АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/649/2017 Постанова винесена суддею Карабань В.М.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 та захисника Миненка С.І., іншого учасника ДТП - ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Тиниця Бахмацького району Чернігівської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 гривень.

Згідно з постановою, ОСОБА_2 01 листопада 2016 року о 19 год. 15 хв., керуючи автомобілем марки «Тойота Кемрі», державний номерний знак НОМЕР_1, на Набережному шосе в м. Києві, не обрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Мітсубісі Лансер», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, що призвело до завдання обом транспортним засобам матеріальних збитків, чим порушив п.п. 2.3(б), 12.1, 13.1 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вказуючи, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього складений без з'ясування всіх обставин справи, а рішення судом постановлено однобічно, не об'єктивно, з порушенням норм Конституції України, матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу такого правопорушення.

Як зазначає апелянт, зіткнення його автомобіля з автомобілем «Мітсубісі Лансер» відбулося не внаслідок порушення ним ПДР України, а в результаті недотримання водієм автомобіля «Хюндай» ОСОБА_5, який рухався позаду, швидкісного режиму та безпечної дистанції, від чого спочатку відбулося зіткнення автомобіля «Хюндай» з його транспортним засобом, внаслідок чого він вдарив попереду їдучий автомобіль «Мітсубісі Лансер», під керуванням ОСОБА_4, і саме такі обставини ДТП підтверджуються характером механічних пошкоджень, що зазнали автомобілі, схемою місця ДТП, а також висновком експертного дослідження ТОВ «Експертна компанія «ІНДЕКС» № 0225 від 03 лютого 2017 року.

Вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення про його винуватість без належного дослідження й оцінки доказів у справі, в порушення вимог ст.ст. 247, 280 КУпАП, оскільки безпідставно не врахував його пояснення щодо обставин цієї ДТП, які є незмінними у провадженні, а також без достатнього обґрунтування прийняв до уваги пояснення інших учасників і свідків ДТП, які є суперечливими. Зокрема, суд не звернув увагу на те, що за змістом пояснень водія автомобіля «Мітсубісі Лансер» ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_6, вони не вказували про подвійний контакт їхнього автомобіля з його автомобілем, а пояснювали, що лише чули звук контакту, в той же час свідок ОСОБА_5, який їхав позаду нього, не міг бачити чи дотримувався він безпечної дистанції, бо його автомобіль значно більший за автомобіль свідка та має тоновані вікна, отже пояснення вказаних осіб не доводять його винуватість у вчиненому.

Крім того, як зазначає апелянт, суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про проведення в справі автотехнічної експертизи, проте висновками такого дослідження, яке було проведено після постановлення рішення судом першої інстанції, фактично доводиться його невинуватість у скоєнні адміністративного правопорушення та вина водія автомобіля «Хюндай» у порушенні ПДР України.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року, як законну та обґрунтовану, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2 та захисника Миненка С.І. на підтримку апеляційних вимог, заперечення ОСОБА_4 щодо доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додатково надані докази, допитавши свідків ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_7, а також експерта ОСОБА_8, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, положення ст. 278 КУпАП передбачають, що під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

За змістом ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, який є одним з основних джерел доказів, має містити дату і місце його складення, посаду, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Крім того, невід'ємною частиною протоколу про адміністративне правопорушення в провадженні щодо порушення ПДР є схема ДТП, в якій зазначаються вихідні данні, в тому числі і щодо кількості учасників конкретної ДТП, а також перелік видимих пошкоджень транспортних засобів, отриманих унаслідок ДТП.

Проте, як видно з матеріалів справи, орган, який склав протокол про адміністративне правопорушення та суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення цих вимог не виконали, оскільки не встановили обставин, які мають суттєве значення для правильного її вирішення.

