У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" жовтня 2017 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В., розглянувши подання інспектора Дніпровського РС Київського міського відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції Биковець М.С. про заміну не відбутої частини адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт на арешт відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшло подання інспектора, яке погоджене т.в.о. начальника Дніпровського відділу з питань пробації про вирішення питання щодо виконання постанови цього ж місцевого суду від 24.03.2017, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт на строк 30 (тридцять) годин.

На цей час, ОСОБА_2 громадські роботи не відбуває, так як, на думку заявника, ухиляється від їх відбування.

За таких обставин, інспектор надіслав матеріали до суду для розгляду питання про заміну не відбутої частини адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт на арешт, згідно ст. 321-4 КУпАП.

Тож, розглянувши дане подання у відповідності до положень Розділу V КУпАП, зокрема дослідивши бепосредньо доводи викладені у ньому та матеріали судового провадження, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 321-4 КУпАП у разі ухилення порушника від відбування громадських робіт постановою суду (судді) за поданням органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, невідбутий строк громадських робіт може бути замінено штрафом або адміністративним арештом.

Заміна громадських робіт штрафом застосовується за умови, що санкція статті, за якою на порушника накладено адміністративне стягнення, передбачає можливість застосування штрафу. Розмір штрафу в такому разі визначається із розрахунку, що чотири години невідбутих громадських робіт дорівнюють одному неоподатковуваному мінімуму доходів громадян.

Заміна громадських робіт арештом застосовується за умови, що санкція статті, за якою на порушника накладено адміністративне стягнення, не передбачає можливості застосування штрафу. Строк арешту визначається із розрахунку, що одна доба арешту дорівнює п'яти годинам невідбутих громадських робіт, але не може перевищувати п'ятнадцять діб.

Передумовою заміни, на думку заявника, є те, що ОСОБА_2 не ознайомлений з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення у виді громадських робіт, як місце знаходження останнього невідоме.

Однак, як убачається з матеріалів справи, відсутність порушника за його місцем проживання підтврежується лише тим, що останній не отримує поштових повідомлень та словами сусідів. Таким чином, матеріали подання не містять доказів належного повідомлення порушника про виклик до інспекції, з огляду на що у суду відсутні дані щодо ухилення ОСОБА_2 від відбування громадських робіт.

Тим паче, що постанова про накладення адміністративного стягнення є обов'язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами (ст. 298 КУпАП).

Згідно ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (надалі - Закон), судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Апріорі, невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом (ст. 13 Закону).

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України N 5-рп/2013 від 26.06.2013 року у справі № 1-7/2013; пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012). Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Тобто, судове рішення повинне бути виконане незалежно від наявності чи відсутності на це бажання у порушника, адже його не виконання загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

За таких обставин, у задоволенні подання, на цей час, на думку суду, слід відмовити, оскільки не встановлено підстав з числа передбачених ст. 321-4 КУпАП для заміни не відбутої частини адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 283, 287-289, 303, 304, 298, 321-1 - 321-4, КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

У задоволенні подання інспектора Дніпровського РС Київського міського відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції Биковець М.С. про заміну не відбутої частини адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт на арешт відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Матеріали подання повернути заявнику.

Постанова, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 31.03.2015 року в справі № 2-рп/2015, оскарженню не підлягає.

С у д д я : О.В. Бірса