Справа № 357/5219/17 Головуючий у І інстанції Санін В. М.
Провадження № 33/780/682/17 Доповідач у 2 інстанції Капічон
Категорія 147 10.10.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

Суддя апеляційного суду Київської області Капічон О.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, приватного підприємеця, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та піддано його стягненню у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки; стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 320 грн.,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №187418 та постанови судді, 25 квітня 2017 року близько 01 годин 30 хвилин ОСОБА_1 був затриманий інспектором СРПП №2 Білоцерківського ВП під час керування автомобілем «ВМW 3/6 1» державний номерний знак НСР 174 по вул. Торгова площа в м.Біла Церква в стані алкогольного спяніння, огляд проводився в присутності двох свідків за допомогою прилада «Драгер», чим порушив п.2.9 а Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2017 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким закрити провадження у вказаній справі у звязку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. Вимоги обґрунтовує тим, що він звертався до суду першої інстанції про відкладення розгляду провадження щодо нього, проте, після 30 травня 2017 року на його поштову адресу жодних повідомлень про час та місце розгляду його справи не надходило, натомість 27 червня 2017 року він отримав копію постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності. Апелянт зазначає, що раніше до адміністративної відповідальності протягом останнього року він не притягувався та при розгляді справи щодо нього суд першої інстанції значно відступив від принципів повноти та обєктивності судового розгляду. Звертає увагу, що в оскаржуваній постанові відсутні міркування про причини обрання саме такого заходу та розміру адміністративного стягнення, хоча ця частина є обовязковою.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Так, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, апеляційну скаргу ОСОБА_1 було зареєстровано 10 липня 2017 року /а. с. 16/ та призначено до розгляду на 11 годину 00 хвилин 25 липня 2017 року /а.с. 17/.

Повідомлення про розгляд було направлено ОСОБА_1 за вказаною ним в апеляційній скарзі адресою 12 липня 2017 року та, відповідно до повідомлення про вручення, було отримано ним 14 липня 2017 року /а.с. 18/.

24 липня 2017 року на адресу апеляційного суду Київської області надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у звязку із погіршенням стану його здоровя /а.с. 19/.

Враховуючи вказане клопотання, розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 було відкладено на 21 вересня 2017 року, про що апелянту 01 серпня 2017 року було направлено повідомлення, яке повернулося як не отримане через не запит /а.с. 20-21/.

21 вересня 2017 року розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 було відкладено на 10 годину 30 хвилин 03 жовтня 2017 року, про що апелянту в той же день було направлено повідомлення, яке повернулося як не отримане через не запит /а.с. 22-23/.

03 жовтня 2017 року апеляційний розгляд скарги ОСОБА_1 було відкладено на 10 годину 30 хвилин 10 жовтня 2017 року, про що апелянту 04 жовтня 2017 року було направлено повідомлення /а.с. 27/. Окрім того, апеляційним судом Київської області ОСОБА_1 було направлено ще й електронне повідомлення №000144 /а.с.33/.

Оскільки, як слідує із матеріалів справи, апелянту було відомо про апеляційне провадження за його скаргою, про що свідчить його звернення із клопотанням про відкладення справи та отримання ним першого повідомлення про призначення, і він систематично ігнорував поштові повідомлення та направлення кореспонденції відбувалося за вказаною ОСОБА_1 поштовою адресою й будь-які інші засоби звязку з ним в матеріалах справи зазначені не були, апеляційний суд Київської області вичерпав всі процесуальні можливості, передбачені КУпАП для повідомлення особи про день та час судового засідання, у звязку з чим суд приходить до висновку, що його неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Разом з цим суд також керується розумними строками розгляду справи.

Відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП настає за повторне протягом року керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

Відповідно до п. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони та здоровя України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкції), огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Пунктом 3 вказаної вище інструкції передбачено, що ознаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 25 квітня 2017 року близько 01 годин 30 хвилин ОСОБА_1 був затриманий інспектором СРПП №2 Білоцерківського ВП під час керування автомобілем «ВМW 3/6 1» державний номерний знак НСР 174 по вул. Торгова площа в м.Біла Церква в стані алкогольного спяніння.

Відповідно до результату огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд водія ОСОБА_1 проведений у звязку з виявленими ознаками алкогольного спяніння за допомогою приладу «Драгер», проба позитивна 1,26%. / а.с.2/.

Окрім того, в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №187418 ОСОБА_1 власноручно зазначено, що свою вину він визнає /а.с.1/.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявна копія постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2016 року, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП /а.с.7/, що спростовує посилання апелянта на те, що протягом року він до адміністративної відповідальності не притягувався.

Таким чином, всі наведені в апеляційній скарзі доводи спростовуються наявними матеріалами справи, були предметом дослідження в суді першої інстанції та не знайшли свого підтвердження, у звязку з чим суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови судді, як і для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2017 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Капічон