СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 3/759/330/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Скорін А.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції Національної поліції України в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, працюючого ДІП в м. Боярка, Києво-Святошинського району, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 122-2, ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

20.12.2016 року в провадження Святошинського районного суду м. Києва з Управління патрульної поліції Національної поліції України в м. Києві надійшла справа про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 27.11.2016 р. о 02 год. 40 хв. керував автомобілем марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Кільцева дорога (поблизу зупинки «Литвиненко-Вольгемут») в м. Києві, з ознаками алкогольного сп'яніння.

Згідно результату огляду проведеного за допомогою алкотесту "Drager" № 0545 від 27.11.2016 р., який показав 1,33 %, ОСОБА_2 керував даним транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. А відтак своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП 2 № 330293 від 27.11.2016 року, ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Кільцева дорога (поблизу зупинки «Литвиненко-Вольгемут») в м. Києві на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу завчасно подану за допомогою червоного кольору проблискових маячків та спеціальних сигналів не зупинився. Був зупинений шляхом переслідування на патрульному автомобілі державний номерний знак 1185, чим порушив п. 2.4 ПДР.

ОСОБА_2 в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що 27.11.2016 року він не керував автомобілем марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1. 27.11.2016 року був на відпрацюванні. За ним заїхав його знайомий ОСОБА_3, щоб відвезти додому і саме йому він передав керування автомобілем. Після того як працівники патрульної поліції включили червоний маячок вони одразу зупинились. У водія ОСОБА_3 були відсутні права, оскільки їх забрали працівники патрульної поліції у зв'язку із притягнення до адміністративної відповідальності, а тимчасовий талон втратив свою дію. Таким чином, після зупинки працівниками патрульної поліції, ОСОБА_2 одразу пересів на місце водія. Працівниками патрульної поліції було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», він погодився. Проте, з результатом даного тесту він не згодний та просив дати направлення на проходження огляду на стан сп'яніння у медичному закладі. Працівники поліції відмовились. До медичного закладу він поїхав сам. Вказував, що відповідно до акту судово-токсикологічного дослідження № 547 він не знаходився в стані алкогольного сп'яніння.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що 27.11.2016 року він керував транспортним засобом марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1. ОСОБА_2О був пасажиром. Зазначив, що рухаючись по вул. Кільцева дорога в м. Києві побачив позаду, який рухається автомобіль патрульної поліції. Оскільки у нього забрали права, а тимчасовий талон був вже недійсний, то вони з ОСОБА_2 вирішили помінятись місцями. Інспектори патрульної поліції стверджували, що водій ОСОБА_2 керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, проте він не був у стані алкогольного сп'яніння.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що 27.11.2016 року близько 01 год. ночі йому подзвонив ОСОБА_2 та повідомив що зараз під'їде. Вони порозмовляли біля дому, а потім поїхали. Бачив як за кермом був ОСОБА_3 через деякий час знову подзвонив ОСОБА_2 та повідомив, що їх зупинили працівники поліції та стверджують, що саме ОСОБА_2 керував у стані алкогольного сп'яніння. Він приїхав на місце зупинення автомобіля марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1, та побачив, що ОСОБА_2 не перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 27.11.2106 року вночі він зустрівся з ОСОБА_2 щоб поспілкуватись, за кермом автомобіля марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 був ОСОБА_3 Через хвилин 20 після того як вони розійшлись до нього подзвонив ОСОБА_2 та сказав, що їх зупинила патрульна поліції, проте він не був у стані алкогольного сп'яніння. ОСОБА_5 під'їхав до нього та побачив, що ОСОБА_2 не перебуває у стані алкогольного сп'яніння. Вказував, що ОСОБА_2 здійснював 7-10 спроб задути в прилад «Драгер», що вказує на незаконність дій працівників поліції.

Інспектор патрульної поліції ОСОБА_6 пояснив, що 27.12.2016 року патрулюючи на 808 екіпажі, їх зупинив водій на транспортному засобі марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1та грубо виразився. За кермом вказаного транспорту був ОСОБА_2 з явними ознаками алкогольного сп'яніння. ОСОБА_6 включив червоні маячки, з вимогою про зупинку транспортного засобу, на що водій автомобіля «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1не відреагував. Вони почали переслідувати вказаний транспортний засіб. Коли зупинили автомобіль з місця водія вийшов ОСОБА_2, який стверджував, що він не керував транспортним засобом, а взагалі являється пішоходом і проходив повз. В машині була виявлена форма поліцейського, у зв'язку з чим після встановлення особи було викликано його командира та командира нашої роти. Вказував, що в автомобілі був свідок ОСОБА_3, який сидів на пасажирському кріслі, який пізніше почав стверджувати, що саме він був за кермом транспортного засобу. Водію ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння в медичних закладах охорони здоров'я, проте ОСОБА_2 сам погодився на освідування за допомогою приладу «Драгер», який дав позитивний результат на стан алкогольного сп'яніння. Повідомив, що здійснювалось декілька спроб задуву через «Драгер», оскільки ОСОБА_2 не вірно почав його здійснювати (не хватало повітря). Прилад «Драгер» був належним чином повірений та був відповідний сертифікат.

