Справа № 163/511/17
Провадження №3/163/348/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Гайдук А.Л., за участі представника Волинської митниці ДФС ОСОБА_1, розглянувши, направлені Волинською митницею ДФС, матеріали справи за протоколом №2856/20500/2016 про притягнення до відповідальності за ст.ст.471, 472 МК України

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, приватного підприємця, РНОКПП НОМЕР_1, закордонний паспорт серії ЕМ №007840, виданий 27.03.2007 року органом 1402, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 06.12.2016 року приблизно о 13 год. 50 хв., слідуючи з ОСОБА_3 в Україну через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС, в якості водія автомобіля марки «Фольксваген Кадді», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю «зелений коридор», переміщуючи в зазначеному автомобілі, без ознак приховування, духову шафупіч «Smeg SF750BS», вагою 42,6 кг, вартістю 27468,07 грн., яка перевищила встановлену неоподатковувану норму, передбачену ч.1 ст.374 МК України, по вартості, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.471 МК України.

Крім цього, ОСОБА_2 ставиться у вину те, що він, при тих же обставинах, не задекларував даний товар, тобто не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей (назва, вартість … тощо) про товари, які підлягають обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 472 МК України.

ОСОБА_2 на розгляд справи в суд не зявився, про причини неявки не повідомив, хоча при складанні протоколу про порушення митних правил Волинською митницею ДФС належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи в суді.

Представник Волинської митниці ДФС під час розгляду протоколу висловила позицію про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні порушень митних правил, передбачених ст.ст.471, 472 МК України, та, на підставі ч.2 ст.36 КУпАП, просила накласти на останнього стягнення в межах санкції ст.472 МК України, стягнути витрати митниці за зберігання товару та судовий збір.

Заслухавши представника митниці та дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, обєктивно доводиться зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про порушення митних правил №2856/20500/2016 від 06.12.2016 року (а.с.1-3); контрольним талоном для проходження по «зеленому коридору» від 06.12.2016 року (а.с.4); актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №205020101/2016/201000 від 06.12.2016 року, у якому зафіксовано факт переміщення ОСОБА_2 духової шафипечі «Smeg SF750BS», вагою 42,6 кг та вартістю 4421,06 польських злотих, яка встановлена на підставі предявленої ОСОБА_2 фактури №2/12/2016, яку він дістав з-під козирка зі сторони пасажира (а.с.5); письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 06.12.2016 року (а.с.7); копією фактури №2/12/2016 від 05.12.2016 року, виписаної на імя ОСОБА_2, відповідно до якої вартість переміщуваної останнім духової шафипечі «Smeg SF750BS» становить 4421,06 польських злотих, що згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 06.12.2016 року (100 польських злотих = 621,3005 грн.) складає 27468,07 грн., що еквівалентне 982,35 євро, виходячи з курсу валют 100 євро = 2796,1627 грн. (а.с.9).

Щодо наявних у справі письмових пояснень ОСОБА_2, викладених на порваному на чотири частини аркуші, то суд їм оцінки не дає, так як вони не містять підпису інспектора митниці, який відбирав пояснення ОСОБА_4, як і кінцевого підпису особи, яка їх давала, а причина долучення цих пояснень у такому вигляді для суду є незрозумілою, оскільки у жодному зібраному у справі доказі не зафіксовано обставин чи фактів, які зазначені пояснення можуть доводити, а службової записки інспектора митниці з відображенням обставин проходження ОСОБА_2 митного контролю та причин, з яких дані пояснення були порвані та ким саме, до матеріалів справи не додано.

Частиною 1 статті 374 МК України визначено, що товари … сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об'єктами оподаткування митними платежами.

Відповідно до ст.471 МК України, передбаченим у цій статті адміністративним правопорушенням є порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Таким чином, з огляду на викладені норми МК України та встановлені фактичні обставини слід дійти висновку, що ОСОБА_2 своїми діями порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю «зелений коридор» шляхом переміщення через митний кордон України товару, який перевищив дозволену неоподатковувану норму, визначену у ч.1 ст.374 МК України, по його вартості, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.471 МК України.

