АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/313/17 Справа № 695/88/17 Головуючий по 1 інстанції Степченко М. Ю.
Категорія:ст. 124 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2017 р. Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06 квітня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1, працює ТОВ «ФЕС УКР», раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн.; стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 320,00 грн.,

в с т а н о в и в :

Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06 квітня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним за ст. 124 КУпАП, а саме у тому, що він 09.01.2017 р. близько 14-00 год. в м. Золотоноша по вул. Франка, керуючи автомобілем Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_1, під час зміни напрямку руху не переконався, що буде безпечно, внаслідок чого виникло зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який рухався позаду, в результаті чого було пошкоджено транспортні засоби та спричинено матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п. 10.1. ПДР України, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06 квітня 2017 року й закрити провадження у справі, звільнивши його від адміністративної відповідальності у формі адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн. та сплати судового збору в розмірі 320,00 грн.

Указує, що постанова суду першої інстанції ухвалена із порушенням норм матеріального та процесуального права, що потягло за собою однобічне та неповне з'ясування судом усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження та не надання їм належної оцінки, при цьому суд формально підійшов до встановлення дійсних обставин справи.

Зазначає, що 09 січня 2017 року він рухався на службовому автомобілі по м. Золотоноша від вулиці Баха в напрямку будинку № 30 по вулиці Франка. Під'їжджаючи до будинку № 30, він увімкнув правий поворот та заздалегідь почав обережно пригальмовувати, оскільки на дорозі було засніжено та слизько. Під'їхавши до паркувального місця перед будинком № 30 по вулиці Франка, він виконав усі передбачені Правилами дорожнього руху вимоги та почав повільно повертати. Закінчивши поворот та майже зупинившись, відчув удар в задню праву частину автомобіля, який завдав автомобіль ГАЗ 3302, д.р.н. НОМЕР_3, що їхав позаду в супутньому напрямку.

При цьому, вказує апелянт, місцевий суд не звернув увагу на можливе порушення іншим учасником ДТП ОСОБА_4 п. 13.1. ПДР, згідно з яким водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції. Тобто суд не з'ясував та не надав оцінку діям іншого учасника ДТП.

Також судом помилково взято до уваги пояснення ОСОБА_4 про те, що обвинувачений виїхав на смугу зустрічного руху, почав рухатись по ній, зупинився та раптово почав повертати праворуч. Це твердження є надуманим, тому що дорога не мала розмітки й визначення «зустрічності» смуг мало суб'єктивний характер, а також те, що дорога була засніжена та слизька, що унеможливлювало будь-яку раптовість руху. Крім того, судом не взято до уваги фотофіксацію місця події, яка чітко відображала положення автомобілів, зокрема, автомобіль ОСОБА_4 був максимально наближений до узбіччя, що свідчило про напрям його руху. Судове засідання проводилось без участі працівників поліції, неявка яких позбавила його права клопотати про проведення експертизи з метою перевірки свідчень учасників ДТП та позиції працівників поліції. Також, вказує апелянт, судом не було встановлено та доведено жодного порушення ним правил дорожнього руху, порушення яких було зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, а саме п. 10.1. та 2.3. б.

У судовому засіданні ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, які в ній наведені. Просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження в справі. Вказав, що не вбачає своєї вини у вказаній вище пригоді.

ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого та залишити без змін постанову місцевого суду. Пояснив, що він, керуючи автомобілем НОМЕР_2, рухався по вул. Франка в м. Золотоноша. Попереду нього по тій самій смузі рухався автомобіль Фольксваген, який біля магазину «Продукти» виїхав на смугу зустрічного руху і продовжив рух по ній. Пригальмувавши, автомобіль Фольксваген раптово, не увімкнувши заздалегідь покажчик повороту, почав повертати праворуч перед його автомобілем. Він почав гальмувати, але уникнути зіткнення не вдалося.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не обґрунтоване відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Вважаю, що постанова суду першої інстанції ухвалена відповідно до вимог КУпАП, є законною, справедливою і обґрунтованою. Суд першої інстанції цілком вірно дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_3 є порушення вимог ПДР України, які утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначив стягнення відповідно до санкції цієї статті.

Згідно з 10.1. ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3, керуючи автомобілем Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_1, під час зміни напрямку руху, керуючись п. 10.1. ПДР України, повинен був переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції, що порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху, є однією з причин тих наслідків, які настали в результаті ДТП.

Саме такий механізм розвитку обставин ДТП випливає з фотоматеріалів, доданих до матеріалів справи. З них зрозуміло, що обвинувачений припаркував свій автомобіль праворуч по ходу свого руху на вузькому паркувальному місці біля домоволодіння, обабіч якого розташовані досить високі снігові замети. Таким чином, він фізично не мав змоги повернути праворуч на паркувальне місце зі своєї правої смуги руху, й міг це зробити виключно істотно змістивши свій автомобіль вліво та потім повернувши праворуч. Цей механізм цілком відповідає змісту протоколу про адміністративне правопорушення.

Твердження апелянта щодо неврахування місцевим судом розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно іншого учасника ДТП ОСОБА_4, колегія суддів відхиляє, враховуючи, що при розгляді справи суд з'ясовував, чи було вчинено адміністративне правопорушення і поставлене у вину ОСОБА_3, саме ним, оскільки протокол про адміністративне правопорушення від 09.01.2017 року серії АП1 № 216306 складений саме відносно ОСОБА_3, й суд з'ясовував, чи винний саме він в його вчиненні. Хоча аспекти дотримання іншим водієм безпечної відстані та швидкості руху, на думку судді апеляційного суду, мали б бути проаналізовані працівниками поліції більш ретельно.

В цілому суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни чи скасування судового рішення місцевого суду з підстав, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_3

Керуючись ст. 245, 247, 280, 289 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, залишити без задоволення.

Постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко