Справа № 515/218/17
Провадження № 3/515/479/17
Татарбунарський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 березня 2017 р. Татарбунарський районний суд Одеської області у складі: головуючого-судді Семенюк Л.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, інспектора УПД ГУНП в Одеській області Китайгородського А.Е., розглянувши матеріали, які надійшли від УПД ГУНП в Одеській області, про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, українця, офіційно не працевлаштованого, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_2,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

16.02.2017 року до суду надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України відносно ОСОБА_1

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2№157784 від 16.01.2017 року, складеного інспектором УПД ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2, 16.01.2017 року приблизно о 21.10 годині, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ2109 д/н 95140ОЕ по вул. Кооперативна в м. Татарбунари Одеської області, з явними ознаками алкогольного спяніння, був обстежений в Татарбунарській ЦРЛ, результат тесту 0,57 промілей, чим порушив пункт 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Інспектор УПД ГУНП в Одеській області, який складав протокол, ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча був належним чином сповіщений про день, час та місце розгляду справи (а.с.22).

Правопорушник ОСОБА_1 надав до суду письмові пояснення та заперечення (а.с.9-10), які підтримав в судовому засіданні та зазначив, що протокол серії АП2№157784 від 16.01.2017 року, про притягнення його до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 130 КпАП України вважає незаконним, оскільки він, під час його зупинки інспектором поліції, не перебував у стані алкогольного спяніння, підписав протокол лише тому, що працівники поліції погрожували, що в разі відмови від підпису, вони затримують його автомобіль та доставлять на спеціальний майданчик в м.Арциз. Вважає, що протокол був складений з порушенням норм чинного законодавства а саме: після зупинки автомобіля, в якому також знаходилась його дружина та малолітня дитина, йому було запропоновано сісти в автомобіль інспектора поліції, після чого, без попередження та без пропозиції пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці, його було доставлено до приймального відділення КЗ «Татарбунарська ЦРЛ», де він продував декілька разів алкотестер, який невідомо чи сертифікований, та, який лише з пятої чи шостої спроби показав результат - 0,57 проміле. Однак, в протоколі серії АП2 №157784 від 16.01.2017 року зазначено, що підставою притягнення його до адміністративної відповідальності є результат обстеження його в Татарбунарській ЦРЛ. Тому, він вважає, що висновок складено з порушенням Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а саме: в п.1 висновку не зазначено № акту медичного огляду, який було складено о 21 год. 30 хв.16.01.2017 року; в п.5 висновку відсутня назва підрозділу, звання та підпис поліцейського, яким було відправлено його на медичний огляд; в п.6 висновку не вказано документ, що посвідчує особу, яка доставила його на огляд.

Відповідно до п.16 Інструкції, встановлено, що висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння, видається на підставі акту медичного огляду, а згідно п.15 Інструкції передбачено, що за результатами огляду на стан спяніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду. Однак, під час проведення медичного огляду в КЗ «Татарбунарська ЦРЛ» у нього не відбирались зразки біологічного середовища, для лабораторного дослідження, передбачених п.п.12,13 розділу ІІІ вищезазначеної інструкції, а було здійснено лише огляд спеціальним технічним засобом, на підставі якого було встановлено, що нібито він знаходився в стані алкогольного спяніння. Крім того, в порушення п.20 розділу ІІІ Інструкції, йому не видали на руки примірник висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння.

На підставі вищевикладеного вважає дії співробітників УПД ГУНП в Одеській області незаконними, оскільки його зупинили незаконно та факт перебування його у стані алкогольного спяніння недоведений, так як докази, на яких базується протокол серії АП2 №157784 від 16.01.2017 року, за яким він притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КпАП України, добуті з порушенням вимог чинного законодавства.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Частинами 1, 2 ст. 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частина 1 ст.9 КУпАП встановлює, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відсутність хоча б однієї із встановлених частиною 1 ст.9 КУпАП складових, свідчить про відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Частиною першою ст.130 КУпАП, крім інших правопорушень, передбачено відповідальність й за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Порядок такого огляду визначений ст.266 КУпАП, постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі - Порядок) та Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 9 вересня 2009 року №400/666 і зареєстрованої в МЮ України 06.10.2009 р. за №931/16947 (далі-Інструкція).

Відповідно до цих нормативних актів оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп'яніння, згідно з ознаками такого стану, визначеними МОЗ і МВС України, а сам огляд водія проводиться працівником міліції на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків з використанням спеціальних технічних засобів. Результати огляду, проведеного уповноваженою особою Державтоінспекції, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення (ч.ч.1 і 2 ст.266 КУпАП, пункти 2-5 Порядку).

У разі незгоди водія на проведення огляду працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки або в разі незгоди з його результатами огляд та складання висновку за його результатами проводиться в закладах охорони здоров'я в присутності працівника міліції, але не пізніше, ніж протягом двох годин з моменту встановлення відповідних підстав для його здійснення (ч.ч.3, 4 ст.266).

Кожний випадок огляду осіб на стан сп'яніння у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я (ч.4 ст.266, п.3.21. Інструкції)

Крім того, згідно з ч.6 ст.266 КУпАП, направлення для огляду на стан алкогольного сп'яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному КМ України (постанова від 17 грудня 2008 року №1103), а форма направлення встановлена в Додатку 1 до Інструкції.

Відповідно до Інструкції та Порядку огляд у закладах охорони здоров'я щодо виявлення стану сп'яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров'я, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством, за методикою та із застосуванням приладів, дозволених для використання МОЗ (пункти 3.3, 3.7, 3.9, 3.10, 3.12 Інструкції, пункти 10, 12. Порядку),

Лікар, що проводив у закладі охорони здоров'я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ (п.13 Порядку). Такий висновок видається на підставі акта медичного огляду (пукти 3.15. - 3.21. Інструкції).

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог Інструкції, вважаються недійсними (п.3.22. Інструкції).

Що стосується підстав вважати, що особи, які керують транспортними засобами, перебувають у стані алкогольного чи іншого сп'яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, то вони також визначені вказаною Інструкцією, зокрема у її п.1.3.

Однак, вимог наведених нормативних актів уповноважена особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, не дотрималась, про що свідчить наступне.

Як видно з досліджених в судовому засіданні доказів і оскаржуваного протоколу серії АП2 №157784, на місці зупинки працівники ДАІ не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів в присутності двох свідків, а відразу відправили його на медичний огляд в ЦРЛ, хоча чинним законодавством чітко передбачено порядок проведення огляду водія на стан алкогольного спяніння в закладах охорони здоровя лише в разі незгоди водія на проведення огляду та в разі незгоди з його результатами.

При цьому частиною 5 статті 266 КУпАП встановлено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Також судом встановлено, що в медичному закладі, куди був доставлений ОСОБА_1, огляд останнього було проведено за допомогою спеціального технічного засобу алкотестера ОСОБА_3, який показав, лише з шостої спроби, вміст етилового спирту у видихуваному ОСОБА_1 повітрі - 0,57 промілей, що підтверджується дослідженим судом відеозаписом, долученим до протоколу(а.с.24).

Разом з тим, згідно наданого до суду акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - ОСОБА_2) від 16.01.2017 року(а.с.15-16), ОСОБА_1 в часі та місці орієнтований, мовна здатність не порушена, вегето-судинні реакції без видимих змін, дихання не змінене, рухова сфера не порушена, в позі Ромберта стійкий, тремтіння повік, пальців рук відсутнє, поведінка адекватна. В п.18 акту щодо використання технічних засобів для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі зазначено результат «алкотест от 16.01.17, 21.30 0,57%». Однак , в цьому ж пункті, в порушення вимог складання вказаного документу, як того потребує затверджена форма, не зазначено номер спеціального технічного засобу, дата останньої його повірки, результат обстеження особи через 20 хвилин. Крім того, в акті наявні багаточисленні не оговорені виправлення, щодо дати, часу проведення огляду (п.п.4,16,18,21,25), що також є недопустимим.

