Справа № 359/8549/16-п Головуючий у І інстанції Криворучко І. В.
Провадження № 33/780/114/17 Доповідач у 2 інстанції Слива
Категорія 429 10.02.2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області Слива Ю.М., з участю представника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та представника митниці Захарова А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника Київської митниці ДФС Клімова С.Г. на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 грудня 2016 року, якою

ОСОБА_2 (ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Словацької республіки, громадянина Словацької республіки, співробітника фірми «J.H.S.» (м. Мартін, Словацька республіка), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.471 Митного кодексу України та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Вилучену, згідно протоколу про порушення митних правил №0593/125120104/16 від 20.09.2016 року, валюту у розмірі 9 635 (дев'ять тисяч шістсот тридцять п'ять) євро повернуто ОСОБА_2.

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови, 20.09.2016 року о 13:05 годині під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «D», ДПМА «Бориспіль» громадянин Словацької республіки ОСОБА_2, який прилетів з Австрії, м. Відень, до України, літаком авіакомпанії «Австрійські авіалінії», рейсом №ОS 0661, та своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору «зелений коридор», тим самим заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України чим засвідчив факти, що мають юридичне значення. Після перетину пасажиром «білої лінії», яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю «зелений коридор», йому було задано запитання щодо наявності у нього готівки, на що пасажир відповів, що має приблизно 10 000 євро, після чого йому було запропоновано пред'явити всю валюту та видано готівку в розмірі 19 635 євро. Із виявленої готівки 9 635 євро знаходилися у гаманці пасажира, який знаходився в кишені брюк, одягнених на ньому, а 10 000 євро - у відкритому паперовому конверті, що лежав в одному з відділень портфелю пасажира темно-коричневого кольору (ручна поклажа). Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування та зі слів пасажира, належить йому особисто і призначалась для особистих витрат. На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажир не надав, до моменту перетину ним «білої лінії» до інспектора митниці не звертався. З виявленої суми ОСОБА_2 було пропущено 10 000 євро, за протоколом про порушення митних правил вилучено 9 635 євро.

На вказану постанову суду, представник Київської митниці ДФС Клімов С.Г. подав апеляцію, в якій вважає, що постанова не відповідає меті адміністративного стягнення та не сприяє вихованню порушника в дусі додержання чинного законодавства. Суд однобічно та упереджено підійшов до накладення стягнення у виді штрафу без застосування конфіскації обмежених до переміщення валютних цінностей, не вивчивши при цьому, майновий стан порушника, не врахував, що порушник крім доходу в компанії «J.H.S.», ще є й державним службовцем та не позбавлений можливості отримувати заробітну плату за місцем своєї роботи в офісі Регулювання Мережевої Енергії (RONI), розмір його заробітної плати, в судовому засіданні, також не досліджувався та на даний час невідомий. Зазначений офіс є державним органом, а ОСОБА_2 - його головою, який активно взаємодіє з українськими державним органам (НКРЕКП) у рамках проекту «Твіннінг», що фінансується ЄС, і жодних згадок про участь в проекті «Твіннінг» приватної словацької компанії «J.H.S.» немає. Апелянт впевнений, що постанову винесено без врахування дійсних обставин справи та норм чинного законодавства, тому просить постанову скасувати та постановити нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним за ст.471 МК України та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1 700,00 грн. з конфіскацією вилученої валюти у розмірі 9 635 євро.

У судове засідання особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 не з'явився, повідомлений про час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомив.

У судовому засіданні представник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вказував, що постанова суду першої інстанції правильна та законна, просив залишити її без змін.

Представник Київської митниці ДФС Захаров А.О. апеляцію підтримав, підтвердив викладені у ній доводи, просив апеляцію задовольнити.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляція підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_2 (ОСОБА_2) у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

При цьому, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_2 (ОСОБА_2) ніким не оспорюється.

Разом з тим, висновок суду про відсутність підстав для застосування щодо ОСОБА_2 (ОСОБА_2) додаткового стягнення у виді конфіскації вилученої валюти, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, а тому є необґрунтованим, незаконним та безпідставним.

Так, діючим законодавством України не передбачено можливості звільнення правопорушника від застосування щодо нього додаткового стягнення, у тому числі й конфіскації предметів порушення митних правил.

Безпідставним є й посилання суду першої інстанції на те, що підставою для незастосування конфіскації вилученої валюти є те, що держава Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав і основних свобод людини» та протоколи до неї, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського Суду з прав людини.

Так, жодним із рішень Європейського Суду з прав людини не встановлено прямої заборони на конфіскацію предметів порушення митних правил.

Навпаки, у п. 33 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ізмайлов проти Росії» зазначено, що загальна вимога щодо декларування товарів, що переміщуються через митний кордон, яка поширюється на кожну особу, котра перетинає державний кордон, запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, який відповідає загальним інтересам суспільства.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошує, що держава при конфіскації майна зобов'язана додержуватися, зокрема третього критерію - правомірності позбавлення майна (балансу інтересів), визначеного ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 9 червня 2005 року у справі «Бакланов проти Російської Федерації»; від 24 березня 2005 року у справі «Фрізен проти Російської Федерації»; від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України»; від 06 листопада 2008 року у справі «Ізмайлов проти Російської Федерації»; від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов'язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар». Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується обставин кожної конкретної справи, а тому повинен бути встановлений щодо кожного конкретного суб'єкта у кожній справі на підставі безпосередньо з'ясованих обставин і фактів.

