Справа № 748/1339/17 Головуючий у 1 інстанції Кухта В. О.
Провадження № 33/795/430/2017
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 04 серпня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, житель ІНФОРМАЦІЯ_2, не працює,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 320 грн.

Місцевим судом встановлено, що 19 травня 2017 року, о 03 год. 50 хв., по вул. Шевченка, 156, у м. Чернігові, ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук), ухилився від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан спяніння, чим порушивши вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати та ухвалити нову постанову. Послався на порушення місцевим судом норм закону, оскільки він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Наслідком цього справа була розглянута у його відсутність. Крім того, зазначив, що місцевим судом не було взято до уваги те, що він не має водійського посвідчення, проте рішенням суду на нього було накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Крім того, просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови Чернігівського районного суду Чернігівської області від 04 серпня 2017 року як такий, що пропущений з поважних причин.

Дослідивши апеляційну скаргу; заслухавши пояснення захисника, який підтримав скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав; перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як убачається із судового рішення, постанова щодо ОСОБА_2 була ухвалена 04 серпня 2017 року. Строк на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду закінчився 14 серпня 2017 року.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_2 не був присутнім у судовому засіданні 04.08.2017 року під час розгляду щодо нього справи про адміністративне правопорушення у суді першої інстанції, а про судове рішення він дізнався лише 09 вересня 2017 року після надіслання йому копії рішення поштою.

Отже, строк на апеляційне оскарження рішення місцевого суду ОСОБА_2 було пропущено з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №208153 від 19.05.2017 року, 19 травня 2017 року, о 03 год. 50 хв., у м. Чернігові, по вул. Шевченка, 156, ОСОБА_2 керував автомобілем марки «ВАЗ-21011», д.н.з. 26499ММ, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук), ухилився від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан спяніння, чим порушивши вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху (а.с.3).

Згідно вищевказаного протоколу, ОСОБА_2 не заперечував обставини, викладені у протоколі, що підтверджується власноручно написаними поясненнями, де останній зазначає, що вживав алкогольне пиво.

За таких підстав, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Факт відмови ОСОБА_2 від огляду на виявлення стану алкогольного сп'яніння підтверджується показами свідка ОСОБА_3, даними ним у судовому засіданні місцевого суду, згідно яких водій ОСОБА_2 в його присутності відмовився пройти огляд на стан спяніння.

Також факт відмови ОСОБА_2 від огляду на виявлення стану алкогольного сп'яніння підтверджується письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 (а.с.5).

Пунктом 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" передбачено, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведена, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, а постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Посилання ОСОБА_2 на порушення його процесуальних прав, через неповідомленням його, у встановленому законом порядку, про час, місце та результати розгляду справи, а також розгляд справи без його участі, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Так, про перебування на розгляді у Чернігівському районному суді адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_2 останньому було відомо, про що свідчить власноруч написана ним заява з проханням відкласти розгляд справи, призначений на 19 липня 2017 року (а.с.10). Однак апелянт недбало поставився до розгляду справи щодо нього у суді, не цікавився результатом її розгляду.

Крім того, частиною 2 ст.268 КУпАП передбачено вичерпний перелік статей Кодексу, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, за якими присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов'язковою.

З аналізу вказаної норми закону слідує, що участь особи під час розгляду справи про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не є обовязковою.

Твердження апелянта, що відносно нього неправомірно застосоване адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, в той час, як у нього не має водійського посвідчення, не ґрунтується на законі, оскільки санкція частини 1 ст. 130 КУпАП безальтернативна і передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу у сукупності з позбавленням права керування транспортними засобами.

З огляду на зазначене, слід визнати, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі з приводу допущених місцевим судом процесуальних порушень є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу. Таку позицію ОСОБА_2 слід розцінювати, як намагання уникнути встановленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Стягнення ОСОБА_2 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ст.130 ч.1 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Чернігівського районного суду Чернігівської області від 04 серпня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 04 серпня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_5