Як убачається з матеріалів провадження, відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серія АП2 № 035245 за ст. 124 КУпАП, в якому зазначено, що він, 01 листопада 2016 року о 19 год. 15 хв., в м. Києві на Набережному шосе, керуючи транспортним засобом «Toyota Camry», в порушення п.п. 2.3(б), 12.1, 13.1 ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», під керуванням водія ОСОБА_4, в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Крім того, матеріали провадження містять копію протоколу про адміністративне правопорушення серія АП2 № 035246, складеного відносно ОСОБА_5 за ст. 124 КУпАП, згідно з яким, ОСОБА_9, 01 листопада 2016 року о 19 год. 15 хв., в м. Києві на Набережному шосе, керуючи транспортним засобом «Hyundai Accent», в порушення

п.п. 2.3(б), 12.1, 13.1 ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Toyota Camry», під керування водія ОСОБА_2, в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Водночас, зі схеми ДТП слідує, що в результаті події, яка відбулася 01 листопада 2016 року о 19 год. 15 хв., в м. Києві на Набережному шосе, що не заперечується всіма учасниками провадження, механічні пошкодження зазнали чотири транспортні засоби, у тому числі і автомобіль НОМЕР_3, яким керував водій ОСОБА_7, проте дані щодо такого учасника ДТП і механізму пошкодження автомобіля «Сіат» в жодному протоколі не відображені, що, з огляду на вимоги ст. 256 КУпАП, є неприпустимим.

За таких обставин, вважаю, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, і зазначене в даному випадку перешкоджає встановленню об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, отже і здійсненню повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи у відповідності до норм закону.

Не зважаючи на істотні порушення при оформленні протоколу, який є безпосереднім джерелом фактичних даних, на основі яких встановлюється правопорушення, суддя місцевого суду прийняв його до уваги як доказ вини особи та визнав встановленими обставини, які суперечать даним схеми ДТП.

Крім того, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що пояснення водія ОСОБА_2 суперечать поясненням водіїв ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо обставин ДТП. Між тим, незважаючи на те, що учасники ДТП давали різні пояснення щодо обставин вчинення ДТП ще під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення співробітниками патрульної поліції, останніми не було вчинено жодних дій, в тому числі шляхом залучення відповідного експерта, на спростування чи підтвердження спроможності версії як водія ОСОБА_2, що не він є винуватцем ДТП, так і версії водіїв ОСОБА_4 і ОСОБА_5

Зокрема, як в первинних поясненнях, так в судах першої і апеляційної інстанцій, ОСОБА_2 стверджував, що 01 листопада 2016 року, керуючи автомобілем «Хонда» та рухаючись в лівій полосі на Набережному шосе в м. Києві, зі швидкістю близько 60 км/год., коли він побачив як автомобіль «Мітсубісі», який рухався попереду нього, різко загальмував та зупинився, також загальмував та зупинився за метр від даного автомобіля, але в цей час відчув удар в задню частину свого автомобіля від автомобіля «Хюндай», в результаті чого здійснив зіткнення з попереду стоячим автомобілем.

При цьому наполягав на тому, що між його автомобілем та автомобілем «Мітсубісі» був лише один удар.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 пояснив, що 01 листопада 2016 року, керуючи автомобілем «Мітсубісі» та рухаючись в лівій смузі руху по Набережному шосе в м. Києві, зі швидкістю 60 км/год., побачив як попереду нього різко почав зупинятися потік автомобілів, а тому він також почав гальмувати. Коли зупинився, побачив в дзеркало заднього виду як до нього швидко наближається автомобіль «Хонда», про що сказав своїй дружині, - ОСОБА_6, яка перебувала на пасажирському сидінні. Розуміючи, що позаду їдучий автомобіль не зможе вчасно зупинитися, для уникнення зіткнення з цим автомобілем, він викрутив кермо свого автомобіля в сторону газону, проте в цей час відчув, а не почув, удар в задню частину автомобіля, а потім одразу і другий удар.

Не оспорював те, що під час складення схеми ДТП брав участь у визначенні місця зіткнення його автомобіля з автомобілем «Тойота», але вважав його умовним, в той же час стверджував, що в будь-яких інших замірах участі не брав, отже, на його думку, схема ДТП не в повному обсязі відображає фактичні обставини події.

Свідок даної пригоди ОСОБА_6 підтвердила в суді пояснення ОСОБА_4

Будучи допитаним в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_5 пояснив, що

01 листопада 2016 року він рухався на автомобілі «Хюндай» в сторону моста Патона та побачив як у автомобіля «Тойота», що рухався попереду нього, загорілися стоп-сигнали. Проте водій зазначеного автомобіля, не дотримавшись безпечної дистанції, здійснив зіткнення з попереду стоячим автомобілем «Мітсубісі», а потім вже він, не впоравшись з керуванням, здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота».

