Справа № 159/2836/17 Провадження №33/773/1016/17 Суддя в 1 інстанції: Восковська О. А.
Категорія:ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Лівандовська-Кочура Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2017 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_1, за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ОСОБА_3 на постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 жовтня 2017 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою судді, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, пенсіонера, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів громадян, що відповідно становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 320 грн. судового збору.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 13 липня 2017 року об 01 год. 40 хв. на 451 км автодороги М-07 Київ-Ковель-Ягодин керував автомобілем марки «Рено», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою судді, захисник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження в даній справі закрити. Вказує про те, що ОСОБА_2 автомобілем керував в стані алкогольного спяніння, оскільки був змушений надати хворій матері медичну допомогу, яка до нього зателефонувала.

Крім того, ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження цього судового рішення, оскільки при розгляді справи судом присутній не був, а копію постанови від 04 жовтня 2017 року отримав лише 15 листопада 2017 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_2, який скаргу підтримав із наведених у ній підстав, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, з наступних підстав.

Беручи до уваги ту обставину, що ОСОБА_2 при розгляді справи присутній не був, а рішення місцевого суду постанову судді від 04 жовтня 2017 року отримав лише 15 листопада 2017 року, то на думку апеляційного суду, строк апеляційного оскарження даної постанови ним був пропущений з поважних причин, у звязку з чим підлягає поновленню.

Фактично, як стверджує у поданій апеляційній скарзі захисник, ОСОБА_2 не заперечує факт керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення та відповідно в судовому рішенні.

Разом з тим, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови апелянт вказує про те, що дане судове рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, оскільки ОСОБА_2 хоча і керував автомобілем в стані алкогольного спяніння, проте він діяв в стані крайньої необхідності. А саме, 13 липня 2017 року до ОСОБА_2 зателефонувала його матір ОСОБА_4 та повідомила першого про вкрай тяжкий її стан, а тому був змушений сісти за кермо автомобіля після вживання алкогольних напоїв для надання медичної допомоги матері.

Проте, такі доводи апелянта до уваги судом не беруться з врахуванням наступного.

У відповідності до положень ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, вказаних вимог закону при розгляді справи, суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Стаття 18 КУпАП передбачає, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Отже, за положеннями цієї норми, об'єктами захисту від небезпеки є державний або громадський порядок, власність, права і свободи громадян, установлений порядок управління. Разом з тим, ця норма передбачає, що небезпека за таких обставин не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов'язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам. Це одна з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності. Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов'язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях.

Проаналізувавши обставини справи та вищенаведені норми чинного законодавства, апеляційний суд приходить до висновку, що вчинена ОСОБА_2 дія, а саме - керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП, не може вважатись такою, що вчинена останнім в стані крайньої необхідності в розумінні ст.18 КУпАП, оскільки небезпека щодо його матері, за вказаних ним обставин, могла бути усунута іншими засобами, які не пов'язані із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Беручи до уваги вищенаведене, законних підстав для скасування оскаржуваної постанови, за обставин викладених в апеляційній скарзі, та закриття провадження у даній справі, з наведених у апеляційній скарзі мотивів, апеляційний суд не вбачає.

При накладенні адміністративного стягнення суд першої інстанції відповідно до вимог ст.33 КУпАП врахував характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив безальтернативне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, усі доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, оскільки судом було правильно застосовано норми матеріального права та не порушено норм процесуального права.

А тому, постанова судді Ковельського міськрайонного суду від 04 жовтня 2017 року є законною та такою, що винесена відповідно до вимог КУпАП, а тому підлягає залишенню без змін на підставі п.1 ч.8 ст.294 цього Кодексу.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ковельського міськрайонного суду від 04 жовтня 2017 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Ковельського міськрайонного суду від 04 жовтня 2017 року в даній справі щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя