АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/197/17 Головуючий у І-й інстанції - Мельник О.М.
Справа № 183/6102/16 Головуючий в ІІ інстанції - Мазниця А.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу керівника Новомосковської місцевої прокуратури - прокурора Носенка А.О. на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою щодо

ОСОБА_1, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпро, громадянка України, з вищою освітою, працює директором Територіального центру соціального обслуговування м. Новомосковська, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

провадження закрито у зв'язку з відсутністю в діях останньої, складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 було складено протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, відповідно до яких остання, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права - з 05.01.2016 року виконуючою обов'язки директора та згодом з 01.08.2016 року директором Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Новомосковська (надалі - Центр), тобто суб'єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», перебуваючи в приміщенні Центру, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Паланочна (Комсомольська), 29, під час розгляду проектів наказів про преміювання працівників терцентру за підсумками роботи за відповідні місяці 2016 року, усвідомлюючи про наявну суперечність між приватними інтересами та її службовим повноваженням, не повідомила свого безпосереднього керівника - міського голову м. Новомосковська та начальника управління праці та соціального захисту населення м. Новомосковська про наявний у неї реальний конфлікт інтересів під час розгляду питання, віднесеного до її компетенції, щодо преміювання працівників Центру, в тому числі відносно своєї близької родички - дочки ОСОБА_2

Зазначені дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП як неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Також ОСОБА_1 за вказаних обставин, усвідомлюючи суперечність між її приватним інтересом відносно близької їй особи - доньки та її службовими повноваженнями в частині преміювання працівників Центру, прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме підписала вищезазначені накази про преміювання працівників Центру за підсумками роботи за відповідні місяці 2016 року, в тому числі і відносно своєї близької особи - доньки ОСОБА_2

Зазначені дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП як прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

В обґрунтування прийнятого рішення про закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованих їй адміністративних правопорушень суд першої інстанції зазначив, що з матеріалів справи та пояснень як самої ОСОБА_1, так і свідка ОСОБА_3, яка є її безпосереднім керівником, суд вбачає, що остання ще до призначення ОСОБА_1 керівником Центру знала про те, що в Центрі працює її дочка.

Щодо того, що ОСОБА_1 вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересу, а саме одноособово підписала відповідні накази про преміювання працівників Центру, то підставою для висновку прокурора про наявність реального конфлікту інтересів є лише сам факт спільної роботи вказаних осіб в одній установі. Разом з тим, обмеження спільної роботи близьких осіб, визначене абз. 1 ч. 1 ст. 27 Закону, не поширюється на посадових осіб юридичних осіб публічного права, а в даному випадку на ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Також судом зазначено, що ОСОБА_1 до складу комісії з питань контролю дисципліни та розподілу премій при територіальному центрі не входила і самостійно (одноособово) ніяких дій щодо преміювання своєї доньки ОСОБА_2 не вчиняла, а лише видавала і підписувала накази про преміювання працівників Центру на підставі рішень вказаної комісії.

Крім того, судом зазначено, що у протоколах про адміністративне правопорушення не зазначено та не конкретизовано, в чому саме полягає реальний конфлікт інтересів, як саме він вплинув на об'єктивність або неупередженість прийняття ОСОБА_1 рішень, а також на вчинення чи невчинення нею дій під час виконання своїх повноважень. Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 на час прийняття нею рішень, які ставляться їй у вину, перебувала в умовах реального конфлікту інтересів. Не надано таких доказів і прокурором в судовому засіданні. Також, не надано доказів, що ОСОБА_1 прямо чи опосередковано впливала на прийняття рішень вказаної комісії щодо розподілу грошових премій або вчинення інших дій на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів близьких їй осіб. Жодних доказів на підтвердження того, що робота дочки у Центрі директором якого є ОСОБА_1, будь-яким чином вплинуло на об'єктивність або неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення нею дій під час виконання своїх повноважень, суду не надано. На думку суду першої інстанції, факт спільної роботи ОСОБА_1 та її дочки ОСОБА_2 в одній установі, без надання інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1, сам по собі не може переконливо свідчити про наявність в останньої реального конфлікту інтересів.