Звернув увагу, що місце зіткнення між його автомобілем і автомобілем «Тойота» визначалося по його гальмівному шляху та повинно бути близько 1,5 метрів від задньої частини його автомобіля, а тому заперечував те, що він протягнув своїм автомобілем автомобіль «Тойота» 15 метрів.

В суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_7 пояснив, що 01 листопада 2016 року рухався на автомобілі «Сіат» по Набережному шосе в сторону моста Патона, в крайній лівій полосі руху. Оскільки перед ним різко зупинився автомобіль, він також загальмував та увімкнув аварійну сигналізацію для інформування водія автомобіля, що рухався позаду. Побачив як автомобіль «Мітсубісі», що рухався позаду, безпечно зупинився. Через короткий проміжок часу після цього відчув поштовх в задню частину свого автомобіля, внаслідок чого автомобілю були завдані механічні пошкодження.

Свідок також зазначив, що інших транспортних засобів, що рухалися позаду, він не бачив, а обставини зіткнення з'ясував лише коли вийшов з автомобіля.

Вважав, що співробітники патрульної поліції безпідставно не залучили його до провадження як потерпілого.

Експерт ТОВ «Експерта компанія «ІНДЕКС» ОСОБА_8 у висновку № 0225 від 03.02.2017, виходячи з даних схеми ДТП, визначив, що в умовах цієї ДТП послідовність зіткнення транспортних засобів була такою - спочатку автомобіль Hyundai передньою частиною контактував з задньою частиною автомобіля Toyota, потім автомобіль Toyota своєю передньою частиною контактував з задньою частиною автомобіля Mitsubishi, а після цього відбувся наїзд автомобіля Mitsubishi на автомобіль SEAT. Крім того, експерт вважав, що в діях водія автомобіля Toyota ОСОБА_2 невідповідності вимогам п. 2.3.б), 13.1 та 12.1 ПДР підстав технічного характеру з технічної точки зору не вбачається.

Між тим, даний висновок експерта не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки експерту для дослідження не надавалися вихідні дані у вигляді первинних пояснень учасників ДТП, наданих ними одразу після пригоди, які мають суттєві суперечності щодо фактичних обставин ДТП, зокрема і щодо кількості контактів між транспортними засобами, та котрі, за поясненнями експерта в судовому засіданні апеляційного суду, можуть мати значення для кінцевого висновку щодо встановлення дійсного механізму даної ДТП.

Отже, наведені обставини, зокрема неузгодженість даних, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, з відомостями, зафіксованими у схемі ДТП, та істотні суперечності в поясненнях учасників цієї події, на переконання судді апеляційного суду, унеможливлювали розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 в суді, бо неповне і неправильне, виходячи із даних схеми ДТП, складення протоколу про адміністративне правопорушення, позбавило суддю місцевого суду можливості повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати обставини, за яких відбулася ДТП, встановити механізм зіткнень транспортних засобів та особу (осіб), яка є винуватою в порушенні ПДР, що призвело до пошкодження чотирьох автомобілів.

Враховуючи викладене, постанову судді місцевого суду не можна вважати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 слід повернути до Управління патрульної поліції в м. Києві для належного виконання вимог ст. 256 КУпАП та додаткової перевірки пояснень учасників ДТП щодо її обставин.

Під час проведення додаткової перевірки для встановлення дійсного механізму ДТП і особи (осіб), яка припустилася до порушення ПДР, внаслідок чого сталася дана ДТП, необхідно ретельно перевірити пояснення всіх водіїв-учасників пригоди, у тому числі і шляхом проведення експертних досліджень на підтвердження чи спростування доводів усіх учасників пригоди, усунути виявлені протиріччя у зібраних доказах і належним чином виконати вимоги ст. 256 КУпАП.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень та стягнуто судовий збір - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою матеріали справи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_2 повернути до Управління патрульної поліції в м. Києві для виконання вимог ст. 256 КУпАП та проведення додаткової перевірки.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста О.П.Павленко