А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

27.12.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Гошовського Г.М. за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 33/777/795/2017, в якій ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, мешканець АДРЕСА_1, притягнутий до адміністративної відповідальності як такий, що вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду від 24.11.2017 ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 07.09.2017 о 01:15 «керував т.з. марки Крайслер д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння» і у присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння з використанням технічного засобу Drager Alkotest - 0571 на місці зупинки та в медичному закладі.

На підставі ч.1 ст. 130 КУпАП його піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати, а справу закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення. Вказує, що суддя прийняв до провадження протокол про адміністративне правопорушення, який не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, інструкціям з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженим наказами МВС України від 06.11.2015 № 1376 та від 07.11.2015 № 1395; розглянув справу з порушенням вимог ст. 280 КУпАП: визнав неправильно складений протокол про адміністративне правопорушення належним і допустимим доказом, не допитав свідків, які могли б підтвердити, що в їх присутності він від проходження медичного огляду не відмовлявся, не прийняв, як доказ, протокол медичного освідчення № 970, яким підтверджено, що він о 02:15 та о 02:28 07.09.2017, тобто через годину після зупинки його поліцейським, був тверезий.

Зазначає, що поліцейські, які доставили його до Закарпатського обласного наркологічного диспансеру (далі - ЗОНД), не роз'яснили йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, не дочекались, щоб лікар, на його прохання, надав документи, які посвідчували б придатність приладу «Drager» до роботи, не погодились на здавання ним крові для дослідження на вміст алкоголю, поспішили скласти протокол і поїхали. Між тим він, після пред'явлення йому лікарем відповідних документів, огляд пройшов, доказом чого є протокол медичного освідчення № 970.

Апеляційний суд заслухав пояснення ОСОБА_1 на підтримання апеляційних вимог, перевірив матеріали справи, доводи апеляційної скарги і вважає, що вона підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно зі статтями 245, 252 КУпАП завданнями провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов'язком органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, проте не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Протокол про адміністративне правопорушення визнається джерелом доказів у справі за умови його відповідності вимогам ст.ст. 254-256 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зазначається дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Пунктами 2 і 3 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкції), передбачено, що огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння, ознаками якого є:1) запах алкоголю з порожнини рота;2) порушення координації рухів; 3)порушення мови;4) виражене тремтіння пальців рук;5) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;6) поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, п.п. 6,7 розділу І Інструкції огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом . У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення.

Згідно з п.1 розділу ІІ Інструкції поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартомза наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції.

У пункті 5 розділу ІІ Інструкції вказано, що перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Ці вимоги у справі додержані не в повній мірі.

У протоколі серії БР № 083632 від 07.09.2017, який надійшов до суду, записано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «з явними ознаками алкогольного сп'яніння, запах алкоголю з порожнини рота», і відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння з використанням технічного засобу «Drager Alkotest - 0571» на місці зупинки та в медичному закладі у присутності двох свідків (а.с.1).

У поясненні з цього приводу ОСОБА_1 зазначив, що відмовився від огляду, оскільки не був ознайомлений з нормативним актом про порядок його проходження, а також з сертифікатом відповідності технічного засобу «Drager» (а.с.5).

З пояснень свідків вбачається, що ОСОБА_1 у їх присутності відмовився від проходження медичного огляду для визначення стану сп'яніння з застосуванням приладу «Драгер» та у лікаря нарколога (а.с.3,4).

Окрім протоколу і цих пояснень суддя у постанові послався на дані відеозапису з нагрудних відеореєстраторів поліцейських, на яких «зафіксовано факт перебування ОСОБА_2 у медичному закладі - ЗОНД та факт відмови від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння у лікаря нарколога медичного закладу».

Посилань на інші докази в постанові судді немає. Окрім протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень свідків матеріали справи на час її розгляду містили ще постанову поліцейського про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене ч.5 ст. 121 КК України (не був пристебнутий ременем безпеки), розписку про залишення транспортного засобу та СD - диск.

Суд розглянув справу однобічно, пояснення ОСОБА_1 відкинув без належного спростування, послався на докази, які їх не спростовують, внаслідок чого дійшов хибного висновку про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і вирішив її неправильно.

Як видно з постанови, суд першої інстанції надав перевагу даним протоколу про адміністративне правопорушення і письмовим поясненням свідків та відкинув пояснення ОСОБА_1, як таке, що суперечило положенням Інструкції.

Такі судження не відповідають ні вимогам закону ні приписам Інструкції.

Зі змісту пояснень ОСОБА_1 та його апеляційної скарги вбачається що у стані сп'яніння він не перебував, вимогу поліцейського про проходження медичного огляду на стан сп'яніння з використанням технічного засобу Drager Alkotest - 0571 на місці зупинки та в медичному закладі відхилив тому, що йому не було роз'яснено передбачену законом процедуру проходження такого огляду, його права і обов'язки та на його вимогу не пред'явлено сертифікат відповідності застосовуваного технічного засобу. Після оформлення протоколу, він у тому ж наркологічному диспансері пройшов медичний огляд, який показав, що він є тверезим.

На підтвердження цих доводів ОСОБА_1 надав протокол медичного освідчення № 970, зі змісту якого вбачається, що він о 02:15 та о 02:28 07.09.2017, тобто через годину після зупинки його поліцейським, був тверезий.

Належних і допустимих доказів, якими би спростовувались пояснення ОСОБА_1 про обставини події, в матеріалах справи немає.

Наявність тільки однієї з ознак, визначених у п. 3 розділу І Інструкції, про яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, не утворювала для поліцейського передбачених у п. 2 цього ж розділу підстав вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані сп'яніння, а отже і вимагати від нього проходження медичного огляду.

Відсутність у справі відомостей щодо інформування ОСОБА_1, про порядок застосування спеціального технічного засобу, про надання на його вимогу сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки свідчить про порушення поліцейським приписів п. 5 розділу ІІ Інструкції.

Протокол медичного освідчення № 970 (а.с.10) підтверджує ту обставину, що і на момент зупинення поліцейським о 01:45 07.09.2017 ОСОБА_1 був тверезим, отже його відмова він проходження медичного огляду не могла бути зумовлена метою приховати стан алкогольного сп'яніння. Пояснення ж ОСОБА_1 про відмову від проходження медичного огляду через порушення поліцейським установленого порядку проходження такого огляду не спростовано.

З судженням у постанові судді про те, що відмова в отриманні від ОСОБА_1 аналізу крові для лабораторних досліджень відповідає вимогам Інструкції, Апеляційний суд також не погоджується, оскільки настанова у п.7 розділу ІІІ Інструкції, на який послався суддя, про обов'язковість проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини не означає заборони проведення таких досліджень на визначення стану алкогольного сп'яніння. Право громадянина звернутись до спеціалізованого закладу охорони здоров'я, в тому числі у питанні лабораторного дослідження своєї крові на вміст алкоголю, законом не обмежене.

За таких обставин доводи апеляційної скарги не можуть бути відкинуті, а їх врахування виключає встановлення факту адміністративного правопорушення про яке йдеться в даному протоколі і в постанові судді.

Керуючись п.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, Апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу задовольнити, постанову судді Ужгородського міськрайонного суду від 24.11.2017 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, скасувати, провадження в справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гошовський Г.М.