Справа № 369/1926/17 Головуючий у І інстанції Лисенко В.В.
Провадження № 33/780/311/17 Доповідач у 2 інстанції Орел
Категорія 138 27.03.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 березня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Орел А.І., розглянувши за участю особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.02.2017 року, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 6 місяців, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.02.2017 року ОСОБА_2 визнано винним за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 6 місяців.

Як зазначено в постанові суду, 02.01.2017 року водій ОСОБА_2 близько 18годині 10 хвилин в місці Київ по проспекту Комарова, 38, керував автомобілем НОМЕР_1, залежно від швидкості руху та дорожньої обстановки не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого скоїв наїзд на припаркований автомобіль НОМЕР_2. Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України і вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, 02.01.2017 року водій ОСОБА_2 близько 18годині 10 хвилин в місці Київ по проспекту Комарова, 38, керував автомобілем НОМЕР_1, був учасником ДТП з матеріальними збитками. Після скоєння ДТП самовільно залишив місце пригоди до прибуття працівників поліції.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.10 Правил дорожнього руху України і вчинив правопорушення, передбачене ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду змінити та застосувати до нього стягнення у вигляді адміністративного штрафу. Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначає, що визнає свою вину, вважає, що судом застосовано занадто суворе стягнення в просить застосувати штраф у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Власник автомобіля Toyota Yaris не має до нього претензій. До адміністративної відповідальності він раніше не притягувався, автомобіль потрібний для того, щоб возити малолітню доньку на медичні обстеження, щеплення тощо.

Заслухавши, ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, розглядаючи дану справу всебічно, повно та об'єктивно дослідив всі докази по справі та обґрунтовано прийшов до висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, 02.01.2017 року водій ОСОБА_2 близько 18 години10 хвилин в місці Київ по проспекту Комарова, 38, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого скоїв наїзд на припаркований автомобіль НОМЕР_2. Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Після скоєння ДТП самовільно залишив місце пригоди до прибуття працівників поліції.

Даний висновок суду в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, та не оскаржується учасниками розгляду справи.

Повно і об'єктивно дослідивши обставини справи, суддя обґрунтовано дійшов до висновку про винність ОСОБА_2 та вірно кваліфікував його дії за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, як порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, та залишення водієм транспортного засобу, на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.

Проте суд, при накладенні адміністративного стягнення щодо ОСОБА_2 не в повному обсязі дотримався вимог ст. 36 КУпАП, з огляду на це постанова районного суду підлягає зміні в частині накладення стягнення, в межах повноважень апеляційного суду, передбачених ч. 8 ст. 294 КУпАП. При цьому, слід врахувати вимоги ч. 9 ст. 294 КУпАП про те, що у разі зміни постанови суду першої інстанції в частині накладення стягнення, за наслідками розгляду апеляційної скарги, останнє не може бути посилено.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень, адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Як вбачається з постанови районного суду, суд визнавши винним ОСОБА_2 у вчиненні правопорушень передбачених ч. 1 ст. 124, ст. 122-4 КУпАП піддав його адміністративному стягненню в межах санкції статті, встановленої за більш серйозне правопорушення, не наклавши при цьому адміністративне стягнення за кожне вчинене правопорушення окремо.

З урахуванням викладеного, необхідно змінити рішення суду та призначити ОСОБА_2 стягнення за кожне вчинене ним правопорушення окремо, остаточно визначивши йому стягнення з дотриманням вимог ст. 36 КУпАП.

Адміністративне стягнення за кожне вчинене правопорушення окремо ОСОБА_2 накладається з дотриманням вимог ст. 33-35 КУпАП з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеня його вини, майнового стану, обставин, що помякшують і обтяжують відповідальність в межах санкцій статей, за які останній притягнутий до відповідальності.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 стосовно того, що він залишив місце ДТП до приїзду працівників поліції лише тому, що перебував у шоковому стані, вважаю безпідставними. ОСОБА_2 скоїв ДТП 02.01.2017 року та залишив місце ДТП і лише 15.02.2017 року, після проведення заходів по його встановленню, він прибув на виклик працівників поліції та щодо нього був складений протокол про адміністративне правопорушення. Вважаю, що ці дії ОСОБА_2 не свідчать про його, як він пояснює шоковий стан після ДТП, адже він зявився до поліції лише через півтора місяці, за викликом працівників поліції. Це свідчить про те, що він намагався уникнути відповідальності за скоєне.

Безпідставними знаходжу і твердження в апеляційній скарзі ОСОБА_2 на те, що посвідчення водія необхідно йому так він возить маленьку дитину до лікаря, оскільки це обєктивно нічим не підтверджено.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, задовольнити частково.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.02.2017 року щодо ОСОБА_2, змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та накласти стягнення:

- за ст. 122-4 КУпАП штраф в розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 грн.;

- за ч. 1 ст. 124 КУпАП позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців.;

На підставі ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців.

В решті постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.02.2017 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

С У Д Д Я