АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 644/3109/17 Головуючий 1-ї інстанції
Провадження № 33/790/861/17 ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської областіу складі судді судової палати з розгляду кримінальних справи ОСОБА_2, за участю захисника особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 УКпАП ОСОБА_3, - адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.06.2017 року у відношенні ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.06.2017 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає за адресою : АДРЕСА_1, визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Як встановлено судом з посиланням на зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 243373 від 05.05.2017 року, в цей день о 14-10 ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Mazda 323», державний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись в м. Харкові по вул. Біблика, 9 керувала автомобілем з ознаками наркотичного сп'яніння: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку відмовилась у присутності двох свідків, чим порушила п. 2.5 Правил Дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням адвокат ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в які просить скасувати постанову від 26.06.2017 року та звільнити ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності обмежившись усним зауваженням.

Вказує, що судом було безпідставно відмовлено у передачі матеріалів справи відносно ОСОБА_3 на розгляд трудового колективу, ОСОБА_3 позитивно характеризується, вона має ряд захворювань, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягалась, бере участь у діяльності громадської організації, та позбавлення її права керування транспортними засобами негативно впливає на її громадську діяльність та її матеріальному стані.

Апелянт заявляє, що він як Голова Профспілки Працівників федерації професійних спілок України, особисто гарантує контроль щодо виправлення та перевиховання ОСОБА_3

Заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_4, який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апеляційний суд не вбачає підстав вважати вимоги вказаної правової норми недотриманими суддею суду першої інстанції.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 зазначив, що ОСОБА_3 не заперечує вину у вчиненому правопорушенні та її визнає, але просив відносно неї застосувати положення ст. 21 КУпАП з посиланням на те, що суддею суду першої інстанції було безпідставно відмовлено в такому клопотанні.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно положень ст. 21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Посилання апелянта на те, що йому було безпідставно відмовлено у переданні матеріалів відносно ОСОБА_3 на розгляд трудового колективу, апеляційний суд оцінює критично, оскільки суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні такого клопотання, аргументовано зазначив, що вчинене ОСОБА_3 правопорушення могло призвести до суспільно-небезпечних наслідків, а також зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, яким чином громадські організації будуть реалізовувати громадський вплив на правопорушника. Слід відмітити, що такі данні також не були надані і апеляційному суду.

Також суддею суду першої інстанції при призначенні виду та міри стягнення було враховано характер вчиненого ОСОБА_3 правопорушення, її особа, ступінь її вини, обставини, що пом'якшують відповідальність.

З вище викладеного, вважаю, що підстав для застосування положень ст. 21 КУпАП за доводами апеляційної скарги не має, а тому постанова від 26.06.2017 року скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.06.2017 року у відношенні ОСОБА_3 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_2