Справа № 751/4891/17 Головуючий у 1 інстанції Косач І. А.
Провадження № 33/795/548/2017
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області - суддя Антипець В. М.,

за участі особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

Розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 жовтня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець смт. Михайло-Коцюбинське, громадянин України, з вищою освітою, одружений, який має двох неповнолітніх дітей, не працюючий, зареєстрований по АДРЕСА_1, проживаючий по АДРЕСА_2

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави суму судового збору в розмірі 320 грн.

Як установив суд, 26 липня 2017 року о 23 год. 30 хв. в м. Чернігові по вул. І.Мазепи, 110, був зупинений ОСОБА_1, який на порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу, в присутності двох свідків, приладом «Драгер», який показав результат 1,77 проміле.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, як таку, що винесена з порушеннями норм процесуального права. Суд розглянув справу за його відсутності, не зважаючи на те, що він звертався з клопотанням про відкладення судового розгляду по причині загострення хвороби та неможливості прибути на судове засідання.

Звертає увагу, що судові повідомлення були направлені не за місцем його фактичного проживання, а за місцем реєстрації, де на даний час він не проживає, він неодноразово у своїх клопотаннях до суду повідомляв про місце фактичного проживання, однак суд за вказаною адресою судових повісток йому не надсилав. Вважає, що про час та день розгляду справи він був повідомлений неналежним чином.

Оскільки з'ясування обставин вчинення правопорушення відбувалось за його відсутності та з грубим порушенням його права на доступ до правосуддя, на об'єктивний, неупереджений розгляд справи, судове рішення підлягає безумовному скасуванню.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та пояснив, що він був абсолютно тверезим, увесь день працював на автомобілі, чому прилад показав результат сп'яніння, зрозуміти не може, допускає, що поліцейські, які відкривали трубку продуву самостійно, чимось її змастили. Він дійсно лікувався, коли проводився судовий розгляд, не зміг прибути на судові засідання з поважних причин, про що надав відповідь на запит адвоката з Чернігівського районного центру первинної медико-санітарної допомоги.

Заслухавши апелянта, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Положення ч. 2 ст. 268 КУпАП дозволяють судовий розгляд у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, якщо є данні про її своєчасне сповіщення про день і час, а також місце проведення розгляду справи, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 чотири рази викликався у судове засідання. Зокрема двічі викликався за адресою, що вказана у протоколі про адміністративне правопорушення, але судові виклики повернулись не врученими з поміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

ОСОБА_1 тричі подавав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, в зв'язку з перебуванням на лікуванні в кардіологічному відділенні Чернігівської районної лікарні. Однак, жодного разу не надав суду належним чином оформленого медичного документу, який би підтверджував факт його неможливості прибуття на судове засідання через хворобу.

Надані неякісні копії записів з амбулаторної картки вказують на те, що особа одержувала медичну допомогу амбулаторно, що не перешкоджало її прибуттю в судове засідання.

Доводи апелянта про те, що суд направляв судові повістки лише за адресою його реєстрації, де він не проживає, не відповідає дійсності. Так, судові повістки з викликом ОСОБА_1 на 11 жовтня 2017 року суд направив за двома адресами, як за адресою реєстрації, так і за адресою фактичного проживання. Однак, за жодною із вказаною адрес, ОСОБА_1 судове повідомлення не отримав, а повістки знову повернулись до суду, не врученими (а.с.29, 30).

Знаючи про те, що відносно нього на розгляді в суді з 03 серпня 2017 року перебувають матеріали про вчинення адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 не добросовісно користувався належними йому процесуальними правами, затягував судовий розгляд, у зв'язку з чим, за відсутності документів, які б підтверджували поважність причини його неявки у судове засідання, суд прийшов до вірного висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, щодо якої складено протокол.

Надані на запит адвоката відомості про відвідування ОСОБА_1 сімейного лікаря, який призначав йому обстеження та лікування, не свідчать про поважність неявки в суд першої інстанції. ОСОБА_1 відвідував лікаря амбулаторно, він не був госпіталізований у зв'язку із загостренням хвороб, а тому під приводом звернення до лікаря затягував судовий розгляд справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року, у справі «Смірнов проти України» зазначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, повинна добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Поведінка ОСОБА_1 під час розгляду даної справи районним судом, є прямим зловживанням, наданими йому правами та намаганням уникнути відповідальності за грубе навмисне порушення Правил дорожнього руху.

Зазначаючи про обмеження доступу до правосуддя, порушення права на об'єктивний, неупереджений розгляд справи, ОСОБА_1 не навів жодних аргументів на спростування фактичних даних, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, що 26 липня 2017 року о 23 год. 30 хв. в м.Чернігові по вул. І.Мазепи, 110, він керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння.

В протоколі, в розділі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення ОСОБА_1 власноручно записав: свою вину визнаю, прошу суд обмежитись штрафом і не позбавляти його права на керування транспортними засобами (а.с.3).

Факт перебування ОСОБА_1 під час керування автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, підтверджується результатами проведеного тесту та даними акту огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4,5), де в графі «З результатами згоден» ОСОБА_1 поставив свій підпис.

Даними рапорту працівника поліції та поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджується, що ОСОБА_1 добровільно погодився пройти огляд на встановлення стану сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та погодився з його результатами (а.с. 6, 8,9).

Пункт 2.9 «а» Правил дорожнього руху забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, висновки суду про те, що ОСОБА_1, під час керування транспортним засобом, перебував у стані алкогольного сп'яніння, ґрунтуються на зібраних та перевірених судом доказах, є правильними і підстав для скасування чи зміни судового рішення апеляційний суд не вбачає.

При накладенні стягнення, суд в повній мірі врахував, особу порушника, навмисну форму вини, і з урахуванням обставин правопорушення, обрав правильну міру відповідальності, з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі поваги до законів України, правил співжиття та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим порушником так і іншими особами.

Штраф в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами є єдиним та безальтернативним стягненням, передбаченим санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, тому в разі доведення винуватості особи у його вчиненні, суд позбавлений можливості призначити інший, більш м'який, вид стягнення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 23, 33, 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Антипець