04.05.2017 Справа № 696/131/17
№ 3/696/330/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року м. Камянка

Суддя Камянського районного суду Черкаської області Шкреба В.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Смілянського ВП ГУ НП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП,

встановив :

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 28 січня 2017 року о 02 год. 35 хв. в с. Михайлівка Камянського району Черкаської області керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння і після огляду на стан спяніння на місці від проходження медичного огляду у медичному закладі відмовився .

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав, вказав, що протокол відносно сфальсифіковано і від проходження від медичного огляду на стан спяніння він не відмовлявся.

Всебічно, повно і обєктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, оцінивши за власним переконанням докази, суд приходить до наступних висновків.

За змістом статей 252 та 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та обєктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та зясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає тільки у разі керування транспортними засобами у стані алкогольного спяніння або відмові від проходження від огляду на стан спяніння.

У складеному протоколі не вказано адрес свідків, неконкретизовано порушеного пункту Правил дорожнього руху (конкретний підпункт), зміст протоколу в порушення вимог ст. 268 КУпАП та права на захист різниться з копію протоколу, яка отримана ОСОБА_1 і не містить даних про частину інкримінованої статті КУпАП.

На це зверталась увага судом при направленні матеріалів на дооформлення, але постанова суду від 21.03.2017 року повністю проігнорована, більш того у рапорті інспектор поліції повністю визнав факт порушень ним законодавства при складанні протоколу, а тому суд вважає, що при фіксації правопорушення було порушено право на захист особи, що є неприпустимим в розумінні ст. 7 КУпАП.

Суд враховує, що всупереч вимог п.10 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затв. наказом МВС, Мін охорони здоровя України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) після огляду особи на стан спяніння не був складений відповідний акт, який мав би ще був підписаний двома свідками. З огляду на вказане, суд не може визнати роздруківку з пристрою «Драгер» прийнятним доказом перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного спяніння.

Також, суд вважає сумнівними доказами письмові пояснення свідків, так як їх місцем проживання значиться м. Сміла, що є значно віддаленим від місця фіксації правопорушення і для суду залишається не зрозумілим достовірні причини їх знаходження в с. Михайлівка Камянського району о другій годині ночі разом з інспектором поліції також Смілянського відділення поліції.

Суд приходить до висновку, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного спяніння і його відмова від проходження від медичного огляду не доводиться належними та допустимими доказами, а саме провадження здійснено інспектором поліції з грубим порушенням КУпАП та права на захист особи.

Істотною ознакою презумпції невинуватості, що закріплена в статті 7 КУпАП, є те, що ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні протиправного діяння. З цього випливає, що обовязок доводити вину особи покладається на обвинувача, тобто на органи та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі.

Приймаючи до уваги положення вимог частини 3 статті 62 Конституції України, суд приходить до висновку про те, що матеріали справи не містять доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні ним вказаного адміністративного правопорушення.

У звязку з вище зазначеним, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 278, 283 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (протокол серії АП 1 № 157823 від 28.01.2017 року) про вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП - у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником через Камянський районний суд до Апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: