Справа № 161/396/17 Провадження №33/773/250/17 Суддя в 1 інстанції: Квятковський М. С.
Категорія:ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Клок О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2017 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області ОСОБА_1, за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його адвоката ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого дорожнім робітником в «Луцькавтодор», на постанову судді Луцького міськрайонного суду від 17 лютого 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Вказаною постановою суду ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 130 КУпАП та накладено на нього адміністративні стягнення на підставі ч.2 ст.36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 23 грудня 2016 року близько 19 год. 10 хв. в м.Луцьку по вул.Шопена, керуючи автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не впорався із керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Рено Конго», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, який здійснював рух в зустрічному напрямку по своїй смузі руху, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 2.9 (а), 10.1, 23.1, 23.8 ПДР України.

Не погоджуючись з постановою судді першої інстанції Козел О.В. в апеляційній скарзі вказує на невідповідність постанови вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. Посилається на те, що судом неповно та необ'єктивно з'ясовано обставини справи та вирішено її всупереч вимогам законодавства. Зазначає те, що в його діях відсутній склад правопорушення, оскільки створив аварійну ситуацію ОСОБА_5 Крім того, він мав намір пройти огляд на стан спяніння на місці події, однак працівники поліції відвезли його відразу до медичного закладу. Просить скасувати постанову суду першої інстанції як незаконну та необґрунтовану, а справу щодо нього закрити.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_6, які скаргу підтримали із наведених у ній підстав, потерпілого ОСОБА_4, який просив оскаржувану постанову залишити без змін, суддя приходить до наступного висновку.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону при розгляді справи, суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і дослідженими судом доказами. Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні цих адміністративних правопорушень підтверджується протоколом огляду місця події від 23.12.2016 року та схемою дорожньо-транспортної пригоди, складених за участю двох понятих (а.с.7-9), висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування особи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №4646 від 23.12.2016 року, який підписаний ОСОБА_2 (а.с.12), а також постановою про закриття кримінального провадження від 28.12.2016 року (а.с.4-5).

Вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП фактично доводиться також і поясненнями самої особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, який вказував про те, що спиртні напої вживав напередодні дорожньо-транспортної пригоди 22.12.216 року, на святкуванні дня народження свого колеги по роботі.

Окрім того, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 підтвердив обставини інкримінованих ОСОБА_2 правопорушень, які викладені в протоколах про адміністративні правопорушення та постанові судді.

В апеляційного суду підстав ставити під сумнів показання потерпілого немає, не наведені і такі підстави в ході апеляційного розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини водія автомобіля марки «Део Ланос», який буксирував його автомобіль ОСОБА_5 не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи будь-які докази з цього приводу відсутні, як і не було надано таких в ході апеляційного розгляду.

Крім того, не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про недійсність огляду, проведеного на предмет його алкогольного спяніння у звязку з тим, що такий огляд мав проводитись на місці зупинки транспортного засобу (в даному випадку місце ДТП) в присутності двох свідків, а не у медичному закладі, оскільки відповідно до п.8 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп'яніння учасників цієї пригоди є обов'язковим у закладі охорони здоров'я.

З постанови про закриття кримінального провадження від 28.12.2016 року (а.с.4-5) вбачається, що внаслідок скоєння цієї дорожньо-транспортної пригоди є постраждала це пасажир автомобіля марки «Рено Конго» ОСОБА_7, яка отримала тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких.

Також не приймаються до уваги доводи ОСОБА_2 про те, що адміністративне стягнення на нього не може бути накладено у звязку із закінченням строку його накладення, передбаченого ч.4 ст.38 КУпАП, оскільки ч.2 ст.38 КУпАП передбачає, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Беручи до уваги вищенаведене, доводи ОСОБА_2, викладені в апеляційній скарзі щодо відсутності в його діях складів адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП, зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а фактично спрямовані на уникнення його від адміністративної відповідальності.

З урахуванням наведеного, суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_2 у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст. 124 КУпАП, постанова суду першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_2 стягнення відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Тому суддя підстав для скасування постанови суду та закриття провадження у справі, про що просить скаржник в своїй апеляційній скарзі, не знаходить.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду від 17 лютого 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Волинської області ОСОБА_1