№ 415/789/17
№ 3/415/323/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.17 року м. Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Березін А.Г., розглянувши матеріали справи, що надійшли від Головного управління ДФС у Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 ч. 1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення № 39 від 17.01.2017 року, вбачається, що 17 січня 2017 року о 06 годині, ОСОБА_1, надавав послуги по перевезенню пасажирів з м. Золоте до м.Лисичанська, на автомобілі ВАЗ 2108, держ. номерний знак НОМЕР_1, без відповідної на те державної реєстрації як субєкта підприємницької діяльності.

Під час розгляду матеріалів справи, судом встановлено, що дії ОСОБА_1, кваліфіковані за ознаками ст. 164 ч.1 КУпАП, санкцією якої передбачено відповідальність за порушення порядку провадження господарської діяльності.

Таким чином:

об'єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. Господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

об'єктивна сторона правопорушень, передбачених коментованою статтею, полягає у здійсненні діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

суб'єктом можуть бути особи, яким виповнилося 16 років.

суб'єктивна сторона визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

ОСОБА_1 у судовому засіданні винним себе у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 ч.1 КУпАП, не визнав та пояснив, що він 17.01.2017 року він дійсно надавав послуги по перевезенню пасажирів за маршрутом: місто Золоте - місто Лисичанськ, на автомобілі ВАЗ 2108, держ. номерний знак НОМЕР_1. Господарською діяльністю він не займається, як субєкт підприємницької діяльності не зареєстрований, вважає себе невинуватим, оскільки це був поодинокий випадок.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та дослідивши письмові матеріали справи, а також всі обставини справи в їх сукупності, приходить до висновку, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 ч.1 КУпАП, виходячи з наступного.

Ст. 62 Конституції України закріплює принцип судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого особа, яка притягується до відповідальності може бути визнана винною і покараною лише за умови, якщо її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена рішенням суду. Державні органи не мають права перекладати обов'язок доказування на особу, яка притягується до відповідальності. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно дост. 251 КУпАП- доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.252 цього Кодексу зазначено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про підприємництво» поняття «підприємництво» визначене як безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг із метою одержання прибутку. Тобто, однією з обовязкових ознак підприємницької діяльності є систематичність її здійснення. Відповідно до вимог чинного законодавства систематичною вважається діяльність у разі, коли вона здійснюється протягом календарного року більше трьох разів. У такому випадку громадяни зобовязані зареєструватись як субєкти підприємництва. При невиконанні цієї вимоги настає відповідальність за ст.164 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення № 39 від 17.01.2017 року, вбачається, що 17 січня 2017 року о 06 годині, ОСОБА_1, надавав послуги по перевезенню пасажирів місто Золоте місто Лисичанськ, на автомобілі ВАЗ 2108, держ. номерний знак НОМЕР_1, та співробітниками Державної фіскальної служби України відносно останнього складено протокол про адміністративне правопорушення (а.с.1-2).

Судом встановлено, що матеріалами справи не підтверджуються випадки систематичного надання транспортних послуг останнім, не знайшов свого підтвердження факт здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності, та не представлено жодних доказів, які б встановлювали в діях ОСОБА_1 наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП і винність останнього у його вчиненні.

Таким чином, суд вважає, що в даному випадку відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 КУпАП, так як відсутня складова інкримінованого правопорушнику проступку об`єктивна сторона, яка виражається у здійсненні діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнаються протиправні, винні (умисні або необережні) дії або бездіяльність, які посягають на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, а також встановлений порядок управління і які тягнуть за собою застосування адміністративно-правових санкцій.

Склад проступку включає в себе ознаки, які обєднуються в чотири групи (елементи), що характеризують: - обєкт адміністративного проступку, - обєктивну сторону проступку; - субєкт адміністративного проступку; - субєктивну сторону проступку, і являють собою нерозривну єдність, і наявність яких обовязкова для кваліфікації конкретного діяння.

При цьому, у випадку, коли хоча б один з елементів відсутній або ж не відповідає тим властивостям, що передбачені відповідною статтею Особливої частини КУпАП, - указане діяння адміністративним проступком (правопорушенням) не являється.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обовязкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстроковим судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права і за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а також збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Аналіз доказів, перевірених в судовому засіданні свідчить, що матеріали адміністративної справи не містять об'єктивних даних про те, що дії ОСОБА_1 носили протиправний характер.

З урахуванням наведеного, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, а також те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 164 ч.1 КУпАП, не доведений, тому, при встановлених обставинах, слід провадження в даній справі про адміністративне правопорушення закрити, в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1. складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 ч.1 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 164, 247 ч. 1, 251, 252, 284, 285, 289, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 164 ч.1 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд.

Суддя: А.Г.Березін