АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/4117/17Суддя 1 інстанції Чайкін І. Б.
Номер провадження 33/774/113/К/17Суддя- доповідач Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працює ТОВ «Північ Транс» водієм, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 320,00 грн.

При обставинах, викладених в постанові, 30 червня 2017 року приблизно о 22-50 годин, ОСОБА_2 по вул. Тихвінській в Покровському районі м. Кривого Рогу, керував транспортним засобом - автомобілем марки «Рута 20-СПВ », державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, підтверджений результатом тесту, проведеного за допомогою приладу «Драгер», вміст алкоголю становив 1,29% проміле, чим порушив п.2.9а ПДР України.

Не погоджуючись з цією постановою, після закінчення встановленого ч.2 ст.294 КУпАП десятиденного строку на її апеляційне оскарження, ОСОБА_2 02 серпня 2017 року подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі; також заявив клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови, ОСОБА_2 посилається на те, що цей строк ним пропущений з поважної причини, оскільки, присутнім під час розгляду справи він не був, та, в порушення ч.1 ст.285 КУпАП, копію постанови судом не надіслано на його адресу, а її копію він отримав лише 28 липня 2017 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначив, що постанова підлягає скасуванню, через порушення норм матеріального та процесуального права. На його думку, судом неправильно встановлені фактичні обставини справи, оскільки 30 червня 2017 року він дійсно керував автомобілем, але при цьому знаходився у тверезому стані. Після парковки автомобіля біля свого будинку, почав робити огляд та ремонт автомобіля, та під час роботи випив алкогольний напій - пиво. Після чого, через деякий час, до його домоволодіння під'їхали працівники поліції, які звинуватили його в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. Також зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо нього, вказані свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, але вони не були свідками того, що він керував транспортним засобом в нетверезому стані, так як їх привезли пізніше працівники поліції на службовому автомобілі. Окрім цього вказує, що в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння, що міститься в матеріалах справи, не зазначено дату його складання та особу, стосовно якої проводився огляд. Також ОСОБА_2 посилається на те, що йому не було запропоновано пройти медичний огляд у закладі охорони здоров'я на стан сп'яніння, чим порушено вимоги ст.266 КУпАП та Інструкцію «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», тому вказані по справі докази не відображають фактичних обставин й є недостатніми для визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 доводи клопотання про поновлення строку на оскарження постанови та апеляційної скарги підтримали у повному обсязі й наполягали на їх задоволенні.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення та апеляційної скарги, перевіривши поважність причин пропуску строку на оскарження постанови, а також її законність і обґрунтованість в межах апеляційної скарги дійшов такого висновку.

Статтями 289, 294 КУпАП встановлено десятиденний строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати справу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не був присутнім в суді першої інстанції при розгляді цієї справи і оголошенні постанови, та оскаржив її з порушенням встановленого законом 10-денного строку, звернувшись до суду з апеляційною скаргою 02 серпня 2017 року, тоді як строк на її оскарження сплинув 31 липня 2017 року.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки справа судом була розглянута за його відсутності, а докази отримання ним постанови відсутні, та з метою забезпечення доступу до правосуддя, вважає необхідним задовольнити клопотання і поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови, а апеляційну скаргу розглянути по суті.

Відповідно до змісту ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з'ясовує обставини справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З аналізу ст.ст.251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Однак, суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався.

З оскаржуваної постанови видно, що суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 порушення п.2.9а Правил дорожнього руху України та про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування цього висновку, суд посилається на протокол про адміністративне правопорушення серії БР №080704, рапорт інспектора поліції, результат тесту за допомогою газоаналізатора «Драгер» та відеозапис з бодікамер працівників поліції, але з цими висновком погодитись неможливо, скільки вони не відповідають фактичним обставинам у справі.

Об'єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, передбачає необхідність обов'язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення, зокрема, керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Разом з цим, досліджені фактичні обставини, на які посилався суд, як на докази вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, спростовують висновки суду про наявність в його діях вказаних кваліфікуючих ознак складу інкримінованого правопорушення й відповідно про доведеність вини останнього у його вчиненні.

