АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Сітайло О.М., за участю адвоката Собкович О.В. в інтересах ОСОБА_3 розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 23 січня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 23 січня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162-1 КУпАП, зазначає, що на час перегляду оскаржуваної постанови суду в апеляційній інстанції триває процедура адміністративного оскарження повідомлень-рішень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката Собковича О.В. в інтересах ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апелянта, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, у відповідності зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте суддя суду першої інстанції при розгляді даної справи цих вимог закону не дотримався.

Згідно з даними протоколу від 01.11.2016 Головним управлінням ДФС у м. Києві за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Леокон»генеральним директором якого є ОСОБА_3 встановлено порушення вимог ст. 1 ЗУ від 23.09.1994 року № 185/94 - ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» зі змінами та доповненнями, а саме: несвоєчасне надходження на рахунок ПАТ «Леокон» коштів у розмірі 37550,00 євро (еквівалент - 1072836,73 грн.) та ненадходження валютної виручки в сумі 186144,00 євро (еквівалент - 5299123,94 грн.) за контрактом від 12.11.2014 року № 004/2014 з нерезидентом «KOLE SYSTEM, s.r.o.» (Словаччина), а також порушення вимог ст. 2 ЗУ від 23.09.1994 року № 185/94 - ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» зі змінами та доповненнями, а саме: несвоєчасне надходження на адресу ПАТ «Леокон», товару на суму 11577,00 євро (еквівалент - 318655,76 грн.) за контрактом від 01.03.2016 року № 01/03/16 з «STANCH STAINLESS STEEL CO., LTD.» (Тайвань).

Проте, із наданих суду матеріалів, зокрема копій податкових повідомлень-рішень вбачається, що представником ПАТ «Леокон» проводиться процедура адміністративного оскарження податкових повідомлень - Головного управління ДФС у м. Києві і на час перевірки постанови суду в апеляційній інстанції порядок адміністративного оскарження не завершений, а тому податкові повідомлення-рішення є неузгодженим і до остаточного вирішення цього спору факт допущення порушень не є встановленим, а тому відповідні твердження податкового органу відображають лише позицію однієї із сторін спору і не можуть бути висновком про наявність умислу ухилення службових осіб підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності або громадян - суб'єктів підприємницької діяльності від повернення в Україну у передбачені законом строки виручки в іноземній валюті від реалізації на експорт товарів або інших матеріальних цінностей, отриманих від цієї виручки, а також умисне приховування будь-яким способом такої виручки, товарів або інших матеріальних цінностей і, відповідно, бути підставою для притягнення цієї особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, з урахуванням тієї обставини, що на час розгляду даної справи подія і склад адміністративного правопорушення фактично не встановлені, апеляційний суд за результатами розгляду поданої ОСОБА_3 апеляційної скарги вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162-1 КУпАП, на час розгляду адміністративних матеріалів у суді першої інстанції та перегляду рішення в апеляційній інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КпАП України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 23 січня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162-1 КУпАП - скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3. закрити на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162-1 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва О.М. Сітайло