Справа № 329/78/17
Провадження № 3/329/34/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року смт Чернігівка

Чернігівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Богослова А.В.,

за участі: секретаря судового засідання Силаєвої Т.М.,

прокурора Ніколаєнко Д.О.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, та її захисника-Загуменної І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу, що надійшла з Управління захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українки, громадянки України, зареєстрованої та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючої начальником управління фінансів ОСОБА_2 районної державної адміністрації, до адміністративної відповідальності раніше не притягувалася,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст.172-7 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, розпорядженням голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації Запорізької області (далі-Чернігівська РДА) №1-к від 09.01.2014 призначена на посаду начальника Управління фінансів ОСОБА_2 РДА із встановленням розпорядженням голови ОСОБА_2 РДА №60-к від 01.06.2016 шостого рангу державного службовця категорії «Б», і відповідно до п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» є субєктом, на якого поширюється дія цього Закону. Також ОСОБА_1 19.06.2015 ознайомилася із Законом України «Про запобігання корупції», про що свідчать Відомості щодо ознайомлення із Законом України «Про запобігання корупції», в яких наявний підпис останньої.

ОСОБА_1, обіймаючи посаду начальника Управління фінансів ОСОБА_2 РДА, бувши особою, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», на підставі підписаних нею особисто Наказів Управління фінансів ОСОБА_2 РДА «Про преміювання працівників»: від 25.01.2016 №3 самостійно встановила собі премію в розмірі 40% від посадового окладу; від 19.02.2016 №5 самостійно встановила собі премію в розмірі 10% від посадового окладу; від 25.03.2016 №8 самостійно встановила собі премію в розмірі 10% від посадового окладу; від 25.04.2016 №9 самостійно встановила собі премію в розмірі 10% від посадового окладу. В подальшому ОСОБА_1 отримала нараховану на підставі вищезазначених наказів премію: у січні 2016 року в розмірі- 610, 44 грн; у лютому 2016 року в розмірі - 175,50 грн; у березні 2016 року в розмірі -175,50 грн; у квітні 2016 року- 159,55 грн.

Однак, в порушення вимог п.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», після підписання нею відповідних наказів, якими самостійно встановила собі розмір відсотка премії, ОСОБА_1 свого безпосереднього керівника, в силу ст.11 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»,-голову ОСОБА_2 РДА, про наявність реального конфлікту інтересів, не повідомила.

Таким чином, своєю бездіяльністю ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП- неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Крім того, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, розпорядженням голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації Запорізької області (далі-Чернігівська РДА) №1-к від 09.01.2014 призначена на посаду начальника Управління фінансів ОСОБА_2 РДА із встановленням розпорядженням голови ОСОБА_2 РДА №60-к від 01.06.2016 шостого рангу державного службовця категорії «Б», і відповідно до п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» є субєктом, на якого поширюється дія цього Закону. Також ОСОБА_1 19.06.2015 ознайомилася із Законом України «Про запобігання корупції», про що свідчать Відомості щодо ознайомлення із Законом України «Про запобігання корупції», в яких наявний підпис останньої.

ОСОБА_1, обіймаючи посаду начальника Управління фінансів ОСОБА_2 РДА, бувши особою, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», прийняла рішення, в умовах реального конфлікту інтересів, шляхом особистого підписання Наказів Управління фінансів ОСОБА_2 РДА «Про преміювання працівників»: від 25.01.2016 №3, яким самостійно встановила собі премію в розмірі 40% від посадового окладу; від 19.02.2016 №5, яким самостійно встановила собі премію в розмірі 10% від посадового окладу; від 25.03.2016 №8, яким самостійно встановила собі премію в розмірі 10%; від 25.04.2016 №9, яким самостійно встановила собі премію в розмірі 10% від посадового окладу. В подальшому ОСОБА_1 отримала нараховану на підставі вищезазначених наказів премію: у січні 2016 року в розмірі- 610, 44 грн; у лютому 2016 року в розмірі - 175,50 грн; у березні 2016 року в розмірі -175,50 грн; у квітні 2016 року- 159,55 грн.

Однак, в силу положень п.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 зобовязана була не приймати вказаних рішень шляхом особистого підписання Наказів Управління фінансів ОСОБА_2 РДА «Про преміювання працівників» від 25.01.2016 №3, від 19.02.2016 №5, від 25.03.2016 №8, від 25.04.2016 №9, на підставі яких їй виплачена премія.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП- прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

В судовому засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності вину у вчинені вищезазначених адміністративних правопорушень не визнала. Суд пояснила, що рішення про преміювання працівників Управління фінансів ОСОБА_2 РДА вона приймала разом із своїм заступником ОСОБА_3 та головним бухгалтером ОСОБА_4 Крім того, після визначення розміру премії особисто собі, ходила до голови ОСОБА_2 РДА, і в усній формі повідомляла про розмір своєї премії і погоджувала такий розмір. В своїх діях не вбачає конфлікту інтересів.

Не дивлячись на невизнання провини у вчинених адміністративних правопорушень, вина ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами дослідженими під час розгляду справи.

1)Протоколом про адміністративне правопорушення №8 від 23.01.2017, на підставі якого зафіксовані обставини адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП.