В апеляційній скарзі прокурор Носенко А.О. просить постанову суду скасувати та винести нову, якою визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та на підставі ст. 38 КУпАП закрити адміністративне провадження щодо неї, у зв'язку зі спливом строку застосування адміністративного стягнення.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, прокурор зазначає, що суд першої інстанції невірно оцінив докази, що призвело до неправильного прийняття рішення у справі. Вказує, що судом проігноровано показання свідка ОСОБА_3 та в постанові зазначені хибні покази, а саме те, що ОСОБА_1 офіційно письмово не повідомила ОСОБА_3 про наявний у неї конфлікт інтересів, на що в свою чергу зроблено посилання суддею, та дало можливість уникнути ОСОБА_4 відповідальності. Зазначає, що виходячи із матеріалів справи та показань свідків є очевидним той факт, що з моменту призначення на вказану посаду та виникнення у ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів до Новомосковської міської ради не надходило жодних письмових або усних повідомлень про наявний конфлікт інтересів. Стверджує, що обізнаність начальника ОСОБА_3 про спільну роботу близьких осіб, а саме ОСОБА_1 та її доньки не позбавляє правопорушницю обов'язку виконувати положення ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції». Посилання на те, що ОСОБА_1 не входила до комісії з питань контролю дисципліни та розподілу грошових премій, прокурор вважає безпідставними, оскільки вона займала посаду директора даного Центра та до її повноважень входить застосування заходів дисциплінарного впливу до підлеглих працівників. Крім того, рішення комісії мали вибірковий характер та застосовувалися не до всіх працівників Центру. Вважає, що ОСОБА_1 порушила обов'язок, встановлений ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» щодо повідомлення безпосереднього керівника про наявність реального конфлікту інтересів, а також прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, що охоплюється ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Вислухавши прокурора, що апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній підстав; правопорушника ОСОБА_1 та ї захисника, які проти задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на її безпідставність; дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції приходить до наступного.

Так, відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням виконуючого обов'язки міського голови м. Новомосковська № 7-к від 12.01.2016 року на заступника директора територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Новомосковська ОСОБА_1 було покладено виконання обов'язків директора вказаного територіального центру з 05.01.2016 року. Розпорядженням виконуючого обов'язки міського голови м. Новомосковськ № 341-к від 01.08.2016 року та наказом начальника управління праці та соціального захисту населення м. Новомосковська № 254 від 01.08.2016 року ОСОБА_1 було призначено директором територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Новомосковська. Таким чином, на підставі п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1, як посадова особа юридичної особи публічного права є суб'єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону.

01.07.2004 року наказом директора Територіального центру соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян, інвалідів № 57-к ОСОБА_2 було прийнято на роботу. Згодом, згідно рішення сесії Новомосковської міської ради № 959 від 21.05.2010 року «Про організацію роботи Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Новомосковська», Територіальний центр соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян, інвалідів в м. Новомосковську було перейменовано на Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Новомосковська. З матеріалів справи випливає, що ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_1 Таким чином, згідно положень ст. 1 Закону ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є близькими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 172-7 КУпАП адміністративна відповідальність за цією статтею настає у разі неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а відповідно до ч. 2 цієї статті адміністративна відповідальність настає у разі вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

За вимогами п. 2 ч. 1 ст. 28 вказаного Закону, особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 того ж Закону, зобов'язані повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів, безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.

Згідно п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 28 вказаного Закону, зазначені вище особи, зобов'язані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів та вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

За визначенням цього Закону, реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень (ч.1 ст.1 Закону).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, під час розгляду проектів наказів № 23 від 18.02.2016 року «Про преміювання працівників терцентра по підсумкам роботи за лютий місяць 2016 року», № 29-а від 17.03.2016 року «Про преміювання працівників терцентра по підсумкам роботи за березень місяць 2016 року», №31 від 15.04.2016 року «Про преміювання працівників терцентра по підсумкам роботи за квітень місяць 2016 року», №33-в від 24.05.2016 року «Про преміювання працівників терцентра по підсумкам роботи за травень місяць 2016 року», № 40-в від 15.06.2016 року «Про преміювання працівників терцентра по підсумкам роботи за червень місяць 2016 року», №46 від 15.08.2016 року «Про преміювання працівників терцентра по підсумкам роботи за серпень місяць 2016 року», №48 від 15.09.2016 року «Про преміювання працівників терцентра по підсумкам роботи за вересень місяць 2016 року» не повідомила свого безпосереднього керівника - міського голову м. Новомосковська та начальника управління праці та соціального захисту населення м. Новомосковська про наявний у неї реальний конфлікт інтересів під час розгляду питання, віднесеного до її компетенції, щодо преміювання працівників Центру, в тому числі відносно своєї близької родички - дочки ОСОБА_2

Також ОСОБА_1 прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме підписала вищезазначені накази про преміювання працівників Центру за підсумками роботи за відповідні місяці 2016 року, в тому числі і відносно своєї близької особи - доньки ОСОБА_2, вчинивши тим самим адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В матеріалах справи відсутні докази того, що на виконання вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону, ОСОБА_1 повідомила свого безпосереднього керівника - міського голову м. Новомосковська та начальника управління праці та соціального захисту населення м. Новомосковська про наявний у неї реальний конфлікт інтересів.

Вказане підтверджується матеріалами справи, а також показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_6, з яких вбачається, що в строк, передбачений ст. 28 Закону, ОСОБА_1 не повідомила про наявний у неї реальний конфлікт інтересів, при цьому ОСОБА_3 повідомила, що тільки в жовтні 2016 року, ще до складання щодо ОСОБА_1 протоколів про адміністративне правопорушення, остання особисто принесла їй письмове повідомлення про те, що в її підпорядкуванні працює донька. До цього ОСОБА_1 офіційно, письмово не повідомляла про це.

Таким чином, у розумінні вищезазначених положень Закону ОСОБА_1, будучи директором Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Новомосковська, тобто суб'єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», усвідомлюючи про наявну суперечність між приватними інтересами та її службовими повноваженнями, не повідомила свого безпосереднього керівника - міського голову м. Новомосковська та начальника управління праці та соціального захисту населення м. Новомосковська про наявний у неї реальний конфлікт інтересів, а також вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів.

При цьому, склад адміністративного правопорушення та настання адміністративної відповідальності за вказаною статтею КупАП настає за невиконання обов'язку повідомлення безпосереднього керівника про наявність реального конфлікту інтересу, а також не залежить від того, які саме за змістом дії чи рішення були прийняті в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ст. 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Враховуючи наведене, вказані вище докази і обставини в їх сукупності в повному обсязі спростовують висновки суду першої інстанції щодо відсутності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1, оскільки зазначене вище дає підстави для висновку щодо наявності в діях останньої адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 1, ч. 2 ст.172-7 КУпАП, а саме порушення заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першої ст. 3 Закону.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права - з 05.01.2016 року виконуючою обов'язки директора та згодом з 01.08.2016 року директором Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Новомосковська, тобто суб'єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», перебуваючи в приміщенні Центру, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Паланочна (Комсомольська), 29, під час розгляду проектів наказів №23 від 18.02.2016 року «Про преміювання працівників терцентра по підсумкам роботи за лютий місяць 2016 року», №29-а від 17.03.2016 року «Про преміювання працівників терцентра по підсумкам роботи за березень місяць 2016 року», №31 від 15.04.2016 року «Про преміювання працівників терцентра по підсумкам роботи за квітень місяць 2016 року», №33-в від 24.05.2016 року «Про преміювання працівників терцентра по підсумкам роботи за травень місяць 2016 року», №40-в від 15.06.2016 року «Про преміювання працівників терцентра по підсумкам роботи за червень місяць 2016 року», №46 від 15.08.2016 року «Про преміювання працівників терцентра по підсумкам роботи за серпень місяць 2016 року», №48 від 15.09.2016 року «Про преміювання працівників терцентра по підсумкам роботи за вересень місяць 2016 року», усвідомлюючи про наявну суперечність між приватними інтересами та її службовими повноваженнями, не повідомила свого безпосереднього керівника - міського голову м. Новомосковська та начальника управління праці та соціального захисту населення м. Новомосковська про наявний у неї реальний конфлікт інтересів під час розгляду питання віднесеного до її компетенції, щодо преміювання працівників Центру, в тому числі відносно своєї близької родички - дочки ОСОБА_2 Зазначені дії ОСОБА_1 належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП як неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Також, ОСОБА_1, за вказаних обставин, усвідомлюючи суперечність між її приватним інтересом відносно близької їй особи - доньки та її службовими повноваженнями в частині преміювання працівників Центру, прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме підписала вищезазначені накази про преміювання працівників Центра за підсумками роботи за відповідні місяці 2016 року, в тому числі і відносно своєї близької особи - доньки ОСОБА_2 Зазначені дії ОСОБА_1 належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП - як прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції вважає доводи прокурора щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам, - обґрунтованими і такими, що відповідають матеріалам справи.

Разом з тим, вищезазначені правопорушення були виявлено 03.10.2016 року, що підтверджується відповідними письмовими запитами УЗЕ в Дніпропетровській області до Директора територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Новомосковська, а тому строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП закінчились на момент розгляду даної справи в апеляційному суді.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні адміністративних правопорушень підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а її дії належить кваліфікувати за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, а відтак, постанова судді першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови, якою ОСОБА_1 необхідно визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення, на підставі п. 7 ст.247 КУпАП, оскільки на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 38, п. 7 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Носенка А.О., - задовольнити.

Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, закрито у зв'язку з відсутністю в діях останньої події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, - скасувати.

Винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП - у зв'язку із закінченням на момент розгляду даної справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Мазниця