Номер провадження: 33/785/738/17
Номер справи місцевого суду: 522/2522/17
Головуючий у першій інстанції Ільченко Н. А.
Доповідач Толкаченко О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Толкаченко О.О., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 13 лютого 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт строком на 30 годин. Стягнутий судовий збір в сумі 320 грн. в дохід держави.

Відповідно до постанови суду, 18 січня 2017 року, ОСОБА_2, знаходячись у АДРЕСА_1, висловлювався нецензурною лайкою на адресу свого батька ОСОБА_3, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.173-2 КУпАП.

Не погодившись з зазначеною постановою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначила, що справа у відношенні неї була розглянута за її відсутності, та без належного її виклику у судове засідання. При цьому, ОСОБА_2 стверджує, що вона не була згодна з протоколом про адміністративне правопорушення відносно неї та не згодна з постановою суду першої інстанції, оскільки будь-яких правопорушень не вчиняла, а конфлікт виник на підставі того, що її батько дав згоду на проживання в їх спільній квартирі раніше судимому чоловікові, який зловживає спиртними напоями та систематично наносить побої ОСОБА_2

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про час і місце розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною другою зазначеної норми права встановлено, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.173-2 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов'язковою.

Між тим з матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції при розгляді даної справи не додержався вимог вказаних норм закону, оскільки розглянув справу про адміністративне правопорушення за ст.173-2 КУпАП у відношенні ОСОБА_2 за відсутністю особи, що притягається до адміністративної відповідальності, при цьому не повідомивши її про час та місце розгляду справи, як того вимагає ч.1 ст.277-2 КУпАП.

Обґрунтовуючи своє рішення про можливість розгляду справи за відсутністю ОСОБА_2 суд першої інстанції послався на її заяву, в якій вона нібито просила розглядати справу за її відсутності.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 категорично заперечувала, що писала зазначену заяву та пояснила суду, що почерк в ній схожий на почерк її матері. Крім того, ОСОБА_2 не була згодна зі складеним відносно неї протоколом про адміністративне правопорушення за ст.173-2 КУпАП.

Вимоги частин 1 та 2 ст.268 КУпАП, а також невизнання ОСОБА_2 своєї вини в інкримінованому їй адміністративному правопорушенні, на думку апеляційного суду унеможливлювали розгляд справи судом першої інстанції за відсутністю ОСОБА_2

Одночасно з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 категорично не погодилась з тим, що вона вчинила правопорушення при викладених у зазначеному протоколі обставинах (а.с.2).

Розглядаючи дану справу, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги і в частині того, що постанова суду першої інстанції є незаконною, оскільки постановлена з істотними порушеннями вимог діючого КУпАП та неповнотою дослідження доказів.

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 р.; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 р.

Прецедентна практика ЄСПЛ застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 р.; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 р.); дрібні правопорушення пов'язані з нанесенням шкоди (Рішення ЄСПЛ в справі «Лауко та Кадубеч проти Словаччини», від 2 вересня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI).

ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору "кримінального обвинувачення" до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»).

Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення слід керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

Як вже було встановлено апеляційним судом, справа про адміністративне правопорушення була розглянута судом першої інстанції за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та без належного сповіщення її про час та місце розгляду справи, чим були порушені права ОСОБА_2, передбачені ст. 268 КУпАП.

Таким чином судом першої інстанції не було виконано обов'язок щодо забезпечення кожному учаснику реального доступу до правосуддя, що вимагається ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП лише на підставі дослідження письмових доказів, які наявні у справі про адміністративне правопорушення. При цьому суд першої інстанції не дотримувався принципів безпосередності дослідження доказів, рівності сторін перед судом, змагальності, порушив гарантовані Конституцією України право ОСОБА_2 на захист від пред'явленого обвинувачення, а також положень ст.6 Європейської Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, згідно якої кожен хто обвинувачується в скоєнні злочину, має право на виклик та допит його свідків, на тих же підставах, що і свідків, які свідчать проти нього. А також допитувати свідків, які свідчать проти нього.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Жуковський проти України» від 03 березня 2011 року наголошується, що за загальним правилом пункти 1 і 3 «d» статті 6 Конвенції вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечувати показання свідка обвинувачення і допитати його або під час надання останнім своїх показань, або пізніше.

Встановлені апеляційним судом порушення вимог КУпАП та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, допущені при розгляді даної справи є безперечною підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

При цьому, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути порушення закону, допущені судом першої інстанції оскільки відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

З матеріалів справи вбачається, що події, які розглядаються мали місце 18 січня 2017 року. Таким чином, на момент апеляційного перегляду закінчився трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст.38 КУпАП.

Положеннями п.7 ч.1 ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

За таких обставин, приходжу до висновку, що провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Враховуючи закінчення строку накладення адміністративного стягнення та необхідність закриття справи з цих підстав, апеляційний суд не розглядає інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_2

За таких обставин, вважаю, що у відповідності до п.2 ч.8 ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, постанова судді підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.62 Конституції України, статями 38, п.7 ч.1 247, п.2 ч.8 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя апеляційного суду Одеської області, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2017 року - задовольнити.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2017 року, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП - скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.7 ч.1 247 КУпАП, в зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області О.О. Толкаченко