Дата документу Справа № 331/6502/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 331/6502/17 Суддя в 1-й інстанції Антоненко М.В.
Провадж. № 33/778/787/17 Суддя в 2-й інстанції Тютюник М.С.
Категорія ст. 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року місто Запоріжжя

Суддя апеляційного суду Запорізької області Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2, представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4, розглянувши в залі апеляційного суду Запорізької області у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та провадження в справі закрито у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

ВСТАНОВИВ:

згідно з оскаржуваною постановою, 28.02.2017 р. ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснював рух по вул. Лермонтова у напрямку вул. Рекордна у м.Запоріжжі. На перехресті вул. Лермонтова - вул. Незалежної України ОСОБА_1, у порушення вимог п. п. 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України, почав виконувати маневр повороту ліворуч та не надав переваги у русі водію ОСОБА_5, який керував автомобілем НОМЕР_2, у результаті чого сталося зіткнення транспортних засобів. У результаті вказаної ДТП завдано незначних тілесних ушкоджень пасажиру «Шевроле» ОСОБА_6 та внаслідок наїзду на дерево суттєво пошкоджено автомобіль «Шевроле».

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та провадження в справі закрито у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій, окрім вимог щодо скасування даної постанови, просив поновити йому строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що у судовому засіданні він участі не брав, а отримав копію постанови лише 19.10.2017 р.

В апеляційній скарзі та доповненнях ОСОБА_1 просить постанову суду змінитита виключити із мотивувальної та резолютивної постанови суду посилання про встановлення його винуватості у вчиненні ДТП. Зазначає, що при проведенні авто-технічної експертизи не було взято до уваги ряд установчих даних, які вливають на правильність висновку експерта, також не було взято до уваги показання свідків, очевидців даного ДТП. Всі матеріали справи про адміністративне правопорушення є фотокопіями з матеріалів кримінального провадження № 0000962, які є неякісними та з них не видно повний зміст тексту, і містять лише частину провадження, що на його думку, не надають в повному обсязі реалізувати право на захист. Свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає. Крім того, не дивлячись на подане ним клопотання, суд розглянув справу без його участі, чим позбавив права на захист.

Клопотання апелянта щодо поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 не був присутнім при судовому розгляді у суді першої інстанції. Вказана обставина поряд із датою отримання апелянтом копії оскаржуваного рішення вказують на наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, який слід поновити.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши думки ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, позицію представника потерпілої, яка висловила заперечення доводам та вимогам апеляції, перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального права, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про наявність в діях водія ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУАП та зафіксованого в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №007416 від 07 вересня 2017 року (а.с. 1) є обґрунтованими, засновані на доказах зібраних в установленому законом порядку, повноважними особами і належним чином оцінених судом в їх сукупності.

Так, висновок суду про наявність в діях водія ОСОБА_1 невідповідності вимогам п.п. 10.1, 16.6 ПДР України, які перебувають в причинно-наслідковому звязку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, підтверджується доказами, наявними в матеріалах провадження.

Відповідно до постанови про закриття кримінальному провадження № 0000962 від 26 травня 2017 року (а.с. 2-4), протоколу огляду місця ДТП від 28 лютого 2017 року (а.с. 7-13), схеми ДТП від 28 лютого 2017 року (а.с. 14), пояснень водіїв ОСОБА_5 (а.с.15-16) та ОСОБА_1 (а.с. 18-19), пояснень потерпілої ОСОБА_6 (а.с. 21-22), висновку експерта № 9-233 від 05 травня 2017 року (а.с. 25-26).

Зазначеними доказами спростовуються доводи апелянта щодо відсутності в його діях

Аргументи апелянта щодо неможливості використання в якості доказів вини ОСОБА_1 висновку експерта №9-233 від 05 травня 2015 року, є безпідставними. Експерт дав відповіді на поставлені перед ним питання, виходячи з наданих йому вихідних даних, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України. Підстави для визнання зазначеного висновку неналежним доказом відсутні.

Отже, висновок суду щодо наявності в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП заснований на досліджених доказах, а отже є обґрунтованим.

Стосовно доводів апелянта про процесуальні порушення з приводу розгляду справи за його відсутності та позбавлення його права на захист, суд апеляційної інстанції констатує їх непереконливість.

Так, ОСОБА_1 неодноразово викликався до суду, був присутнім у судовому засіданні 06 жовтня 2017 року, був обізнаний про судовий розгляд 11 жовтня 2017 року.

Крім того, суд апеляційної інстанції поновив апелянту строк на апеляційне оскарження судового рішення, постановленого у даній справі про адміністративне правопорушення, а право ОСОБА_1 бути присутнім при судовому розгляді і надавати пояснення було поновлено при апеляційному розгляді.

З приводу наведених апелянтом доводів також вважаю за необхідне зауважити, що згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», взяти до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Права ОСОБА_1, повязані з участю у судовому засіданні були поновленні шляхом присутності останнього при судовому розгляді справи в апеляційній інстанції, надавати пояснення і користуватися іншими, передбаченими ст. 268 КУпАП правами. Реалізації зазначених прав повязана виключно із волевиявленням особи.

Доводи апелянта та адвоката з приводу незаконності висновку суду, з одночасним застосуванням положення ст. 38КУпАП, щодо винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є безпідставними.

Так, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав визначених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення є самостійною підставою для закриття провадження.

Статтею 280 КУпАП встановлений обовязок суду зясувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні.

В силу вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП суд повинен повно, всебічно і обєктивно зясувати всі обставини справи, дати оцінку зібраним у ній доказам і постановити правильне судове рішення.

При цьому, норм стосовно відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП даний Кодекс не містить.

Отже, зважаючи на те, що для закриття провадження у справі у звязку зі спливом строку для накладення адміністративного стягнення є необхідним встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, а також враховуючи, що повноваження суду на зясування обставин щодо вчинення особою адміністративного правопорушення та її провини передбачені ст.280 КУпАП, вважаю, що у суду першої інстанції були правові підстави для встановлення вини ОСОБА_1 при закритті провадження на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Оскаржуване рішення суду прийняте у відповідності з вимогами діючого матеріального та процесуального законодавства, підстав для його скасування, виходячи з доводів апеляційної скарги, не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2017 року

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі закрито у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_7