Так, згідно з п.1.10 ПДР України водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

У доводах скарги та під час надання пояснень в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2 стверджував, що 30 червня 2017 року він дійсно керував автомобілем марки «Рута 20-СПВ », але знаходився у тверезому стані. Після паркування автомобіля біля свого будинку, почав робити огляд та ремонт автомобіля, та під час цієї роботи дійсно випив пиво. Через деякий час до його домоволодіння під'їхали працівники поліції, які безпідставно звинуватили його в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Свідок ОСОБА_6 - дружина особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в суді апеляційної інстанції пояснила, що її чоловік повернувся після роботи додому близько десятої години вечора, зупинив свій автомобіль біля двору та займався його ремонтом. Приблизно о 12-00 годині ночі вона вийшла з дому, оскільки почула шум та побачила чоловіка, поруч стояли поліцейські та поняті. Також пояснила, що чоловік стверджував, що в стані алкогольного сп'яніння транспортним засобом не керував, та випив пиво пізніше.

Зі змісту письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не вбачається, що вони були свідками саме керування ОСОБА_2транспортним засобом. Згідно наданих ними пояснень, в їх присутності ОСОБА_6 на вимогу працівника поліції пройшов медичний огляд за допомогою приладу «Драгер» для визначення стану сп'яніння, результат огляду 1,29 проміле, що не оспорює апелянт. Однак, ці пояснення свідків не можуть бути розцінені як доказ вини ОСОБА_2, як особи, що керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, що унеможливлює притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Також, судом апеляційної інстанції оглянуто відеозапис подій 30 червня 2017 року за участю ОСОБА_2, зафіксований відеокамерою працівників поліції та встановлено, що він не містить достовірних відомостей про те, що він керував транспортним засобом, та його було зупинено нарядом поліції за наявності відповідних підстав для цього. Навпаки, відповідно до цього запису, працівники поліції підійшли до транспортного засобу, що був припаркований біля будинку, й не рухався, та в якому знаходився ОСОБА_2 Будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом відеозапис не містить.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції було допитано інспектора поліції ОСОБА_7, який підтвердив обставини, викладені в складеному ним протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 та пояснив, що 30 червня 2017 року під час чергування, ними було виявлено факт порушення водієм автомобіля «Рута 20-СПВ» Правил дорожнього руху, та встановлено, як ОСОБА_2, знаходячись біля зупинки громадського транспорту «Монастирська», придбав алкогольний напій - пиво, випив його, сів за кермо автомобіля та поїхав. Екіпажем патрульної поліції було зупинено водія біля його будинку та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», на що він погодився, результат тесту - 1,29 проміле.

Окрім цього, у матеріалах справи наявні протокол про адміністративне правопорушення та рапорт, що складені співробітником патрульної поліції, які у провадженні про адміністративне правопорушення наділені функцією обвинувачення, а отже самі по собі ці документи, як і пояснення інспектора поліції, не є достатнім підтвердженням винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Будь-які інші докази, які б з достовірністю підтверджували вчинення ОСОБА_2 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, суду не надані.

Виходячи з викладеного та з огляду на зміст п.1.10 ПДР України і диспозиції ст.130 КУпАП, ОСОБА_2, в досліджуваній ситуації, неможливо визнати водієм, оскільки не доведено, що він керував автомобілем, а знаходження його в стані алкогольного сп'яніння, за відсутністю встановленого факту керування транспортним засобом, не містить складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Отже, розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції допустив однобічність та неповноту судового розгляду, а викладені в постанові висновки про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого правопорушення є такими, що не відповідає фактичним обставинам справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не може вважатися доведеною поза розумним сумнівом, у зв'язку з чим постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення належить закрити з підстав, передбачених п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 рік - скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_2, закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.В. Коваленко