Що стосується спеціального технічного засобу, який використовувався медичним закладом 16.01.2017 року під час огляду ОСОБА_1, то, з наданої на запит суду, копії сертифікату калібрування алкотестера ОСОБА_3 307 від 22.06.2016 року, не вбачається дата останньої його повірки, більш того, в примітці до нього зазначено, що даний сертифікат має лише інформаційний характер і не є свідоцтвом про повірку засобу вимірювальної техніки(а.с.14).

Таким чином, акт медичного огляду №6 від 16.01.2017 року та складений на його підставі висновок без номеру від 16.01.2017 року щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1, надані уповноваженою особою, яка оформила матеріали про адміністративне правопорушення, на підтвердження факту перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного спяніння, заслуговують на критичну оцінку, а тому, не можуть вважатись належними та допустимими доказами з вищезазначених підстав.

Крім того, суд враховує, що в порушення п.3.20 розділу ІІІ Інструкції, один примірник висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння, під підпис йому не був вручений.

Також 15.03.2017 року, на запит Татарбунарського районного суду Одеської області надійшов лист Комунального закладу «Татарбунарська центральна районна лікарня», з якого слідує, що 16 січня 2017 року в приймальному відділенні центральної районної лікарні проводився огляд на стан спяніння громадянина ОСОБА_4, огляд проводив черговий лікар ОСОБА_5, який наказом по КЗ «Татарбунарська центральна районна лікарня» №31-Л від 25.01.2016 року залучається до проведення експертизи алкогольного спяніння. Щорічно з лікарями, які залучаються до експертизи алкогольного спяніння, лікарем-наркологом ЦРЛ проводяться заняття про порядок проведення огляду, що є достатнім для проведення експертизи на вторинному рівні надання медичної допомоги. Установлених форм документів (посвідчень) про проходження тематичних занять лікарів-дежурантів, які проводять медичний огляд на стан спяніння, на вторинному рівні надання медичної допомоги, не існує. Крім того, зазначено, що біологічне середовище у ОСОБА_1 не відбиралося, у звязку з тим, що лабораторні дослідження на вміст алкоголю проводяться тільки в лабораторії ООМЦПЗ м. Одеса, біосередовища відбираються і транспортуються до м. Одеса лише в крайніх випадках (ДТП з постраждалими, тяжкі тілесні ушкодження).

В додатку до вказаної інформації надано копію наказу по КЗ «Татарбунарська центральна районна лікарня» від 25.01.2016 року №31-Л «Про вдосконалення проведення експертизи алкогольного, наркотичного та іншого спяніння»(а.с.17) з списком чергуючих лікарів по КЗ, які залучаються до проведення медичних оглядів для встановлення факту вживання алкоголю і стану спяніння, де під №6 значиться лікар ОСОБА_5О.(а.с.18).

Разом з тим, жодних доказів щодо проходження лікарем ОСОБА_5, який проводив медичний огляд ОСОБА_1, занять щодо порядку проведення медичного обстеження вказаної категорії осіб, суду не надано.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Враховуючи те, що огляд на стан сп'яніння ОСОБА_1 був проведений з порушенням порядку, встановленого законодавством, суд не може вважати допустимим доказом по справі висновок КЗ «Татарбунарської ЦРЛ» б/н від 16.01.2017 про перебування останнього в стані алкогольного сп'яніння.

Будь-які інші належні та допустимі докази про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння в справі відсутні, не здобуті такі докази і в ході судового розгляду.

Наведене свідчить, що працівники поліції при вирішенні питання щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП діяли не у відповідності до своїх повноважень, визначених законодавством.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відсутність в матеріалах справи належним чином отриманих доказів на стан знаходження ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння, які свідчили б про те, що в день складання протоколу, а саме 16.01.2017 року він перебував в стані алкогольного спяніння, дає суду підстави вважати, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП не підтверджена. Разом з тим, обвинувачення щодо особи не може бути висунуто на сумнівних доказах, тому, суд вважає, що в діях ОСОБА_6 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч. 1 КУпАП України.

Згідно ст.247 п.1 КУпАП, провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні склад та подія адміністративного правопорушення.

Таким чином, вважаю за необхідне провадження по справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити, в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.9, 130, 221, п.1 ч.1 ст.247, 251, 252, 260, 266, 280, 283-285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілим або захисником.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Семенюк