Справа № 184/521/17
Номер провадження 3/184/213/17
П О С Т А Н О В А

20.04.2017м. Покров

Суддя Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області Малашина Ю.Б., розглянувши матеріали справи, які надійшли від державної фіскальної служби України Нікопольської обєднаної державної інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про притягнення громадянина, -

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії АК955149, виданий 14.07.2000 року Орджонікідзевським МВ УМВС України в Дніпропетровській області, працює керівником МКП «ЖЕО», одруженого, на утриманні двоє дітей, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

до відповідальності за вчинення адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

20 березня 2017 року головним державним інспектором Покровського відділення Нікопольської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_2, прикомандированою до управління податків і зборів з юридичних осіб Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено камеральну перевірку МКП «Житлово експлуатаційного обєднання з питань дотримання строків подання платіжних доручень до установ банків на перерахування належних до сплати узгоджених сум податкових зобовязань з податку на додану вартість за січень 2017 року.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №4/409 від 20.03.217 року та акту перевірки від 20.03.2017 року №269/0409-1201/03341581 встановлено, що посадова особа в.о. керівника МКП «ЖЕО» ОСОБА_1 не подав до установи банку платіжні доручення на перерахування належних до сплати сум, узгоджених податкових зобовязань з податку на додану вартість згідно податкової декларації з ПДВ за січень 2017 року № від 20.02.2017 року у сумі 128603 гривні по строку сплати 02.03.2017 року (фактично на момент перевірки не сплачено) та уточнюючого розрахунку за січень 2017 року № від 22.02.2017 року у сумі 1734 гривні по строку сплати 22.02.2017 року (фактично на момент перевірки не сплачено), чим порушив п.50.1 ст.50, п.57.1 ст.57 та п.203.2 ст.203 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (зі змінами та доповненнями) та ч.1 ст.163-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у відповідності до ст. 252 КУпАП, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч.1 ст.163-2 КУпАП.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст.11 КУпАП).

Відповідно до письмових пояснень, наданих ОСОБА_1 першому заступнику начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_3 до протоколу про адміністративне правопорушення №4/409 від 20.03.2017 року, він заперечує проти притягнення його до адміністративної відповідальності за несвоєчасну сплату узгоджених сум податкових зобовязань за січень 2017 року, оскільки вважає, що відкриття щодо нього справи про адміністративне правопорушення суперечить вимогам законодавства України. Відповідно до норм статей 57 та 203 Податкового кодексу України він, як керівник підприємства, зобовязаний забезпечити своєчасну сплату задекларованих податкових зобовязань, але фактично позбавлений можливості дотримуватись вимог Кодексу у звязку з наступним. Розрахункові рахунки підприємства контролюються фіскальною та виконавчою службами і він не може вільно розпоряджатися коштами на свій розсуд, що виключає можливість зловживань з його боку і використання коштів на цілі, які не є першочерговими і обовязковими. Через те, що на підприємстві діє тариф на послуги 2011 року, який вже давно не відповідає фактичним витратам і не покриває їх, приймаючи до уваги підвищення мінімальної заробітної плати, тарифів на енергоносії і паливно мастильні матеріали, а також з урахуванням загального зниження фінансових можливостей населення (комунальні платежі є єдиним джерелом надходження коштів), МКП «ЖЕО» постійно перебуває в умовах кризи розрахунків, внаслідок чого він вимушений обирати між напрямками платежів, першочерговими з яких є податки і заробітна плата, оскільки він однаково відповідає як за своєчасну сплату податків, так і за своєчасну виплату заробітної плати. Наприклад, у січні 2017 року підприємством отримано в якості плати за послуги 1 млн.130 тис. гривень, які ОСОБА_1 зобовязаний направити на виплату заробітної плати у сумі 1 млн. 24 тис. гривень та податкових платежів у сумі 482 тисячі гривень, що в загальній сумі на 376 тисяч гривень перевищує суму отриманих від діяльності підприємства коштів. При цьому і заробітна плата і податки є безумовно першочерговими платежами, але підприємство не може існувати без інших витрат (енергоносії, ПММ, матеріали), адже без них МКП «ЖЕО» просто не зможе працювати і припинить діяльність. Крім цього, він не має права вільно розпоряджатися майном, яке перебуває на балансі підприємства (відчужувати для отримання коштів, яких не вистачає), оскільки власником майна є територіальна громада. За таких умов, а саме: хронічної відсутності у підприємства достатніх коштів для своєчасного погашення податкових зобовязань, відсутності у підприємства можливості вільного використання розрахункового рахунку та відсутності майна за рахунок якого можливо було б погашати податкові зобовязання, тобто з обєктивних причин, він позбавлений можливості виконувати належним чином і своєчасно норми статей 57 та 203 Податкового кодексу України. Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Згідно ст.11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити. У даному випадку не може йти мова про умисне скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, адже він не має необмеженого доступу до розрахункового рахунку підприємства і не може вільно розпоряджатися коштами, тобто він, як керівник підприємства, не має можливості завадити настанню негативних наслідків у вигляді несвоєчасної сплати податків. Також не може йти мова про його необережність, оскільки він природно не може легковажно розраховувати на погашення податкових зобовязань будь яким іншим способом, ніж то передбачено законодавством. Наслідки несвоєчасної сплати податкових зобовязань йому добре відомі, але відвернути їх будь яким з дозволених законом способом він не може (відсутність коштів, майна, що може бути реалізоване в рахунок погашення зобовязань). Стосовно бездіяльності така бездіяльність могла б мати місце лише тоді, коли б він мав реальну можливість своєчасно розраховуватись по податкових платежах (наявність вільних коштів та вільний доступ до рахунку, власне майно, державна підтримка тощо), але навмисно чи з необережності не використовував цю можливість. Вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за правилами стаття 284 КУпАП на підставі статті 247 КУпАП (відсутність складу адміністративного правопорушення).

