Справа №560/378/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 року м.Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Оборонова І.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії МЮ №143378, виданий 03.09.2007 року Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу серії БР №255841 від 10.03.2017 року, ОСОБА_1 10 березня 2017 року о 22-30 год. по вулиці Макарівська в м.Дубровиця Рівненської області, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Caddy» з номерним знаком ВК 8222 ВО, перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку у лікаря нарколога відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

При складанні протоколу про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 свою вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав, зазначивши у протоколі, що він сидів на пасажирському сидінні, коли приїхали працівники поліції.

На розгляді справи в суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав та пояснив, що 10 березня 2017 року близько 22-ї години сидів у автомобілі «Volkswagen Caddy» на пасажирському сидінні та чекав свого товариша ОСОБА_2, який був за кермом автомобіля, але відійшов на певний час у справах. Згодом, до автомобіля під'їхали працівники поліції та звинуватили ОСОБА_1, у керуванні автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, після чого запропонували йому продути газоаналізатор, на що ОСОБА_1 відмовився, оскільки вважав, що не повинен цього робити, так як автомобілем він не керував. Далі працівники поліції посадили ОСОБА_1 у свій службовий автомобіль і повезли у відділ поліції, а після того повезли у лікарню, де ОСОБА_1 також відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп'яніння. Після цього працівники поліції склали відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Викликаний для дачі пояснень в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що 10 березня 2017 року, близько 22-ї години він їхав за кермом автомобіля «Volkswagen Caddy». Разом із ним на пасажирському сидінні, їхав його товариш ОСОБА_1 Поблизу друкарні, що по вулиці Макарівська в м.Дубровиця Рівненської області ОСОБА_2 зупинив автомобіль взяв ключі від нього і пішов на пів години у своїх справах, а ОСОБА_1 залишився чекати його в автомобілі. Коли ОСОБА_2 повернувся знову до автомобіля, то побачив, що ОСОБА_1 у автомобілі вже не було, і автомобіль був замкнений. Після цього ОСОБА_2 сів у автомобіль і поїхав додому. Наступного дня, ОСОБА_1 розповів ОСОБА_2, що його було затримано працівниками поліції, а згодом складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.

Викликаний для дачі пояснень в судовому засіданні свідок ОСОБА_3, який працює лікарем-наркологом Дубровицької ЦРЛ пояснив, що 10 березня 2017 року у Дубровицьку ЦРЛ працівниками поліції було доставлено ОСОБА_1, який від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився, про що ним було зафіксовано у висновку від 10.03.2017 року.

В судове засідання за клопотанням ОСОБА_1 неодноразово викликався інспектор поліції, яким відносно ОСОБА_1 було складено протокол. Однак на розгляд справи він не зявився (а.с.12, 13, 15, 16).

Ст.245 КУпАП, передбачається, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є: будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

При оцінці доказів при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, уповноважені особи повинні з'ясувати, чи припустиме використання отриманих відомостей як доказів у цій справі, чи стосуються отримані фактичні дані до конкретної справи, чи вірогідний цей доказ і як він взаємопов'язаний з іншими доказами у справі, чи є достатньою вся сукупність отриманих фактичних даних для того, щоб прийняти законне, об'єктивне й обґрунтоване рішення з адміністративної справи.

Посадова особа, яка виносить постанову, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, свідків, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано перевіривши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП, відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на суспільний порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління, за які законом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. Істотною ознакою презумпції невинуватості, що закріплена статті 7 КУпАП є те, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні протиправного діяння. З цього випливає, що обов'язок доводити вину особи покладається на обвинувача, тобто на органи та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Пунктом 27 вказаної постанови визначено, що відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння. Керування транспортним засобом слід розуміти, як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Переконливих доказів того, що автомобілем 10 березня 2017 року керував саме ОСОБА_1, а не ОСОБА_2, як стверджують останні, матеріали справи не містять. За таких підстав суд приходить до висновку, що викладені в протоколі обставини того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не знайшли в судовому засіданні свого підтвердження.

Таким чином, оскільки, керування особою транспортним засобом є обов'язковою складовою об'єктивної сторони правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а керування самим ОСОБА_1 транспортним засобом того вечора категорично заперечується, й нічим іншим, крім змісту самого протоколу про адміністративне правопорушення цей факт не підтверджується, суд, виходячи з принципу презумпції невинуватості, не може встановити наявність цього елементу складу правопорушення, а, отже, й складу самого правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, встановити неможливо.

Окрім того, відповідно до ч.1 ст.265-1 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, працівник уповноваженого підрозділу тимчасово вилучає посвідчення водія до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення, але не більше ніж на три місяці з моменту такого вилучення, і видає тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Про тимчасове вилучення посвідчення водія робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

В даному випадку, якби ОСОБА_1 10.03.2017 року, дійсно керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння, то працівник поліції, мав би вилучити у нього посвідчення водія та відсторонити від керування, проте таких відомостей протокол не містить, що також доводить невинуватість ОСОБА_1 у адміністративному правопорушення, яке йому інкримінується працівником поліції.

Відповідно до п.2.5 Правил Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до спільного Наказу МВС та МОЗ від 9.11.2015 року № 1452/735 співробітники поліції мають право використовувати спеціальні технічні засоби ( у тому числі засоби тест-контролю), дозволені до застосування МОЗ і Держспоживстандартом на місці зупинки транспортного засобу для огляду водіїв, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння.

Згідно Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року.

Так, згідно вказаного Порядку, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, оскільки працівником поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, не було дотримано вищезазначених вимог, не вказано у протоколі та не долучено до протоколу пояснення двох свідків, що було обов'язковим у даному випадку, а тому на думку суду є недійсним, оскільки проведений з порушенням вимог ст.256 КУпАП

Відповідно до ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що Конституцією України передбачено, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість, особа не може бути визнана винуватою доки її вину не буде доведено в установленому законом порядку, при тому, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та керуючись ст. 245 КУпАП, згідно якої завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, суд приходить до висновку, що складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, а тому провадження в даній справі слід закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись п.1 ст.247, ст.ст.284,287,294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, її захисником до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_4