Однак, ні суду першої інстанції ні під час розгляду справи в апеляційному суду, не надано жодних доказів про те, що конфіскація вилученої у ОСОБА_2 (ОСОБА_2) готівки, покладає на нього індивідуальний надмірний тягар.

Крім того, ігноруючи норми чинного законодавства України та звільняючи правопорушника від конфіскації предметів порушення митних правил, суд першої інстанції поза увагою залишив той факт, що при перетині митного кордону ОСОБА_2 (ОСОБА_2) повідомив працівникам митниці недостовірну інформацію, а саме: відповів, що має при собі приблизно 10 000 євро, (тобто дозволений законодавством розмір коштів для переміщення через митний кордон України без декларування). Згодом же видав 19 635 євро (вказаний факт підтверджується протоколом про порушення митних правил а.с. 2-5; протоколом опитування ОСОБА_2 (ОСОБА_2) а.с. 6-8; доповідною запискою головного державного інспектора ВМО №4 митного посту «Бориспіль-аеропорт» Київської митниці ДФС Сайко С.В. а.с. 9-10). Крім того, при опитуванні ОСОБА_2 (ОСОБА_2) безпосередньо в день порушення митних правил, останній вказував, що вилучені кошти належать йому особисто і він знімав їх з власного банківського рахунку. У судовому засіданні ОСОБА_2 (ОСОБА_2) стверджував, що частина коштів належить його компанії і видана йому для покриття витрат на відрядження.

У ході апеляційного розгляду даної справи представник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - ОСОБА_3 не зміг пояснити чому правопорушник при перетині митного кордону повідомляв недостовірну інформацію працівникам митниці щодо розміру наявних у нього коштів та їх належності.

Апеляційним судом не встановлено будь-яких даних про те, що конфіскація вилученої у ОСОБА_2 (ОСОБА_2) готівки, покладає на нього індивідуальний надмірний тягар та не може бути застосована у даному випадку.

Щодо доводів про те, що грошові кошти не відносяться до заборонених чи обмежених до переміщення через митний кордон України товарів, а тому не можуть бути конфісковані, суд вважає їх також безпідставними.

Так, відповідно до ст. 197 МК України обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватися Національним банком України.

Постановою Національного банку України №148 від 27.05.2008 року затверджено Інструкцію про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України.

Відповідно до вказаної інструкції фізична особа має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що не перевищує в еквіваленті 10 000 євро, без письмового декларування митному органу.

Фізична особа - нерезидент має право ввозити в Україну готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Не можуть бути застосовані щодо ОСОБА_2 (ОСОБА_2) й вимоги конвенції «Про захист заробітної плати». Так, ст. 10 вказаної конвенції передбачає, що заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї.

Разом із тим, ОСОБА_2 (ОСОБА_2) не надав суду доказів про те, що вилучені кошти необхідні йому для його утримання, чи утримання його сім'ї, навпаки, з його слів, ці кошти були призначені для покриття його витрат на відрядження.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 грудня 2016 року, є незаконною, а тому підлягає скасуванню. При цьому, по справі слід прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 (ОСОБА_2) винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 471 МК України та призначити стягнення в межах санкції статті передбаченої за вчинення вказаного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС задовольнити.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 грудня 2016 року щодо ОСОБА_2 (ОСОБА_2) скасувати.

Прийняти нову, якою громадянина Словацької республіки ОСОБА_2 (ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Словацької республіки, м. Поважська Бистріца, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, працюючого у приватній фірмі «J.H.S.», яка розташована у м. Мартін, Словацької республіки. Паспорт громадянина Словацької республіки НОМЕР_1, виданий 18 вересня 2014 року, орган що видав Bratislava, визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот гривень), з конфіскацією вилученої згідно протоколу про порушення митних правил №0593/125120104/16 від 20.09.2016 року валюти у розмірі 9 635 (дев'ять тисяч шістсот тридцять п'ять) євро в дохід Держави Україна.

Сума штрафу підлягає сплаті на користь держави Україна (отримувач: Бориспіль УДКСУ/Київська митниця ДФС, ЄДПОУ: 38007070, МФО банку: 821018, КДБ: 21081100, р/р: 5004, 050*).

Стягнути з громадянина Словацької республіки ОСОБА_2 (ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Словацької республіки, м. Поважська Бистріца, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, працюючого у приватній фірмі «J.H.S.», яка розташована у м. Мартін, Словацької республіки. Паспорт громадянина Словацької республіки НОМЕР_1, виданий 18 вересня 2014 року, орган що видав Bratislava на користь державного бюджету України (р/р №0004, МФО: 821018, код за , банк: ГУДКСУ у Київській області м. Київ, утримувач коштів Бориспільське управління Державної казначейської служби України Київської області: 22030001, призначення платежу - судовий збір в розмірі 275 (двісті сімдесят п'ять) гривень 60 копійок.

Стягнути з громадянина Словацької республіки ОСОБА_2 (ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Словацької республіки, м. Поважська Бистріца, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, працюючого у приватній фірмі «J.H.S.», яка розташована у м. Мартін, Словацької республіки. Паспорт громадянина Словацької республіки НОМЕР_1, виданий 18 вересня 2014 року, орган що видав Bratislava на користь Київської митниці ДФС (р/р №9083, МФО: 821018, ) понесені витрати у справі про порушення митних правил на транспортування предметів правопорушення в розмірі 33 гривень 21 копійок.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.М. Слива