Щодо кваліфікації дій ОСОБА_2 за ст.472 МК України, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмово, усно, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

У відповідності до вимог ст. 472 МК України адміністративним правопорушенням є недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Об'єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується дією (недостовірне декларування), або ж бездіяльністю (недекларування). Тобто, це незаявлення за встановленою письмовою, усною, або будь-якою іншою формою відомостей або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму і інших відомостей для митної мети.

Однак, як вбачається зі змісту протоколу про порушення митних правил, складеного відносно ОСОБА_2, він не відповідає диспозиції вищевказаної норми, оскільки у ньому не сформульовано звинувачення за ст.472 МК України, відповідно й не розкрито об'єктивної сторони даного правопорушення.

Посадовою особою митниці використано формальний підхід та зроблені формальні висновки щодо наявності в діях ОСОБА_2 такого правопорушення, які не ґрунтуються на належних та допустимих доказах. При цьому, такі висновки органу доходів і зборів викладені лише у протоколі про порушення митних правил, з якого неможливо зрозуміти у чому полягає вчинення останнім правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, якими його діями воно вчинено і чим це підтверджується.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 слідував автомобілем марки «Фольксваген Кадді», р.н.з. АН2390КВ, спрощеною смугою митного контролю «зелений коридор»та, окрім духової шафи - печі, інших товарів не перевозив.

Протоколом про порушення митних правил стверджено, що ОСОБА_2 під час проходження митного контролю повідомив про переміщення ним зазначеного товару, що свідчить про його усне декларування, яке в силу ст.257 МК України є однією з форм декларування.

При цьому суд зазначає, що саме по собі переміщення товару понад неоподатковувані норми смугою митного контролю «зелений коридор» не може утворювати складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_2, при вїзді на смугу руху «зелений коридор» останній попросив декларацію для письмового декларування товару.

Натомість, зібрані у матеріалах справи докази вказують на те, що посадові особи митниці митної декларації ОСОБА_2 не надали, про що свідчить її відсутність в матеріалах справи.

Таким чином, наведене дає підстави для висновку, що декларування переміщуваного товару духової шафи-печі ОСОБА_2 здійснив в усному порядку, при цьому був позбавлений можливості заповнити митну декларацію в письмовій формі, що у своїй сукупності вказує на відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, а саме незаявлення за встановленою формою точних і достовірних відомостей про товар, який підлягає обов'язковому декларуванню.

При накладенні стягнення на ОСОБА_2 за ст.471 МК України, суд враховує характер та обставини вчиненого правопорушення, дані про його особу, зокрема те, що він вперше притягується до відповідальності за порушення митних правил, ступінь його вини у вчиненому, відсутність обставин, що помякшують та обтяжують відповідальність, і вважає, що відносно нього слід застосувати стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яке не містить альтернативи.

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, а також враховуючи те, що ввезений товар не заборонений та не обмежений до переміщення через митний кордон України, будь-яких обґрунтованих підстав для його вилучення в порядку ст.511 МК України під час складання протоколу не було, а тому, відповідно, й підстав для стягнення витрат за його зберігання на митному складі у справі немає.

З цих же мотивів, вилучений товар підлягає поверненню ОСОБА_2 після його митного оформлення та сплати митних платежів.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника слід стягнути судовий збір в розмірі 320 грн.

Керуючись ст.ст. 522, 527, 528 МК України, п.1 ст.247 КУпАП , п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», на підставі ст.ст. 471, 472 МК України, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, і накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Штраф в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень підлягає стягненню на рахунок 5262 в ГУДКСУ у Волинській області (МФО 803014, , одержувач УДКСУ в Любомльському районі, код класифікації доходів бюджету 21081100, призначення платежу «адміністративні штрафи у справі про порушення митних правил»).

Провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ст.472 МК України закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 320 (триста двадцять) гривень судового збору на рахунок 0262 в ГУДКСУ у Волинській області (МФО 803014, , отримувач УДКСУ в Любомльському районі, код класифікації доходів бюджету 22030001).

Вилучену, згідно протоколу про порушення митних правил №2856/20500/2016 від 06.12.2016 року, духову шафупіч «Smeg SF750BS», вагою 42,6 кг, - повернути ОСОБА_2 після відповідного її митного оформлення та сплати митних платежів.

Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи, органом доходів і зборів, який здійснював провадження у цій справі, протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд Волинської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області ОСОБА_5