П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2017 року смт Оржиця

Суддя Оржицького районного суду Полтавської області Грузман Т.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Оржицького ВП ГУ НП в Полтавській областіпро притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, ідентифікаційний номер суду не відомий,

за ст. 124Кодексу України про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

16.03.2017 року на адресу Оржицького районного суду Полтавської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серія АП2 № 167423 від 27.01.2017 року відносно ОСОБА_1, в якому зазначено, що 02.01.2017 року о 19 год. 15 хв. в сел. Новооржицьке по вул. Лубенське шосе керував автомобілем НОМЕР_1 та рухаючись ближче до середини дороги не вибрав безпечної швидкості і допустив зіткнення із зустрічним автомобілем НОМЕР_2 водій якого ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_5. Під час ДТП тілесних ушкоджень не отримано. В протоколі вказано, що ОСОБА_1 порушив п. 11.2 Правил дорожнього руху за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП, орган /посадова особа/ при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує ряд питань, в тому числі чи правильно складено протокол та інші матеріали про адміністративне правопорушення, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Судом встановлено, що працівниками Оржицького ВП Лубенського відділу ГУ НП в Полтавській області не виконано вимоги Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015 року (далі Інструкція). Згідно розділу VIII Інструкції до протоколу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, додаються: схема місця ДТП (додаток 7), яку підписують учасники ДТП та поліцейський; пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); показання технічних приладів (у разі їх наявності); показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності); інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що вказаних вимог Інструкції при досудовому провадженні в даній справі дотримано не було.

Так, в матеріалах справи наявна план-схема місця ДТП, проте вона не відповідає вимогам Інструкції та не здійснена на відповідному бланку схеми місця ДТП - додаток 7 до Інструкції, яким встановлені вимоги до такої схеми.

Також, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено чи спричинено пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у звязку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв'язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У нещодавно прийнятому рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серія АП2 № 167423 від 27.01.2017 року,не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та допущена неповнота при складанні адміністративного протоколу та додатків до нього, що унеможливлюють повний, всебічний та об'єктивний розгляд справи в судовому засіданні, при цьому суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення.

На підставі викладеного та керуючись, ст. 6, 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 7, 256 КпАП України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Повернути справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП до Оржицького ВП ГУ НП в Полтавській області для належного дооформлення на виконання вимог ст. 256 КУпАП.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з моменту її винесення через Оржицький районний суд Полтавської області.

Суддя Т.В. Грузман