Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/845/17
Провадження №: 3/332/320/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2017 р.

Суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Марченко Н.В. розглянувши матеріал, який надійшов з УПП у м. Запоріжжя ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2 ст. 278 КУпАП при підготовці справи до розгляду перевіряється, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно ч. 4 ст. 256 КУпАП при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Перевіривши матеріали справи судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 206067 від 31.03.2017 року складено з порушенням, а саме, в поясненні ОСОБА_1, яке долучено до матеріалів справи, після розяснення йому права передбаченого ст. 268 КУпАП, останній вказав про те, що бажає аби склали протокол в присутності адвоката, на що особа яка складала протокол не звернула уваги та оформила протокол з порушенням права ОСОБА_1 на захист. .

Право на захист особи, що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, гарантоване пунктом 3 (с) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ЄКПЛ або Конвенція) і становить одну з головних підвалин справедливого судового розгляду (Рішення у справі «Кромбах проти Франції»). Право на захист не можна розглядати окремо від інших елементів права на справедливий суд; пункт 3 статті 6 Конвенції передбачає права обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (а не лише злочину); оскільки поняття «кримінальне правопорушення» в практиці ЄСПЛ має автономне тлумачення, то відповідно до усталеної практики у справах щодо України, кримінально-правова суть визнається не лише стосовно Кримінального кодексу та Кодексу про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП), але й, наприклад, Митного кодексу (надалі - МК), оскільки ЄСПЛ не вбачає істотної різниці між КУпАП та розділом VIII МК, який стосується окремих видів митних правопорушень, які також можна визначити як адміністративні правопорушення (Рішення у справі «Надточій проти України»)

У вузькому аспекті, тобто право на захист, гарантоване пунктом 3 (с), за своїм змістом охоплює 4 елементи, а саме:

1) право захищати себе самостійно,

2) за певних обставин - право обирати захисника,

3) право на безоплатну правову допомогу, якщо обвинувачений не має достатньо коштів або якщо цього вимагають інтереси правосуддя,

4) право на практичну і ефективну правову допомогу.

Насамперед, право на захист, у сенсі пункту 3 (с) ст. 6 Конвенції, передбачає елемент вибору обвинуваченого - захищати себе особисто чи використовувати правову допомогу захисника.

Особа, проти якої висунуті обвинувачення, яка не бажає захищатися особисто, повинна бути в змозі скористатися юридичною допомогою за власним вибором (рішення у справі «Ханжевачкі проти Хорватії»). Відповідно до п. 3 (с) ст. б Конвенції не гарантується, однак правова допомога має бути «практична й ефективна», а не «теоретична й ілюзорна» (рішення у справі «Артіко проти Італії»).

Право на безоплатну правову допомогу стосується усіх стадій провадження, включаючи як досудові, так і після закінчення провадження у суді першої інстанції (Рішення у справі «Мефтах та інші проти Франції).

Зокрема, вимоги статті 6 (зокрема пункту 3) можуть бути застосовними ще до того, як справу направлено на розгляд суду, якщо - і тією мірою, якою - недотримання таких вимог на самому початку може серйозно позначитися на справедливості судового розгляду (рішення у справі «Імбріоша проти Швейцарії»).

ЄСПЛ завжди вважав доступ до захисника на ранніх стадіях провадження процесуальною гарантією права не свідчити проти себе та основоположною гарантією від поганого поводження, значаючи про особливу вразливість обвинуваченого на ранніх стадіях провадження, коли він стикається зі стресом самої ситуації і все складнішими нормами кримінального і кримінально-процесуального законодавства. Будь-які винятки щодо реалізації цього права повинні бути чітко обумовлені, а їх застосування суворо обмежене в часі.

За таких підстав суд вважає за необхідне повернути адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 до УПП у м. Запоріжжя ДПП на доопрацювання.

Керуючись ст.ст.256, 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП повернути до УПП у м. Запоріжжя ДПП на доопрацювання.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.В. Марченко