Справа № 500/2865/17
Провадження № 3/500/788/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Присакар О.Я. ознайомившись з адміністративними матеріалами, що надійшли з Головного управління Держпраці в Одеській області відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, директора приватного акціонерного товариства «Ізмаїл-Наваско», мешкаючого за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Стара Некрасівка, Совхозний провулок, 2.

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, являючись директором приватного акціонерного товариства «Ізмаїл-Наваско», вчинив адміністративне правопорушення порушення законодавства про працю за період з січня 2016 року по квітень 2017 року, згідно акту перевірки від 14.04.2017 року за №15-17-009/0405, а саме:

- ч. 1,2 ст. 115 Кодексу законів про працю України, ч.1 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці» - в порушення вимог законодавства у Товаристві не проводиться виплата заробітної плати не менше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Так, згідно розрахунково-платіжних відомостей та відомостей на виплату грошей, заробітна плата працівникам виплачувалась: за травень 2016 року 10.06.2016 року, за червень 08.07.2016 року, за липень 2016 12.08.2016 року, за серпень 2016 року 08.08.2016 року, за вересень 2016 року 10.10.2016 року, за жовтень 2016 року 08.11.2016 року, за листопад 2016 року 08.12.2016 року, за грудень 2016 року 10.01.2017 року, за січень 2017 року 08.02.2017 року, за лютий 2017 року 09.03.2017 року, за березень 2017 року станом на день перевірки заробітна плата знаходиться у стадії нарахування;

- ч.4 ст. 115 Кодексу законів про працю України, ст.. 21 Закону України «Про відпустки» - в порушення вимог законодавства заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки не виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки, а саме основна щорічна відпустка була надана наступним працівникам: 1. згідно наказів від 01.04.2016 року №8, 9, 10, 11 щорічна основна відпустка була надана ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з 01.04.2016 року, але заробітна плата за весь час щорічної відпустки була виплачена лише 11.05.2016 року, що підтверджується копією розрахунково-платіжної відомості №НЗП-018 за квітень 2016 року та відомостями на виплату грошей № ВЗП-000039 та № ВЗП-000040 від 11.05.2016 року, 2. згідно наказу від 01.06.2016 року №17 щорічна основна відпустка була надана ОСОБА_6, з 02.06.2016 року але заробітна плата за весь час щорічної відпустки була виплачена лише 08.07.2016 року, що підтверджується копією розрахунково-платіжної відомості № НЗП-028 за червень 2016 року та відомістю на виплату грошей №ВЗП-000056 від 08.07.2016 року, 3. згідно наказу від 03.10.2016 року №30 щорічна основна відпустка була надана ОСОБА_7, з 03.10.2016 року, але заробітна плата за весь час щорічної відпустки була виплачена лише 08.11.2016 року, що підтверджується копією розрахунково-платіжної відомості №НЗП-053 за жовтень 2016 року та відомістю на виплату грошей № ВЗП-000091 від 08.11.2016 року, 4. згідно наказів від 03.01.2017 року №2, 3-п, 4-п, 5-п щорічна основна відпустка була надана ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 з 04.01.2017 року, але заробітна плата за весь час щорічної відпустки була виплачена лише 08.02.2017 року, що підтверджено копією розрахунково-платіжної відомості № НЗП-002 та № НЗП-004 за січень 2017 року та відомостями на виплату грошей №ВЗП-000013 та № ВЗП-000017 від 08.02.2017 року;

- ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від товариства не проводиться в день звільнення. Так, 1. ОСОБА_12 була звільнена 31.10.2016 року (наказ від 31.10.2016 року за №32), але розрахунок отримала лише 08.11.2016 року, що підтверджено копією розрахунково-платіжної відомості №НЗП-053 за жовтень 2016 року та відомістю на виплату грошей №ВЗП-000091 від 08.11.2016 року, 2. ОСОБА_13В, та ОСОБА_14 були звільнені 30.11.2016 року (накази від 30.11.2016 року №33, 34), але розрахунок отримали лише 08.12.2016 року, що підтверджується копією розрахунково-платіжної відомості № НЗП-061 за листопад 2016 року та відомістю на виплату грошей № ВЗП-000105 від 08.12.2016 року, 3. ОСОБА_6 був звільнений 16.12.2016 року (наказ від 16.12.2016 року №37), але розрахунок отримав лише 10.01.2017 року, що підтверджено копією розрахунково-платіжної відомості №НЗП-065 за грудень 2016 року та відомістю на виплату грошей №ВЗП-000001 від 10.01.2017 року, 4. ОСОБА_15 була звільнена 31.01.2017 року (наказ від 31.01.2017 року №13-п), але розрахунок отримала лише 08.02.2017 року, що підтверджено копією розрахунково-платіжної відомості №НЗП-002 за січень 2017 року та відомістю на виплату грошей №ВЗП-000017 від 08.02.2017 року.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП за ознаками порушення вимог законодавства про працю та охорону праці.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав та дав пояснення за обставинами справи.

Вина правопорушника підтверджується матеріалами справи, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення № 15-17-009/0237 від 17.04.2017 року;

-витягом з акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 15-17-009/0405 та іншими матеріалами справи.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення суд враховує обставини, згідно ст.ст. 34,35 КУпАП, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, з урахуванням чого застосовує адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. ст. 41 ч. 1, 283 Кодекси України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 510 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп., зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя: ОСОБА_16