У судове засідання ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи був належним чином повідомлений, клопотання про відкладання розгляду справи не надходило, проте, надав додаткові пояснення, згідно яких він не погоджується з притягненням до адміністративної відповідальності, оскільки свій обовязок по подачі платіжних доручень до банку ним виконується, зокрема, за період з січня по квітень 2017 р. підприємством було сплачено до бюджету 260 тис. 150 грн. ПДВ, в підтвердження чого ОСОБА_1 додано по одній копії платіжних доручень за січень, лютий, березень 2017 р. Незважаючи на це, станом на 01.01.2017 р. за підприємством числиться податкова заборгованість у сумі 9 млн. 30 тис. 265 грн., яка постійно зростає на 20.04.2017 р. становить 9 млн. 658 тис. 175 грн. Проте, як вказує ОСОБА_1, він не може нести відповідальність за виникнення цієї заборгованості, адже обовязки начальника МКП «ЖЕО» ним виконуються тільки з січня 2016 р. Створити умови для своєчасного і в повному обсязі сплати податків він не має можливості для цього не вистачає коштів, якими розпоряджається підприємство, оскільки заборгованість громадян за комунальні послуги станом на 01.01.2017 р. складає 9 млн. 671 тис. 170 грн. Через відсутність коштів підприємство не може вести позовну роботу зі споживачами (необхідність сплати судового збору), тому дебіторська заборгованість не може використовуватись як джерело надходження коштів і погашення податкової заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ч. 1 ст. 163-2 КУпАП встановлена відповідальність за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов'язкових платежів).

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в її вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищевказане, вважаю, що хоча і є ознаки правопорушення передбаченого ч.1 ст.163-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, однак вина в діях ОСОБА_1 відсутня, а отже відсутній і склад адміністративного правопорушення передбачений ч.1 ст.163-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 284 КУпАП за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) має право винести постанову про закриття справи, при наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу.

На підставі викладеного вважаю за необхідне провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст.163-2, п.1 ст. 247, 280, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 провадженням закрити у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до кримінальної палати Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови через Орджонікідзевський міський суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_4