Апеляційний суд міста Києва
Справа № 33/796/2345/2017
Категорія: ч. 5 ст. 212-3 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 листопада 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Новов С.О., за участю потерпілого Веремійчука К.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілого Веремійчука Кіма Олександровича на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 07 серпня 2017 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Подільського районного суду м. Києва від 07 серпня 2017 року, провадження у справі про притягнення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, генерального директора ТОВ «Телерадіокомпанія «Сдудія 1+1»,

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП закрито, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Як встановлено постановою судді, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії КС № 00059, який складений 30.05.2017 року уповноваженим членом Ради адвокатів Київської області ОСОБА_4, 20.02.2017 року ( за матеріалами справи така дата зазначена 10.03.2017) адвокат Веремійчук К.О. звернувся з адвокатським запитом до Генерального директора ТОВ «Телерадіокомпанія «СТУДІЯ 1+1» ОСОБА_3

Генеральний директор ТОВ «Телерадіокомпанія СТУДІЯ 1+1» ОСОБА_3 відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зобов'язаний був надати відповідь на запит адвоката Веремійчука К.О., або аргументовано відмовити в наданні інформації, у разі якщо доступ до такої інформації обмежений.

20 березня 2017 року у відповідь на адвокатський запит адвокат Веремійчук К.О. отримав листа від 17.03.2017 р. вих. ADM 88208 за підписом Генерального директора ТОВ «Телерадіокомпанія» «СТУДІЯ 1+1» ОСОБА_3, яким адвокату Веремійчуку К.О. було відмовлено у наданні запитуваної інформації у зв'язку із не долученням до адвокатського запиту копії ордеру, в якому зазначається, що адвокат Веремійчук К.О. надає правову допомогу у відносинах з будь-якими юридичними особами.

Як стверджується у протоколі, відмова в наданні інформації є неправомірною з огляду на те, що адвокат Веремійчук К.О. не надає правову допомогу клієнту у відносинах із ТОВ «Телерадіокомпанія» «СТУДІЯ 1+1», а лише реалізує своє право на звернення із адвокатським запитом до вказаної юридичної особи у зв'язку із наданням правової допомоги клієнту та представляє його інтереси у визначених в ордері органах державної влади, а вимога щодо видачі окремого ордеру щодо кожного адресата адвокатського запиту не передбачена чинним законодавством України.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, в діях Генерального директора ТОВ «Телерадіокомпанія» «СТУДІЯ 1+1» ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, а саме - неправомірна відмова в наданні інформації на адвокатський запит. Правопорушення вчинене 17.03.2017 року у м. Києві, вулиця Кирилівська, 23.

Прийняте рішення про закриття провадження у справі суддя обґрунтував тим, що зі змісту адвокатського запиту ВеремійчукаК.О. від 10.03.2017 (а.с. 5-6) зв'язок запитуваної у ТОВ «Телерадіокомпанія» «СТУДІЯ 1+1» інформації з наданням правової допомоги у кримінальному провадженні ОСОБА_5 встановити неможливо, що об'єктивно давало підстави сумніватися у тому, що запитувач інформації уповноважений на її отримання, про що зазначено у відповіді ОСОБА_3 (а.с. 12), а тому у судді відсутні підстави вважати таку відповідь ОСОБА_3 неправомірною.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Веремійчук К.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову від 07.08.2017 року судді Подільського районного суду м. Києва Бородія В.М. про закриття провадження у справі № 758/7255/17 про притягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

В обґрунтування поданої скарги, скаржник посилається на те, що винесення оскаржуваної постанови про відсутність в діях ОСОБА_3 ознак адміністративного правопорушення було наслідком істотного звуження суддею місцевого суду встановленого Конституцією України та КПК України обсягу права підозрюваного на захист; істотного звуження встановленого Конституцією України, КПК України та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05.07.2012 року обсягу права на збирання захисником доказів у кримінальному провадженні та на адвокатський запит; вузького тлумачення положень ч. 3 ст. 24 Закону України № 5076- VI від 05.07.2012 року та диспозиції ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, що не відповідає їх точному змісту.

