Справа № 727/9225/17
Провадження № 3/727/3709/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року

Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Слободян Г.М., розглянувши в судовому засіданні матеріали, які надійшли з УПП в м.Чернівці ДПП НПУ про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, тимчасово не працюючого, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

В суд на розгляд надійшов протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, який 12.09.2017 року о 03.35 годині в м. Чернівці по вулиці Воробкевича, 43, керував транспортним засобом ОСОБА_2, державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова слів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.130 ч.1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та просив допитати в якості свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, інспектора Борлодян В.В.

Заслухавши громадянина ОСОБА_1, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та матеріали, додані до нього, приходжу до наступного висновку.

Згідно з ст. 7 ч.1 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 130 КпАП України, передбачає адміністративну відповідальність, як за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

За наведених обставин, суд надає перевагу доказам, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд вважає що пояснення ОСОБА_1 є логічними і правдивими. Інші будь-які належні та допустимі докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КпАП України, в матеріалах справи відсутні, свідки які викликалися в судове засідання не зявилися.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.130 ч.1 КпАП України. Таким чином, пояснення останнього, матеріалами справи не спростовані, свідки в судове засідання не з'явилися.

Згідно з роз'ясненнями п.24 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії слід звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, у ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 62 ч. 2 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Приймаючи дане рішення, суд керується п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст.247 ч.1 КпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження у справі підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КпАП України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247 п.1, 283, 284, 287, 289 КпАП України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 за ст.130 ч.1 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Слободян Г.М.