Номер провадження: 33/785/276/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Потанін О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2017 року м. Одеса

Суддя Апеляційного суду Одеської області Потанін О.О., розглянувши матеріали адміністративної справи за скаргою адвоката ОСОБА_2, діючого в інтересах правопорушника ОСОБА_3, на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 04.01.2017 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1та ст. 122-2 КУпАП і накладено стягнення у відповідності до ч.2 ст. 36 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто з ОСОБА_3 на користь держава судовій збір у розмірі 320 гривень,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 06.11.2016 року о 02 годині 30 хвилин ОСОБА_3, керуючи автомобілем «BMW 745i» д/н BH 1141 HB в м. Одесі по вул. Фонтанська дорога, 25, не виконав вимогу про зупинку, подану за допомогою звукового спецсигналу та червоного проблискового маячка, шляхом переслідування на службовому автомобілі був зупинений по вул. Фонтанська дорога, 15, після чого було встановлено, що ОСОБА_3, керував транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, невнятна вимова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан спяніння в установленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

Таким чином, ОСОБА_3 порушив п.п. 2.5, 2.4 Правил дорожнього руху і своїми діями скоїв правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130, ст. 122-2 КУпАП.

У своїй скарзі адвокат ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, справу закрити. Вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою. По-перше приймаючи оскаржувану постанову суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_3, взяв до уваги показання свідків, але пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не можуть бути доказом винуватості ОСОБА_3 оскільки вони є заінтересованими особами у визнанні ОСОБА_3 винуватим, тому що є особами, які склали протоколи про адміністративне правопорушення АП2 № 076931 та АП2 №076932 від 06.11.2016 року. По-друге судом під час розгляду справи було обмежено право ОСОБА_3 на надання доказів своєї невинуватості. Він під час розгляду справи двічі подавав клопотання про виклик свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, але судом необґрунтовано було відмовлено у їх виклику, мотивувавши тим, що у суду є сумніви про те, що цим особам відомі обставини події та вони можуть бути знайомими ОСОБА_3 ОСОБА_3 не перебував за кермом а саме ОСОБА_6 був за кермом автомобіля.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, вислухавши адвоката ОСОБА_2О.і правопорушника ОСОБА_3, які просили про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що скарга не підлягає задоволенню, а постанова судді залишенню без змін з наступних підстав.

ОСОБА_3 в судове засідання зявився, свою вину не визнав, з обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення не погодився, пояснивши, що транспортним засобом не керував, знаходився на пасажирському сидінні, а за кермом транспортного засобу «BMW 745i» д/н BH 1141 HB знаходився його товариш. Щодо вживання алкогольних напоїв не заперечував.

Свідок ОСОБА_4, який працює інспектором патрульної поліції, в судовому засіданні повідомив, що рухаючись на службовому автомобілі по вул. Адміральський проспект, побачили автомобіль «BMW 745i» д/н BH 1141 HB, припаркований з порушенням ПДР. В подальшому почали їхати за вказаним автомобілем, намагалися зупинити його за допомогою гучномовця, однак водій не реагував. Рухаючись, вказаний автомобіль кидало в різні сторони. Коли все таки вдалося зупинити транспортний засіб, за його кермом ніхто не знаходився, однак при цьому було помітно, як водій пересів на пасажирське сидіння.

Свідок ОСОБА_5, яка працює інспектором патрульної поліції, в судовому засіданні повідомила, що бачила як водій ОСОБА_3 сів за кермо автомобіля «BMW 745i» д/н BH 1141 HB та почав здійснювати рух. Коли зупинили вказаний транспортний засіб, за його кермом нікого не було. ОСОБА_3 сидів на пасажирському сидінні, інших осіб в автомобілю не було.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомив, що дійсно був зупинений інспекторами патрульної поліції, однак нічого з приводу вказаних обставин не памятає, так як дуже поспішав. При цьому памятає, що дійсно підписував протокол про адміністративне правопорушення. Обличчя ОСОБА_3 не бачив.

В судовому засіданні також було оглянуто відеозапис, наданий інспекторами патрульної поліції.

Суд проаналізувавши всі обставини справи, вислухавши пояснення водія ОСОБА_3, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, дослідивши протоколи про адміністративне правопорушення АП2 № 076931 та АП2 № 076932 від 06.11.2016 року, письмові пояснення свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, рапорт інспектора патрульної поліції ОСОБА_10, оглянувши в судовому засіданні відеозапис, наданий інспекторами патрульної поліції, вважає, що дії водія ОСОБА_3 правильно кваліфіковані співробітниками поліції та містять у собі склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 122-2 КпАП України, вина водія ОСОБА_3 доведена.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на порушника за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, 122-2 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь його вини та ставлення до вчиненого, відсутність пом'якшуючих відповідальність обставин під час вчинення даного правопорушення, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до порушника адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КпАП України, а саме штраф з позбавленням права керувати транспортними засобами

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення після затримання правопорушника робітниками ДАЇ він від пояснень відмовився. Крім того, в протоколі найшло відображення, того, що йому були розяснені його права і він була сповіщена про місце і час розгляд справи.

Доводи правопорушника викладені в апеляційній скарзі були перевірені і в ході апеляційного розгляду справи в повному обсязі знайшли підтвердження того, що ОСОБА_3 скоїв адміністративне правопорушення в стані алкогольного спяніння. Бажання правопорушника видати дану обставину, що автомобілем керувавала інша особа, є вибором захисної версії з урахуванням того, що іншого пасажира чи водія ніхто на місці пригоди не бачив, що спростовує його доводи. Відмова в допиті свідків також повязана з тим, що їх на місці пригоди не було, а правопорушник хоче з урахуванням строків передбачених ст38 КУпАП перекласти відповідальність на осіб які не порушували ПДД.

Враховуючи викладене вважаю, що не має підстав для скасування або зміни постанови судді першої інстанції відносно ОСОБА_3

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 293, 294 КУпАП суддя

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2, діючого в інтересах правопорушника ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 04.01.2017 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1та ст. 122-2 КУпАП і накладено стягнення у відповідності до ч.2 ст. 36 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто з ОСОБА_3 на користь держава судовій збір у розмірі 320 гривень - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_11