Справа № 464/9051/16-п Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю.
Провадження № 33/783/289/17 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року м.Львів

Апеляційний суд Львівської області у складі: судді судової палати у кримінальних справах ОСОБА_1, в присутності ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Сихівського районного суду м.Львова від 06 лютого 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 06.02.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 320 гривень.

Згідно постанови суду ОСОБА_2 04.12.2016 року о 23.15 год. в м.Львові по вул.Дж. Вашингтона, 13 керував автомобілем НОМЕР_1, в стані наркотичного спяніння, що стверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції від 04.12.2016 року, чим порушив п. 2.9 а ПДР України.

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутності складу правопорушення. При цьому ОСОБА_2 зазначає, що в той день не керував автомобілем в стані наркотичного спяніння, вважає постанову суду необґрунтованою та постановлено на основі неповного та необєктивного розгляду, викладені в ній та протоколі про адміністративне правопорушення фактичні обставини справи не відповідають дійсності та перебігу подій, що мали місце насправді, при цьому апелянт вказує, що розгляд справи судом було здійснено без його участі, чим, на його думку, судом було порушено його право на захист, копію постанови отримав 17.02.2017 року.

Крім цього, апелянт вказує, медичний огляд щодо виявлення в нього стану наркотичного спяніння було проведено з порушенням вимог законодавства.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримав, пославшись на доводи, що наведені у скарзі.

Розглянувши матеріали справи № 464/9051/16-п, дослідивши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, яка підтримала подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення АП2 № 119052 від 07.12.2016 року (а.с.1), медичним висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції від 04.12.2016 року (а.с.4), рапортом працівників поліції від 05.12.2016 року про перебіг подій, що мали місце в ніч з 04.12.2016 року на 05.12.2016 року з їхньою участю та ОСОБА_2 (а.с.7-8), актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №001824 від 04.12.2016 року (а.с.68).

Піл час апеляційного перегляду встановлено, що огляд ОСОБА_2 на виявлення стану наркотичного спяніння було проведено з чітким дотриманням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України №1425/735 від 09.11.2015 року.

Крім того у відповідності до ч.ч.4, 5 ст.266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння здійснюється в закладах охорони здоровя не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Таким чином будь-які медичні огляди, дослідження чи експертизи особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, проведені пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення (на наступний день, чи ще пізніше) в розумінні вимог ст.266 КУпАП не можуть вважатися законними.

Отже надані правопорушником витяги медичних аналізів від 07.12.2016 року, 12.12.2016 року апеляційним судом не можуть братись до уваги як належні докази невинуватості особи.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_2 суддя в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, а саме те, що ОСОБА_2 посвідчення водія не має, і обґрунтовано застосував стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги покликання апелянта про те, що він не здійснював керування транспортним засобом в стані наркотичного спяніння, і такі розцінює як форму захисту та не знаходить в матеріалах справи доказів на їх підтвердження.

Крім цього, апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції постановив рішення без участі правопорушника, оскільки ОСОБА_2 неодноразово не зявлявся на виклики до суду першої інстанції, подавав клопотання про відкладення розгляду справи, і така процесуальна поведінка останнього була обґрунтовано судом першої інстанції визнана як така, що спрямована на затягування розгляду справи та подальшого уникнення відповідальності за вчинене.

При цьому слід зазначити, що перед апеляційним розглядом ОСОБА_2 в повному обсязі ознайомився із матеріалами справи, про що свідчить його розписка від 14.03.2017 року, а також те, що ОСОБА_2 зявився в засідання суду апеляційної інстанції, надав пояснення по суті справи та поданої апеляційної скарги апеляційному суду, а тому порушення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім при розгляді справи щодо нього, апеляційним судом не встановлено.

Також апеляційним судом визнається необґрунтованою апеляційна вимога ОСОБА_2 про порушення правил підсудності про те, що дана справа мала бути розглянута Личаківським районним судом м.Львова за місцем вчинення адміністративного правопорушення, позаяк у відповідності до ч.2 ст.276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема ч.1 ст.130 КУпАП можуть також розглядатися за місцем проживання порушника, а місце проживання ОСОБА_2 відноситься якраз до території обслуговування Сихівського районного суду м.Львова.

Отже, постанова місцевого суду є законна і обґрунтована, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_2, апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Постанову Сихівського районного суду м.Львова від 06 лютого 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_1