П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Рибалко Н.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 23 вересня 2017 року о 19:30 год. на перехресті вул.Перемоги та б-ру Шевченка у м.Запоріжжя керував транспортним засобом Hyundai Accent державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння із застосуванням спеціальних технічних засобів та в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

У судове засідання ОСОБА_1 не зявився, з"явився його адвокат ОСОБА_2, який суду пояснив, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП, він був не згоден з діями працівників поліції, які звинуватили його в тому, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння, медичного огляду він не потребував, та не відмовлявся від нього, понятих він не бачив.

Заслухавши пояснення адвоката, дослідивши матеріали про адміністративне правопорушення, проаналізувавши надані у розпорядження докази, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи записів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне та вмотивоване рішення.

За протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 217682 від 23 вересня 2017 року, дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 130 ч. 1КУпАП.

Процедура встановлення факту перебування особи, що керує транспортним засобом, у стані алкогольного спяніння нормативно врегульована положеннями «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 р. № 1452/735, згідно Розділу ІІ якої за наявності ознак алкогольного сп'яніння поліцейський проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до п. 7 Розділу І вказаної Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп»яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Чинним законодавством передбачені також спеціальні нормативні вимоги до процедури оформлення співробітниками поліції матеріалів за фактом відмови особи, що керує транспортним засобом, від проходження медичного огляду у встановленому порядку. Так, згідно п. 6, п. 7 Розділу ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС від 07.11.2015 р. № 1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 зазначив, що ОСОБА_1 не мав ознак алкогольного спяніння, від проходження огляду на предмет встановлення стану алкогольного спяніння не відмовлявся, оскільки йому не було запропоновано пройти вказаний огляд ані на місці зупинки транспортного засобу під його керуванням, ані в уповноваженому медичному закладі. Крім того, понятих, зазначених у протоколі, ОСОБА_1 не бачив. Такі його доводи під час судового розгляду спростовані не були.

У судове засідання свідки, зазначені в протоколі не зявилися.

Досліджений відеозапис не підтверджує того, що у присутності свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду як за допомогою технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу поліцейським, так і у медичному закладі.

Також приймається до уваги, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відмовившись від проходження огляду на стан спяніння у присутності свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4П о 19:30 годин 23.09.2017 р., в той час як згідно письмовим поясненням свідків, відеозапису, такі обставини вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не підтверджені, що ставить під сумнів правильність викладення фактичних обставин у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у тій частині, що у присутності вказаних свідків йому було запропоновано пройти огляд на стан спяніння, від чого він відмовився.

Інші докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, судом досліджені не були та в матеріалах провадження відсутні.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Зважаючи на те, що згідност. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим справа про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п. 1ст. 247 КупАП - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП,ст. 283-285 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, - закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Н.І.Рибалко