АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/778/17 Головуючий у І-й інстанції Дяченко І.В.
Справа № 199/4295/17-п Головуючий в ІІ інстанції Мазниця А.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2, на постанову ОСОБА_3 Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. В.Мономаха, 29/10,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн., стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, 12.06.2017 року близько 09:30 год. в м. Дніпро на перехресті вул. Водопровідної та вул. Полтавське шосе водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по другорядній дорозі, у порушення вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху, не надавши дорогу транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, що потягло пошкодження вказаних транспортних засобів, тим самим вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження, оскаржувану постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи своє клопотання про поновлення строків апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, апелянт зазначив, що в судове засідання ОСОБА_2 належним чином викликано не було, про існування вказаної постанови від дізнався з єдиного реєстру судових рішень 21.07.2017 року, до цього копію постанови йому не було вручено.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, захисник зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що при складанні протоколу посадовою особою не в повному обсязі викладено суть адміністративного правопорушення, а зазначені у ньому обставини не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, при цьому суд не мав права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки таким чином перебирає на себе функції обвинувачення.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_2 та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали, на її задоволенні наполягали; потерпілу ОСОБА_5, яка проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на її безпідставність; показання свідка ОСОБА_6; вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, приходить до наступних висновків.

Так, статтями 289, 294 КУпАП встановлено десятиденний строк оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати справу.

Оскільки апелянт заявив відповідне клопотання, а в матеріалах справи відсутні відомості як про належне повідомлення ОСОБА_2 про день та час судового засідання, в якому було винесено оскаржувану постанову, та його участь у даному засіданні, так і про отримання її копії у межах строку апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що цей строк був пропущений з поважної причини, і вважає за необхідне його поновити та розглянути апеляційну скаргу по суті.

Аналізуючи з урахуванням доводів апеляційної скарги висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає його законним і обґрунтованим, таким, що відповідає фактичним обставинам справи, та повністю узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; схемою місця події, що була підписана без зауважень всіма учасниками пригоди, в тому числі самим ОСОБА_2, з фототаблицею до неї; письмовими показаннями потерпілої ОСОБА_5, свідка ОСОБА_6, та, частково, свідка ОСОБА_7 і самого ОСОБА_2; показаннями свідка ОСОБА_6 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції, та доведеність вини правопорушника поза розумним сумнівом. Даними доказами беззаперечно підтверджується, що причиною дорожньо-транспортної пригоди за участю водіїв ОСОБА_5 та ОСОБА_2 стало невиконання водієм ОСОБА_2 вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху в частини ненадання на нерегульованому перехресті дороги автомобілю, що рухається по головній дорозі.

Доводи ОСОБА_2 та його захисника щодо відсутності вини цього водія у настанні дорожньо-транспортної пригоди суд апеляційної інстанції оцінює критично.

Так, ОСОБА_6 є сторонньою незацікавленою особою, був вперше опитаний на місці подій безпосередньо після настання пригоди як її очевидець (а.с. 6) та розумні підстави для сумнівів в правдивості його показань відсутні. Будучи допитаним в суді апеляційної інстанції, цей свідок пояснив, що у момент, який безпосередньо передував настанню дорожньо-транспортної пригоди, він, керуючи автомобілем, рухався по вул. Полтавське шосе у напрямку, зустрічному до напрямку руху автомобіля НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5 Під час свого руху ОСОБА_6 бачив, як з другорядної дороги до перехрестя з вул. Полтавське шосе, з правого відносно напрямку його руху боку, під'їхав мікроавтобус "Мерседес-Бенц", загальмував перед перехрестям та почав рух прямо через вул. Полтавське шосе. Коли вказаний автомобіль перетнув смугу руху автомобіля під керуванням свідка ОСОБА_6 та почав перетинати зустрічну смугу руху, відбулося його зіткнення з автомобілем "Хюндай", який рухався у зустрічному для цього свідка напрямку.

ОСОБА_6 наполягав на тому, що зазначений автомобіль "Хюндай" він добре бачив вже в момент, коли мікроавтобус "Мерседес-Бенц" пригальмував перед перехрестям, і небезпека наступного маневру водія ОСОБА_2 була для нього очевидною, що безсумнівно підтверджує, що і водій ОСОБА_2 міг бачити автомобіль "Хюндай" та, проявивши належну обачність і виконавши вимоги Правил дорожнього руху, запобігти настанню дорожньо-транспортної пригоди.

Зважаючи на вказані показання свідка ОСОБА_6, суд апеляційної інстанції критично оцінює пояснення ОСОБА_2 та письмові пояснення свідка ОСОБА_7, який перебував в мікроавтобусі "Мерседес-Бенц" під керуванням останнього, у тій частині, що автомобіль "Хюндай" в момент, коли мікроавтобус "Мерседес-Бенц" почав рух через перехрестя, не перебував в їх полі зору.

Крім того, згідно матеріалам справи, зокрема опису пошкоджень транспортних засобів (а.с. 2/зв), зіткнення останніх відбулося з контактом між передньою частиною мікроавтобуса "Мерседес-Бенц" та лівою боковою поверхнею автомобіля "Хюндай" в районі задньої лівої двері. Таким чином, саме мікроавтобус "Мерседес-Бенц", рухаючись вперед, здійснив зіткнення з автомобілем "Хюндай", який рухався у напрямку, перпендикулярному до напрямку його руху справа наліво відносно нього, і в момент контакту був близький до того, аби звільнити шлях мікроавтобусу під керуванням правопорушника.

Також приймається до уваги, що згідно власним поясненням ОСОБА_2, які узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_6, перед виїздом на перехрестя мікроавтобус "Мерседес-Бенц" зупинився, після чого, відповідно до схемі дорожньо-транспортної пригоди, проїхав до місця зіткнення близько 13 метрів, а отже не міг за цей час набрати швидкість, яка не дозволяла б ОСОБА_2 своєчасно відреагувати на наближення автомобіля "Хюндай", що у свою чергу свідчить про крайню неуважність правопорушника.

У зв'язку з вищенаведеним суд апеляційної інстанції критично ставиться до доводів апелянта про те, що для з'ясування обставин, які мають значення для справи, є необхідним застосування спеціальних знань, і не вбачає підстав для призначення судової автотехнічної експертизи, як на цьому наполягає захисник.

З тих самих міркувань не вбачається підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови суду, яка є законною та обгрунтованою.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Строк апеляційного оскарження - поновити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

ОСОБА_3 Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2017 року щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП залишити без змін.

ОСОБА_3 набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_8