А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

18.09.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Мишинчук Н.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хустського районного суду Закарпатської області від 8 серпня 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 340 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320 гривень.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 23.06.2017 о 12 год.00 хв. в с. Крайниково, вул. Шевченка, керуючи автомобілем SKODA Favorit, номерний знак НОМЕР_1, в напрямку с. Сокирниця біля буд.75, не вибрав безпечну швидкість та інтервал, у зв'язку з чим допустив наїзд на тварину (корову), внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а тварина - тілесні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.12.1,13.1 ПДР України, чим вчинив правопорушення передбачене ст.124 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 суд обґрунтував протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №025470 від 26.06.2017, схемою місця ДТП та іншими матеріалами справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, вважаючи постанову суду першої інстанції незаконною та необгрунтованою, просить її скасувати, а провадження у справі закрити, у звязку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, повністю заперечуюи свою вину у вчиненні правопорушення. Вказує, що він не порушував правила дорожнього руху, натомість саме дії погонича тварин стали причиною зіткнення його автомобіля з коровою. Вважає, що погонич всупереч правил гнала тварину посередині проїжджої частини, у місці без встановлення відповідних попереджувальних знаків. Пояснює, що він рухався повільно, а коли побачив корову на дорозі, то намагався її обїхати, однак власниця вдарила тварину палкою і та від болю чи переляку почала бігти та вдарилась об ліве крило його авто, після цього він вийшов з машини та запропонував викликати поліцію, на що погонич лише накричала на нього та пішла далі. Ці обставини може підтвердити також пасажир його авто ОСОБА_2 Сам протокол про адміністративне правопорушення, на думку апелянта, складено без належного дотримання вимог закону і у невідповідному місці. Апелянт припускає, що схема ДТП складена в інший час, ніж той, що зазначений у ній, при цьому у відсутності свідків.

Одночасно просить поновити йому строк апеляційного оскарження, як такий, що пропущений ним з поважних причин. Обґрунтовує тим, що про розгляд справи суд його не повідомив, розглянув справу у його відсутності, а про винесену постанову йому стало відомо лише 21.08.2017.

Апелянт ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, тому апеляційний розгляд проводиться у його відсутності на підставі ч.6 ст. 294 КУпАП та з урухуванням клопотання, висловленого в апеляційній скарзі про розгляд справи у його відсутності.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та даючи оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Встановлено, що на розгляді справи ОСОБА_1 присутнім не був, проте, суд першої інстанції у відповідності до ст. 268 КУпАП розглянув справу у його відсутності, оскільки мав належні відомості про його своєчасне сповіщення про час та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою про отримання поштового відправлення (а.с. 8). Втім у порушення вимог ст. 285 КУпАП суд направив ОСОБА_1 копію постанови від 08.08.2017 лише 18.08.2017, тобто поза межами встановленого законом триденного строку ( а.с. 10 - супровідний лист від 18.08.2017), що й в свою чергу порушило й строк апеляційного оскарження, оскільки апелянт отримав копію постанови поза строками апеляційного оскарження. У звязку з чим , апеляційний суд вважає, що з метою забезпечення доступу до правосуддя, ОСОБА_1 слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, як пропущеного ним з поважних причин.

Однак апеляційна скарга задовленню не підлягає з таких підстав.

Апеляційний суд вважає висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП таким, що грунтується на фактичних обставинах справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №025470 від 26.06.2017, згідно якого ОСОБА_1 керуючи автомобілем не вибрав безпечну швидкість руху та інтервал, внаслідок чого допустив наїзд на тварину (корову), в результаті якого транспортний засіб отримав механічні ушкодження, а тварина тілесні ушкодження.

З протоколу видно, що ОСОБА_1 з ним ознайомився, отримав його копію, власноручно написав пояснення; схемою ДТП від 23.06.2017, в якій відображено, що зіткнення авто з твариною відбулось на проїжджій частині на відстані двох метрів від тротуару, при загальній ширині проїжджої частини 8 метрів (а.с 2). Поясненнями погонича ОСОБА_3, яка повідомила, що в день події вона гнала корів з пасовища по дорозі, коли несподівано на одну з тварин на великій швидкості наїхав автомобіль, після чого водій вийшов з авто почав кричати , а далі поїхав в бік м. Хуст. Після події саме погонич ОСОБА_3 викликала поліцію та повідомила про обставини ДТП. Письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 та пасажира його авто - ОСОБА_2 (брат), які, власне підтвердили про факт зіткнення транспортного засобу з твариною.

Зазначені докази є належними, допустимими та достатніми, зібрані відповідно до вимог ст. 256, ст. 251 КУпАП і в своїй сукупності доводять вину саме водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно п.п. 12.1, 13.1 ПДР України водій, з урахування дорожньої обстановки (перегін худоби) , повинен був обрати безпечний інтервал та швидкість руху, щоб могти впоратись з керуванням у разі виникнення небезпеки задля уникнення аварійної ситуації на дорозі.

Апеляційний суд не бере до уваги апеляційні доводи ОСОБА_1 з приводу обставин події, які на його думку, спростовують доведеність його вини, оскільки такі є суперечливі, не узгоджуються між собою та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, законність та допустимість яких не викликає жодних сумнівів. В той же час, апелянт не навів аргументів того, які саме докази спростовують факт вчинення ним правопорушення, і такі ним докази апеляційному суду не представлені. Також не заслуговують на увагу апеляційні твердження про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, як і схема ДТП. Водій місце події залишив, про що і сам підтвердив в письмових поясненнях, працівників поліції викликала погонич тварин ОСОБА_3, тому з її участю була складена схема ДТП. Ознайомившись з протоколом та матеріалами до нього, ОСОБА_1 жодних клопотань в спростування не висловлював, як і не представив доказів про порушення погоничем п.7.7 правил дорожнього руху. З наведених підстав апеляційна є необгрунтованою.

Апеляційний суд вважає постанову суду першої інстанції законною, постановлену з дотриманням вимог ст. 280 КУпАП, підстав для її скасування чи зміни, не знаходить.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Хустського районного суду Закарпатської області від 8 серпня 2017 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Суддя :