Інспектор патрульної поліції ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що 27.11.2016 року патрулюючи, близько 02 год. ночі на зупинці «Литвиненко -Вольгемут» зупинився транспортний засіб марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1, водій ОСОБА_2 грубо виразився та поїхав далі. Водій був з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Працівники поліції включили маячки з вимогою про зупинку транспортного засобу. Почалось переслідування, під час якого водій ОСОБА_2 виключив світло передніх фар. Після того як зупинили вказаний автомобіль, через секунд 5, з боку водія вийшов ОСОБА_2, який почав стверджувати, що він просто пішохід, і за кермом він не був. На пасажирському сидінні сидів свідок. ОСОБА_2О не хотів надавати документи, у зв'язку з чим було викликано командира роти та працівників УВБ в Київській області. Після встановлення особи було викликано його начальника. ОСОБА_3 намагався викинути ключі від автомобіля. ОСОБА_2 погодився на освідування за допомогою приладу «Драгер».

Інспектор патрульної поліції ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що 27.11.2016 року по рації отримав орієнтування про здійснення переслідування транспортного засобу марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1. ОСОБА_8 привіз прилад «Драгер», щоб освідувати водія. Він запропонував пройти огляд на стан сп'яніння в медичних закладах охорони здоров'я, проте начальник та сам ОСОБА_2 погодились на освідування за допомогою приладу «Драгер». Спочатку ОСОБА_2 невірно здійснював задуви, у зв'язку з чим відбулося декілька спроб. Вказав, що прилад «Драгер» був повірений належним чином та був відповідний сертифікат.

Інспектор патрульної поліції ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він був присутнім при освідуванні ОСОБА_2 за допомогою приладу «Драгер». ОСОБА_10 було запропоновано проїхати до лікарні щоб пройти освідування там, проте ОСОБА_2 настояв щоб проходити огляд на стан сп'яніння за допомогою «Драгера».

Інспектор патрульної поліції ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що був присутнім при освідуваннні ОСОБА_2 за допомогою приладу «Драгер». Працівниками поліції йому запропонували поїхати до лікарні, але начальник та сам ОСОБА_2 погодились на проходження освідування за допомогою «Драгера», який показав 1,33 %.

Із відеозапису, долученого до матеріалів справи, який було переглянуто в судовому засіданні в присутності особи, відносно якої складено протокол, вбачається, що дійсно працівниками патрульної поліції здійснювалось переслідування транспортного засобу марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1». Після його зупинення, через секунди 3 (три), з місця водія виходив ОСОБА_2 Крім того, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою технічного засобу «Драгер», за результатом якого встановлено, що ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ретельно дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії АП2 № 050096 від 27.11.2016 року, серії АП2 №330293 від 27.11.2016 року, результатом тесту № 120 від 27.11.2016 року приладу «Драгер», поясненнями ОСОБА_12, ОСОБА_13, рапортом інспектора лейтенанта поліції ОСОБА_6, відеозаписом на диску, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

При цьому, інших доказів, крім зазначених вище, особами, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, надано не було.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до ст. 122-2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність у випадку залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 ознак складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ч.1ст. 130 КУпАП.

Вина особи, що притягується до адміністративної відповідальності підтверджується, протоколами про адміністративне правопорушення серії АП2 № 050096 від 27.11.2016 року, серії АП2 №330293 від 27.11.2016 року, результатом тесту № 120 від 27.11.2016 року приладу «Драгер», поясненнями ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11, рапортом інспектора лейтенанта поліції ОСОБА_6, відеозаписом на дискуPSP329SLI72314434.

Суд критично ставиться до пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що коли вони бачились то саме ОСОБА_3 керував транспортним засобом, оскільки такі свідчення не можуть спростувати керування автомобілем в подальшому ОСОБА_2 Крім того, суд вважає пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо передання керування транспортним засобом нелогічними, оскільки якщо водій ОСОБА_2, як він стверджує, не був у стані алкогольного сп'яніння, то не було причин передавати керування автомобілем іншій особі (ОСОБА_3.) в якої не було прав, а тимчасовий дозвіл втратив свою дію.

Крім того, суд не може брати до уваги наданий акт судово-токсикологічного дослідження № 547 від 27.11.2016 року, оскільки встановити стан алкогольного сп'яніння у водія або відсутність такого проводиться тільки у присутності патрульного поліцейського, відповідно до п. 16,17 Порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

При обранні адміністративного стягнення суд дотримується також приписівст.23 КУпАП України, якою передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 36 КУпАП, а саме якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за серйозне правопорушення з числа вчинених. В даному випадку ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, суд у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, роз'яснень, які містяться в п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року, враховує характер вчиненого правопорушення; рівень небезпеки; дані про особу правопорушника, який, офіційно працевлаштований, ступінь вини; майновий стан. Обставин, що обтяжують та помякшують відповідальність ОСОБА_2 за адміністративне правопорушення, судом не встановлено, приходить до висновку про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 40-1, 283 КУпАП з правопорушника слід стягнути 320 грн. судового збору.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 33-35, 40-1, 122-2, 130, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_2у вчиненні у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП та на підставі санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП накластина нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. ( десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_2судовий збір на користь держави за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення в сумі 0.2 розміру від прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, який становить 320 гривень..

Строк пред'явлення до виконання - 3 місяці. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва.

Суддя Святошинського

районного суду м. Києва А.В. Скорін