Справа № 423/505/17
Провадження № 33/782/90/17
П О С Т А Н О В А

2 листопада 2017 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області Чорнобривко Ю.В., за участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його представника адвоката Бондаренко Ю.Ю., розглянувши апеляційну скаргу Бондаренко Ю.Ю. на постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 30 березня 2017 року про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Попаснянського районного суду Луганської області від 30 березня 2017 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованого мінімумів доходів громадян, у сумі 10200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Також стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у сумі 320 грн. 00 коп..

Судом першої інстанції встановлено, що 2 лютого 2017 року о 19 годині 20 хвилин у м. Гірське, Луганської області, по вулиці Чернишевського, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_1, який належить йому на праві власності, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах з рота, тремтіння рук). Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку категорично відмовився на місці зупинки, чим порушив п.п.2.5 ПДР України.

Не погодившись с висновком суду, адвокатом Бондаренко Ю.Ю. в інтересах ОСОБА_2 подана апеляційна скарга, в якій він просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження постанови Попаснянського районного суду Луганської області від 3 березня 2017 року відносно ОСОБА_2, оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити та визнати порушеними зазначені в апеляційній скарзі права.

В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що а ні співробітником поліції під час складання протоколу, а ні суддею під час розгляду справи, вимоги чинного законодавства не були виконі, тому ОСОБА_2А був позбавлений можливості належним чином скористатися своїми правами, як під час складання протоколу, так і під час розгляду справи за причини його відсутності.

Також адвокат Бондаренко Ю.Ю. посилається на те, що відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані сп'яніння не було, оскільки транспортним засобом, який йому належить, керувала інша особа, а ОСОБА_2 знаходився поруч і за кермом не був взагалі. Крім того, захисником зазначено, що, співробітником поліції, який складав протокол стосовно ОСОБА_2 не запропоновано пройти, як визначено законодавством, огляд на стан алкогольного, наркотичного, чи іншого сп'яніння, а запропоновано пройти не передбачене законодавством медичне освідування, та ще без мети його проведення, що взагалі не передбачено законодавством.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника Бондаренко Ю.Ю., які просили задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а вказана вище апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 не був присутнім у судовому засіданні 30 березня 2017 року при винесенні постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а матеріали справи не містять доказів про направлення йому її копії.

Разом з тим, як зазначив адвокат Бондаренко Ю.Ю., копію постанови від 30 березня 2017 року ОСОБА_2 отримав 20 квітня 2017 року, що підтверджується документами в матеріалах справи, а 24 квітня 2017 року була укладена угода про правову допомогу між ОСОБА_2 та Бондаренко Ю.Ю..

26 квітня 2017 року Бондаренко Ю.Ю. захворів, та знаходився на амбулаторному лікуванні до 8 травня 2017 року, що підтверджується медичною довідкою, а тому строк на апеляційне оскарження даної постанови судді апелянтом пропущений з поважних причин і вважаю за необхідне його поновити.

Що стосується безпосередньо вимог поданої апеляційної скарги, то приходжу до наступних висновків.

Так, згідно положень ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Однак, суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не дотримався вимог зазначеного закону.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 в судовому засіданні 30 березня 2017 року під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП присутнім не був.

За змістом постанови суддя зазначила, що порушник у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений.

У той же час, такий висновок судді про належне повідомлення ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи суперечить наявним матеріалам справи, які не містять жодних даних про те, що суд вживав будь-яких заходів щодо повідомлення ОСОБА_2, як особи відносно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, про час та місце судового розгляду.

При цьому, згідно акту проведення виїзної службової перевірки від 31 липня 2017 року №1-п/17 встановлено, що т.в.о. секретаря суду ОСОБА_4 за вказівкою судді виготовила та залучила до справи додаткові документи (копії обкладинки та сторінок журналу телефонограм суду, що були відсутні під час ознайомлення зі справою адвокатом Бондаренком Ю.Ю.), змінила первинний опис справи на новий з новою нумерацією документів, а також здійснила нову нумерацію аркушів справи.

Враховуючи наведене, вважаю, що суддя місцевого суду, в даному випадку, за відсутності даних про належне повідомлення ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи, допустила порушення приписів ч.1 ст.268 КУпАП та як наслідок - права ОСОБА_2 на захист.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги в частині порушення прав ОСОБА_2 заслуговують на увагу, а тому постанова судді підлягає скасуванню з прийняттям апеляційним судом нової постанови.

Разом з тим, дослідивши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції наявні в матеріалах справи докази, приходжу до висновку, що вони беззаперечно доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, встановлена наступними доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №062053 від 02 лютого 2017 року, який складено уповноваженою особою та враховуючи положення ст.251 КУпАП є доказом (а.с.1), з якого вбачається, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп'яніння у присутності свідків.

Також у відповідній графі протоколу зазначено п.2.5 ПДР України, який і був порушений ОСОБА_2

Зазначені обставини об'єктивно підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які були присутніми під час складання працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 та підтвердили, що він в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння (а.с.3).

Допитаний у судовому засіданні суду апеляційної інстанції у якості свідка ОСОБА_7 пояснив, що він на прохання ОСОБА_2 відремонтував обігрівач салону автомобіля. Для того, щоб оцінити його роботу, він вирішив проїхати на машині, для чого сів за кермо і став рухатися. В цей час їх зупинили працівники ДАІ.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 Саме він керував автомобілем. В салоні машини був ще один чоловік, який з його пояснень ремонтував цей автомобіль і він теж знаходився у стані алкогольного сп'яніння. ОСОБА_2 вмовляв його скласти протокол не на нього, а на свого товариша, але він не погодився на цю пропозицію. У присутності свідків ОСОБА_2 відмовився від проходження освідування на стан алкогольного сп'яніння за допомогою технічного приладу на місті, а також відмовився їхати для цього в лікарню. Ця відмова була зафіксована на відеозапису.

Свідок ОСОБА_9 повідомив суду, що він чергував у відділку поліції. Надійшов виклик телефоном про те, що ОСОБА_2 зупинений працівниками поліції за керування автомобілем у стані алкогольного сп'яніння. Він прибув на місце зупинки і йому було передано керування автомобілем, який належить ОСОБА_2

Зокрема, згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Інші міркування апеляційної скарги з цього приводу зводяться лише до довільного тлумачення нормативних актів та відомчих Інструкцій щодо норм, які на думку апелянта повинні вказуватись при формулюванні суті правопорушення, однак не ґрунтуються на вимогах закону.

Будь - які інші доводи апеляційної скарги, сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності, оскільки доказів, які б могли спростувати його причетність до вказаного правопорушення, суду не надано.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги адвоката Бондаренко Ю.Ю. про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП є безпідставними і не ґрунтуються на наявних в матеріалах справи доказах.

Разом з тим, враховуючи, що вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП мало місце 2 лютого 2017 року, на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції сплинув, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП тримісячний строк накладення адміністративного стягнення.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може буди розпочато, а розпочате підлягає закриттю, в тому числі, в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

За таких обставин, вважаю за необхідне закрити провадження у справі у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст.ст.38, 247, 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Бондаренко Ю.Ю. строк на апеляційне оскарження постанови судді Попаснянського районного суду Луганської області від 30 березня 2017 року відносно ОСОБА_2

Апеляційну скаргу адвоката Бондаренко Ю.Ю. на постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 30 березня 2017 року відносно ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Попанянського районного суду Луганської області від 30 березня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - скасувати.

Постановити нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та закрити провадження у справі у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.2 ст.38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В.Чорнобривко