2) Копіями Наказів Управління фінансів ОСОБА_2 РДА «Про преміювання працівників» від 25.01.2016 №3, від 19.02.2016 №5, від 25.03.2016 №8, від 25.04.2016 №9, в яких навпроти прізвища «ОСОБА_1Ю.» проставлені відповідні відсотки розміру премії. Ці накази підписані особисто ОСОБА_1, як начальником Управління фінансів ОСОБА_2 РДА.

3) Копіями розрахунково-платіжних відомостей за січень-квітень 2016 року, згідно яких ОСОБА_1 нарахована премія за відповідні місяці.

4) Копією особового рахункову №1 на імя ОСОБА_1, згідно якого остання отримала відповідні премії протягом січня-квітня 2016 року.

5) ОСОБА_2 РДА від 19.01.2017 №01-11/0018, згідно якого від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 РДА не надходили повідомлення про конфлікт інтересів.

6) Розпорядженням голови ОСОБА_2 РДА «Про призначення ОСОБА_1Ю.» від 09.01.2014 № 1-к, особової картки, присяги державного службовця та Відомостей щодо ознайомлення із Законом України «Про запобігання корупції», які підтверджують, що ОСОБА_1 є субєктом відповідальності за корупційні правопорушення.

7) Копією Положення про преміювання працівників Управління фінансів ОСОБА_2 РДА, в п.4.2 якого зазначено, що розмір премії працівникам встановлює начальник Управління фінансів.

Покази свідків ОСОБА_3, ОСОБА_5 які показали, що разом вирішували питання про преміювання працівників Управління фінансів ОСОБА_2 РДА, суд до уваги не приймає, оскільки відповідні накази про преміювання, які були підставою для нарахування та подальшої виплати премії, підписані особисто ОСОБА_1, як начальником управління. Також суд не бере до уваги покази свідків ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стосовно усного узгодження ОСОБА_1 з головою ОСОБА_2 РДА розміру премії, оскільки свідки не змогли послатися на жодні нормативні, організаційно- розпорядчи чи інші документи, що передбачають таке погодження. Крім того, жоден із свідків не були особисто присутніми під час такого погодження розміру премій ОСОБА_1 із головою ОСОБА_2 РДА, конкретного змісту розмови між ними, вони не чули.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 пояснив, що працює на посаді голови ОСОБА_2 РДА. Начальник управління фінансів ОСОБА_1 кожного разу усно погоджувала проект наказу про преміювання усіх працівників, де зазначені розміри премії. Свідок пояснив, що таке погодження ніяким чином не фіксувалося. Також свідок не зміг назвати конкретні нормативно - правові акти чи організаційно розпорядчі документи, що передбачають необхідність чи процедуру такого погодження з головою РДА. При цьому підставою для встановлення конкретного відсотка премії та її виплати, як зазначив сам свідок, був саме наказ начальника Управління фінансів ОСОБА_1, повідомлень про наявність конфлікту інтересів до нього від ОСОБА_1 не надходило. Отже в покази цього свідка також не можуть спростувати відсутність складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Також суд не приймає до уваги посилання сторони захисту на розпорядження ОСОБА_2 РДА «Про преміювання» за відповідні місяці, оскільки зі змісту таких розпоряджень вбачається, що останній надавав лише дозвіл на преміювання, а не визначав конкретний розмір (відсоток) премії начальника управління -ОСОБА_1

До уваги, як доказ, що може спростувати вину у вчиненні адміністративних правопорушень, не приймається й лист ОСОБА_2 РДА від 09.02.2017 №0218/01-28, оскільки в ньому відсутнє посилання на відповідні нормативно - правові чи організаційно-розпорядчі акти, що передбачають обовязкове погодження головою РДА наказів про преміювання, які підписувалися ОСОБА_1 Більше того, в цих наказах відсутні підписи голови ОСОБА_2 РДА про їх погодження.

У звязку із тим, що під час судового розгляду була встановлена подія адміністративного правопорушення і наявність його складу в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підстав для задоволення клопотання захисника про його закриття за відсутністю складу адміністративного правопорушення,- не вбачається.

Обставин, що помякшують відповідальність за вчинене правопорушення судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність за вчинене правопорушення судом також не встановлено.

Відповідно до ч .2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Правила, встановлені ст. 36 КУпАП, допускають розгляд одним і тим же органом справ про адміністративні правопорушення відносно особи, яка вчинила кілька адміністративних правопорушень.

Вирішуючи питання про стягнення, що має бути накладене на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме враховується той факт, що ОСОБА_1 раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності, позитивно характеризується за місцем роботи. Також судом враховується ступінь вини, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

У звязку з накладенням адміністративного стягнення, на підставі статті 40-1 КУпАП, з особи, що притягується до адміністративної відповідальності необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 320 гривень.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, ч. ч. 1, 2 ст. 172-7, 221, 283, 284, 294 КУпАП суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 150 (сто пятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550 (дві тисячи пятсот пятдесят) гривень.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (пять тисяч сто) гривень.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 (пять тисяч сто) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим чи його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Запорізької області через Чернігівський районний суд Запорізької області.

Строк предявлення постанови до виконання до 23.05.2017.

Суддя А.В.Богослов