АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Мельник В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Бондаря Вячеслава Миколайовича в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 07 червня 2017 року відносно:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 07 червня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_3 10 травня 2017 року о 23 год. 37 хв. в м. Києві по вулиці Крайній, 1-Б, керував автомобілем «Сузукі», державний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, огляд на який проводився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків за допомогою приладу «Драгер», результат тесту - 1,08 проміле, чим порушив вимоги пункту 2.9 «а» «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року України (надалі - Правил дорожнього руху), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, захисник Бондар В.М. в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк апеляційного оскарження, постанову судді місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права при розгляді справи, та неповне з'ясування фактичних обставин адміністративного правопорушення.

На обґрунтування доводів клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження апелянт зазначав, що копію оскаржуваної постанови він отримав лише 16 серпня 2017 року, тоді як подав апеляційну скаргу 18 серпня 2017 року, у зв'язку з чим строк апеляційного оскарження постанови пропустив з поважних причин.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що суддя місцевого суду розглянув справу у відсутності ОСОБА_3, при цьому не повідомив його належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Також апелянт посилався на те, що суддя місцевого суду при розгляді справи не перевірив відповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема, відсутність адреси місця проживання свідків та їх паспортних даних. Суд не врахував пояснення ОСОБА_3, не перевірив повноваження інспектора Міхоцького В.Т., який відбирав пояснення у свідків, та не звернув увагу на відмінність підписів свідків у поясненнях, акті огляду та протоколі.

Прилад «Alkotest6820», за допомогою якого проведено огляд ОСОБА_3 на стан алкогольного сп'яніння, відсутній у переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху.

При накладенні на ОСОБА_3 адміністративного стягнення, суддя місцевого суду не врахував обставини, передбачені ст. 33 КУпАП.

Крім того, зазначав, що ОСОБА_3 є людиною похилого віку, та вживає медичні препарати, які містять в незначній кількості алкоголь та не заборонені для вживання водіями.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника Бондаря В.М., які просили задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку про те, що клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що копію оскаржуваної постанови захиснику Бондарю В.М. в інтересах ОСОБА_3 вручено 16 серпня 2017 року, тоді як подано апеляційну скаргу 18 серпня 2017 року.

З урахуванням наведеного, вважаю обгрунтованими доводи апелянта про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про вручення ОСОБА_3 або його захиснику у визначений законом строк копії оскаржуваної постанови, а відтак пропущений строк підлягає поновленню.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_3 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджуєтьсяданими протоколу по адміністративне правопорушення від 10 травня 2017 року, у відповідності до якого, цього ж дня, о 23 год. 37 хв. в м. Києві по вулиці Крайній, 1-Б, ОСОБА_3 керував автомобілем «Сузукі», державний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, огляд на який проводився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків за допомогою приладу «Драгер», результат тесту - 1,08 проміле, чимпорушив вимоги пункту 2.9 «а» Правил /а.с. 1/;даними роздруківки результату тестування ОСОБА_3 за допомогою приладу «Драгер» на стан алкогольного сп'яніння, результат тесту становить 1,08 проміле /а.с. 2/; актом огляду на стан сп'яніння, згідно даних якого, у зв'язку із виявленням у ОСОБА_3 ознак стану алкогольного сп'яніння: різкого запаху алкоголю з порожнин рота, тремтіння рук, почервоніння очей, працівниками поліції у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проведено огляд ОСОБА_3 на стан сп'яніння за допомогою приладу "Драгер", результат тестування - 1,08 проміле /а.с. 3/; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 10 травня 2017 року, з яких убачається, що у присутності вказаних осіб 10 травня 2017 року о 23 год. 37 хв. ОСОБА_3 пройшов перевірку для визначення стану сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», результат тесту якого становив 1,08 проміле /а.с. 4/.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв'язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У апеляційній скарзі та у судовому засіданні під час апеляційного розгляду ОСОБА_3 зазначав, що перед керуванням транспортним засобом не вживав алкоголь, однак приймав медичний препарат, який містять спиртові добавки, на підтвердження чого надав у судовому засіданні виписку із медичної карти амбулаторного хворого, та інструкцію до лікарського препарату "Хомвиокорин".

Як убачається із наданої апелянтом інструкції до вказаного медичного препарату, в його складі міститься допоміжна речовина етанол, та вживання усього флакона (50 мл) дорівнює введенню в організм 22 г спирту. Прийом великої кількості розчину може спричинити отруєння алкоголем.

При цьому алкогольне отруєння - це отруєння, спричинене вживанням алкогольних напоїв, яке супроводжується станом алкогольного сп'яніння.

З урахуванням наведеного, доводи апелянта про вживання ним медичного препарату, який містить у своєму складі алкоголь, не спростовує висновків судді місцевого суду про керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, та не свідчить про відсутність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить адрес місця проживання свідків, їх паспортних даних, та пояснень ОСОБА_3, не є підставою для скасування постанови судді місцевого суду.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та пояснення свідків складені з дотриманням вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а тому суддя місцевого суду обґрунтовано визнав відомості, що у них містяться, як докази у справі про адміністративні правопорушення.

З досліджених судом апеляційної інстанції матеріалів убачається, що, зауважень чи заперечень щодо процедури проведення огляду на стан сп'яніння та результатів огляду за допомогою пристрою «Драгер», ОСОБА_3 не висловлював.

Посилання апелянта на відмінність підписів свідків, які містяться у їх поясненнях, акті огляду на стан сп'яніння та протоколі про адміністративне правопорушення, ретельно перевірялися під час апеляційного розгляду, але не знайшли свого підтвердження.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції при розгляді даної справи не дотримався вимог закону в частині розгляду справи за участі ОСОБА_3, то, з урахуванням усунення цих недоліків судом апеляційної інстанції та отриманих при цьому відомостей, якими підтверджуються викладені в постанові судді суду першої інстанції фактичні обставини справи та висновок про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, − такі порушення не тягнуть за собою скасування постанови.

Посилання апелянта на порушення суддею місцевого суду вимог ст. 33 КУпАП при накладенні на ОСОБА_3 стягнення за адміністративне правопорушення, та не врахування суддею даних про його особу, є безпідставними.

Як убачається з матеріалів справи, накладаючи на ОСОБА_3 адміністративне стягнення, суддя місцевого суду дотримався вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП.

При цьому, характеризуючі особу правопорушника дані, на які посилається апелянт, в даному випадку не впливають на накладене адміністративне стягнення, оскільки санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не містить альтернативних видів та меж адміністративного стягнення.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги захисника Бондаря В.М. в інтересах ОСОБА_3 висновків судді місцевого суду не спростовують.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_3 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника Бондаря Вячеслава Миколайовича в інтересах ОСОБА_3 про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити.

Поновити захиснику БондарюВячеславу Миколайовичу в інтересах ОСОБА_3 строк апеляційного оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 07 червня 2017 року.

Апеляційну скаргу захисника Бондаря Вячеслава Миколайовича в інтересах ОСОБА_3, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 07 червня 2017 року відносно ОСОБА_3 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва В.В. Мельник