляду в медичній установі, але працівниками поліції було відмовлено.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_3 посилається на те, що про рішення суду першої інстанції дізнався 18 серпня 2017 року, при цьому про час, дату розгляду справи належним чином повідомлений не був.

Розглянувши клопотання ОСОБА_3, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод суд вважає за необхідне поновити йому строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки у матеріалах справи відсутні дані про його повідомлення належним чином у передбачений Законом порядок.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_3, його захисника ОСОБА_4, які просили задовольнити апеляційну скаргу та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП; вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до пункту 2.5 Правил водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У відповідності до пунктів 1, 3, 4, 6, 7 Розділу IIІнструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров'я та Держспоживстандартом.

Огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що інспектором патрульної служби при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення вказаних вимог не дотримано.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснив, що він непогодився проходити огляд на місці за допомогою спеціально технічного засобу «Драгер», про що власноруч зазначив у протоколі, при цьому наполягав на огляді у закладі охорони здоров'я, однак інспекторами поліції йому було відмовлено.

Висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на даних протоколу про адміністративне правопорушення та поясненнях свідків, у присутності яких ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому Законом порядку.

Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення, який є офіційним документом, має номер, серію, та за своєю формою і змістом повинен відповідати вимогам Закону.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 02 травня 2017 щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП убачається, що він складений у порушення вимог ст. 256, 266 КУпАП та вимог вищевказаної Інструкції, оскільки у ньому не зазначені свідки,у присутності яких він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння(їх прізвища, адреси), та, відповідно, відсутні їх підписи.

За таких обставин, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а відтак не може бути безспірними доказом винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Із письмових пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 02 травня 2017 року убачається, що у їх присутності водій ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився, однак за відсутності запису про свідків у протоколі про адміністративне правопорушення вказані пояснення не мають самостійного доказового значення.

Суд першої інстанції ухвалюючи оскаржувану постанову на допущені інспектором поліції порушення при складенні протоколу про адміністративне правопорушення уваги не звернув, та, розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 в порушення вимог ст. ст. 245,252,280 КУпАП, не з`ясував усі обставини справи в їх сукупності, унаслідок чого, за відсутності в матеріалах справи належних доказів, дійшов помилкового висновку про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об'єктивну істину у справі.

Аналізуючи під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважаю, що висновки судді місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення не підтверджуються зібраними по справі доказами.

Частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року(надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому суд, приймаючи рішення, виходить з встановлених та перевірених у суді доказів.

Частина 1 ст. 7 КпАП України передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апелянта про відсутність складу адміністративного правопорушення є обґрунтованими, а тому постанова суду Дарницького районного суду м. Києва від 20 червня 2017 року щодо ОСОБА_3 підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку задовольнити.

Строк на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 20 червня 2017 року ОСОБА_3 поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 20 червня 2017 року щодо ОСОБА_3 скасувати, та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.М. Сітайло