Крім того, як зазначає скаржник, висновки місцевого суду про відсутність в діях ОСОБА_3 ознак адміністративного правопорушення гуртуються на невірно оцінених судом обставинах справи та на обставинах, які судом не досліджувались.

Прийнята місцевим судом постанова порушує встановлені принципи інформаційних відносин, тлумачить врегульовані законодавством України правовідносини у спосіб, що значно звужує їх точний зміст, призводить до безкарності порушення охоронюваних Конституцією України та законами України прав осіб, зневаги до таких прав, спонукає до подальших правопорушень необмежене коло осіб, а також послаблює законність та суперечить іншим, визначеним у ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Навівши передбачений законодавством обсяг прав підозрюваного, обвинуваченого та адвоката, який є їх захисником, адвокат Веремійчук К.О. наводить наступні доводи на підтвердження незаконності оскаржуваної постанови.

По-перше, висновки суду про відсутність та не встановлення судом обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 відмовився надавати йому інформацію на запит від 10.03.2017 року неправомірно - суперечать фактичним обставинам справи та чинному законодавству України, оскільки з отриманого листа від 17.03.2017 року вих. ADM88208 вбачається, що запитувана ним в адвокатському запиті інформація надана ОСОБА_3 не була, що не може ставитись під сумнів. Доказів надання йому запитуваної інформації суду надано не було. При цьому, а ні судом, а ні ОСОБА_3 чи його захисником, не ставилось під сумнів дотримання ним, ВеремійчукомК.О., вимог абз. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України № 5076- VI від 05.07.2012 року щодо долучення до адвокатського запиту посвідчених ним копій свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордеру. Натомість при наданні оцінки діям ОСОБА_3 судом проігноровані ці та інші вимоги ст. 24 вказаного вище Закону.

По-друге, висновки місцевого суду про те, що його адвокатський запит не відповідає вимогам Закону суперечать самому Закону та виходять за межі обставин, які стосуються адміністративного правопорушення.

При цьому, апелянт звертає увагу на те, що законодавство України взагалі не покладає на адвоката обов'язку обґрунтовувати адвокатські запити та не надає права адресатам адвокатських запитів оцінювати їх обґрунтованість.

Крім того, як зазначає скаржник, в листі від 17.03.2017 р., яким ОСОБА_3 відмовив йому в наданні відповіді на адвокатський запит, взагалі мова не йшла про необґрунтованість його адвокатського запиту, а відмова була обґрунтована іншими підставами, а тому зазначені судом висновки про відсутність в діях ОСОБА_3 ознак складу адміністративного правопорушення через не зазначення ним в адвокатському запиті будь-якого пояснення обставин, на підставі яких можна було б зробити висновок про те, що запитувана інформація необхідна для надання правової допомоги у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 та будь-якого обґрунтування про те, яким чином запитувана інформація необхідна для захисту прав підозрюваного у кримінальному провадженні, - є неналежними у даному провадженні та такими, що суперечать чинному законодавству щодо обсягу права на захист та адвокатської таємниці.

По-третє, місцевий суд, встановлюючи відсутність в діях ОСОБА_3 ознак складу адміністративного правопорушення, неправомірно надав оцінку змісту його адвокатському запиту та запитуваної ним інформації, оскільки діючим законодавством не встановлено обмежень у праві підозрюваного чи захисника підозрюваного на збирання і подання доказів.

По-четверте, висновки місцевого суду про те, що адвокатським запитом може бути витребувана не будь-яка інформація та лише тому, що її витрибовує особа, яка має свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, а інформація на запит адвоката, який надає правову допомогу клієнту, якщо така інформація необхідна для здійснення захисту прав клієнта у правовідносинах, чітко визначених за домовленістю між адвокатом та підзахисним, оформленою ордером, угодою, договором в рамках даного провадження суперечать змісту інституту захисника у кримінальному провадженні.

По-п'яте, місцевий суд надав неправильну оцінку складу адміністративного правопорушення, вказавши, що суб'єктивна сторона правопорушення за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП повинна характеризуватися прямим умислом, спрямованим на ненадання інформації її запитувачу, з огляду на те, що форма вини за КУпАП може бути умисною або необережною (ст. 10).

