АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 623/1298/17 Суддя 1 інстанції: Гуренко М.О.
Провадження: 33/790/1183/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

04 жовтня 2017 року м.Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_1, за участю притягнутого до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 серпня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 серпня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, 26 травня 2017 року о 19 годині 20 хвилин ОСОБА_2 в м.Святогірськ Донецької області по вул.Курортна керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного спяніння (відсутність реакції зіниць ока на світло, млява мова), в присутності двох свідків у встановленому законом порядку відмовився від проходження медичного обстеження на встановлення стану наркотичного спяніння.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постановуІзюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 серпня 2017 року та постановити нову, якою закрити провадження у справі. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що наркотичних засобів взагалі не вживає, а 26.05.2017 року знаходився у нормальному стані. Протокол про адміністративне правопорушення був підписаний несвідомо, під моральним тиском працівників поліції, оскільки є юридично необізнаним, був схвильований шокуючим звинуваченням та не знав як правильно діяти в даній ситуації. Також судом першої інстанції був позбавлений права укладення угоди з адвокатом про надання йому правової допомоги та не повідомлявся про права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_3 на підтримку апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суддею повно і всебічно встановлені всі обставини правопорушень на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та його вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 015572 від 26.05.2017 року (а.с.2), поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (3-4), письмовими поясненнями ОСОБА_2 наданими у протоколі (а.с.2) та поясненнями ОСОБА_2 наданими у судовому засіданні апеляційної інстанції.

Посилання ОСОБА_2 на те, що справу було розглянуто без захисника, хоча і заслуговують на увагу, проте не свідчать про наявність самостійної підстави для скасування постанови суду, яка по своїй суті є вірною. Окрім того, на даний час процесуальні права ОСОБА_2, передбачені ст.268 КУпАП, відновлені апеляційним судом в межах розгляду апеляційної скарги. В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2с. не бажав скористатися правовою допомогою.

Доводи апелянта про те, що він діяв несвідомо через свою юридичну необізнаність та під тиском працівників поліції оцінюються апеляційним судом як позиція захисту. Обов*язок пройти медичне обстеження на вимогу поліцейського закріплений п.2.5 ПДРУ, а даних щодо оскарження дій поліції щодо психологічного або фізичного впливу на ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції дана належна оцінка вказаним доказам, тому, враховуючи вище викладене, не знаходить підстав вважати необґрунтованим такий висновок суду першої інстанції, і не вбачає підстав ставити під сумнів зміст вказаних доказів, оскільки апелянтом не надано переконливих для того підстав.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 серпня 2017 року є законною та обґрунтованою і підстав її скасування за доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 не вбачається.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 серпня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_1