При цьому, на думку скаржника, місцевий суд не надав належної оцінки тому факту, що ТОВ «Телерадіокомпанія «СТУДІЯ 1+1» та його генеральний директор ОСОБА_3 були прямо зацікавлені у приховуванні інформації, яка може бути використана для доведення невинуватості чи меншого ступеня вини особи, яка підозрювалась у кримінальному провадженні, потерпілими у якому є представники холдингу 1+1 Media.

Місцевий суд повністю проігнорував його пояснення на запитання самого суду про те, що він намагався повторно отримати запитувану інформацію та спрямував до ТОВ «Телерадіокомпанія «СТУДІЯ 1+1» ще чотири адвокатські запити, які були повністю проігноровані юридичною особою без надання жодної відповіді на них, у зв'язку з чим, «Студія 1+1» штучно створила умови, за яких можуть бути втрачені докази, які можуть бути використані для повного і всебічного розгляду кримінального провадження судом.

Заслухавши пояснення особи, яка подала апеляційну скаргу, в яких вона підтримала вимоги скарги та просила їх задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи поданої скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі адвоката Веремійчука К.О., висновки судді, наведені в оскаржуваній постанові, про відсутність в діях ОСОБА_3 ознак адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, є такими, що не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та нормах законодавства, якими повинен був керуватися суд під час розгляди даної справи, з огляду на таке.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 30.05.2017 року серії КС № 00059, вказаний протокол було складено на Генерального директора ТОВ «Телерадіокомпанія «СТУДІЯ 1+1» ОСОБА_3 у зв'язку із вчиненням останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.212-3 КУАП, яке полягає у неправомірній відмові в наданні інформації адвокату Веремійчуку К.О. на його адвокатський запит, який було направлено до вказаного Товариства у відповідності до вимог, передбачених ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Додані до протоколу про адміністративне правопорушення фотокопія адвокатського запиту від 10.03.2017 р. (а.с. 5-6) та долучених до нього додатків (копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та копії ордеру на надання правової допомоги) свідчать про те, що вказане письмове звернення адвоката повністю відповідає вимогам ч. 1 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», у зв'язку з чим керівник ТОВ «Телерадіокомпанія «СТУДІЯ 1+1», якому було направлено цей запит, у відповідності до вимог ч. 2 вказаної вище статті, був зобов'язані не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Між тим, із фотокопії письмової відповіді на вказаний адвокатський запит, яку підписав Генеральний директор ТОВ «Телерадіокомпанія «СТУДІЯ 1+1»ОСОБА_3 (а.с. 12), вбачається, що адвокату Веремійчуку К.О. фактично було відмовлено у наданні запитуваної інформації з тієї підстави, що, як дослівно зазначено у наданій відповіді «У наданій Вами копії ордеру серія КС № 223422 зазначено, що правова допомога надається клієнтові у Києво-Святошинському ВП УНП в Київській області, органах прокуратури, судах першої та апеляційної інстанцій. Отже, право на надання правової допомоги у відносинах з будь-яким іншими юридичними особами Вам не надано. З огляду на наведене телерадіокомпанія вважає, що Ви не є особою, належним чином уповноваженою на отримання запитуваної інформації».

Відмова у наданні запитуваної інформації з наведених вище підстав, не може бути визнана правомірною та такою, що ґрунтується на вимогах закону, оскільки адвокатський запит здійснювався в рамках розслідування кримінального провадження, про що було прямо зазначено в адвокатському запиті.

Як передбачено абз. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», надання адвокату інформації та копій документів, отриманих під час здійснення кримінального провадження, здійснюється в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 93 КПК України, на яку адвокат посилався у своєму запиті, сторона захисту, в даному випадку захисник підозрюваного ОСОБА_5, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні, відповідно до вимог ст. 50 КПК України, підтверджуються свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордером або договором із захисником.

Саме такі документи, які підтверджують його повноваження як захисника у кримінальному провадженні адвокат Веремійчук К.О. додав до свого адвокатського запиту, а тому посилання Генерального директора ТОВ «Телерадіокомпанія «СТУДІЯ 1+1»ОСОБА_3, у наданій адвокату відповіді на те, що право на надання правової допомоги у відносинах з будь-яким іншими юридичними особами йому не надано, у зв'язку з чим, він не є особою, належним чином уповноваженою на отримання запитуваної інформації, є таким, що не тільки не ґрунтується, а й суперечить вимогам закону.

Більш того, при прийнятті оскаржуваного рішення суддею залишені без вимоги ч. 3 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» про те, що відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

З огляду на вищенаведене, рішення судді про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, не може бути визнане законним та обґрунтованим, оскільки наявні у справі докази не давали суду підстав для такого висновку, а оцінка, яку суддя надав цим доказам, не ґрунтується на вимогах, передбачених ст. 252 КУпАП.

До цього слід додати, що окремі висновки суду, на які звертається увага в апеляційній скарзі є взагалі безпідставними та такими, що не мають відношення до суті справи, оскільки суддя вдався до оцінки обставин, які, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, взагалі не підлягали з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення даної категорії.

Зокрема, відповідно до вимог вказаної вище статті суддя, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов'язаний зокрема з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Між тим, незважаючи на вказані вимоги закону, більша частина висновків суду стосується обґрунтованості адвокатського запиту, який, як безпідставно вважає суддя, без посилання на будь-яку норму закону, не містив будь-якого пояснення обставин, на підставі яких можна було б зробити висновок про те, що запитувана інформація необхідна адвокату Веремійчуку К.О. для надання правової допомоги у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5

І це при тому, що, згідно відповіді ОСОБА_3, підставою для відмови у наданні інформації на адвокатський запит було не те, що він не містить належного обґрунтування, а те, що адвокат, згідно наданої ним копії ордеру, не є особою, належним чином уповноваженою на отримання запитуваної інформації.

При цьому, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, наводячи такі висновки суддя не посилається на закон, який би зобов'язував адвоката обґрунтовувати необхідність запитуваної інформації для надання правової допомоги у кримінальному провадженні або обмежував його права у збиранні доказів та їх використанні в рамках конкретного кримінального провадження.

Сумнівним та таким, що не ґрунтується на вимогах закону слід також визнати висновок судді про те, що суб'єктивна сторона правопорушення за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП повинна характеризуватися прямим умислом, спрямованим на ненадання інформації іі запитувачу.

Як прямо передбачено, диспозицією ч. 5 ст. 221-3 КУАП, вона зокрема встановлює адміністративну відповідальність за неправомірну відмову в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, у відповідь на адвокатський запит, запит кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, її палати або члена відповідно до «Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Враховуючи різноманітність форм, в яких може виражатися об'єктивна сторона даного адміністративного правопорушення та відсутність в законі прямої вказівки на те, що відмова в наданні інформації повинна бути не тільки неправомірною, а й умисною, можна зробити висновок про те, що вказане правопорушення, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, може вчинятися як умисно, так і з необережності, а тому посилання в оскаржуваній постанові на те, що суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, не може бути визнане таким, що ґрунтується на законі.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга Веремійчука К.О. підлягає задоволенню, а постанова судді Подільського районного суду м. Києва від 07 серпня 2017 року щодо ОСОБА_3 - скасуванню, з прийняттям нової постанови, відповідно до якої ОСОБА_3 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, за обставин, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та наведені в оскаржуваній постанові, оскільки оскаржуване рішення судді про відсутність в діях ОСОБА_3 складу вказаного адміністративного правопорушення, всупереч вимогам ст.ст. 245, 280 та 283 КУпАП, було прийнято без всебічного, повного і об'єктивного з'ясування всіх обставин даної справи та не в точній відповідності з вимогами закону, а вина ОСОБА_3 у вчиненні зазначеного правопорушення підтверджується наявними у справі доказами, яким була надана неправильна правова оцінка.

Разом з тим, приймаючи до уваги вищенаведене, а також враховуючи наявність обставин, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачених п. 7 ст. 247 КУпАП, а саме закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 цього Кодексу, апеляційний суд вважає за необхідне провадження у справі щодо ОСОБА_3 закрити, виходячи з наведених вище підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247,294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Веремійчука К.О. задовольнити.

Постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 07 серпня 2017 року щодо ОСОБА_3 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, а провадження по справі щодо нього закрити, на підставі п. 7 ст. 247 цього Кодексу, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва

С.О.Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Бородій В.М.