РОЗДІЛЬНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А НОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 511/70/17

номер провадження 3/511/292/17

06.04.2017року Суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Іванова О. В. , розглянувш матерали адміністративної справи які надійшли від Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного регіонального правління Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 (CHIJAC DMITRII), ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина ОСОБА_2, з його слів вчиться та працює в Російської Федерації, місце навчання та праці не повідомив, проживаючого за адресою: ОСОБА_2, м.Бендери, с.Глеска вул. Гагаріна 50

по ст.204-1 ч.1 КупАП,-

ВСТАНОВИВ:

06.04.2017 року до Роздільнянського районного суду Одеської облсті надійшов протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ №309006 від 04.01.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальносі по ст. 204-1 ч.1 КУпАП, згідно якому 04.01.2017 року о 23 годин 20 хвилин в міжнародному пункті пропуску через державний кордон України Кучурган-Первомайськ при проведенні прикордонного контролю осіб, які слідують на вхід в Україну був виявлений громадянин ОСОБА_2 ОСОБА_1, який намагався незаконно перетнути державний кордон України по частково підробленому паспортному документу, а саме на паспортний контроль предявив паспорт громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_2 серії АА 0654576, у якому виявлено, що паспортний документ розшивався і зшивався знову, чим порушив Закон України «Про державний кордон України» та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.204-1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, що підтверджується його письмовою заявою, згідно якої він просив розглянути справу за його відсутністю.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що провадження по справі належить закрити, оскільки в діях особи відсутні склад та подія адміністративного правопорушення, з огляду на наступне.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення України ОСОБА_1 04.01.017 року намагався незаконно перетнути державний кордон України по частково підробленому паспортному документу, а саме на паспортний контроль предявив паспорт громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_2 серії АА 0654576, у якому виявлено, що паспортний документ розшивався і зшивався знову.

З наданих письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він з протоколом не згодний, оскільки впевнений в тому, що його паспорт не містить будь-яких підробок.

Постановою судді Роздільнянського районного суду від 11.01.2017 року вказані матеріали були повернути Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України для належного оформлення та усунення недоліків , оскільки до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не додані належні докази перетинання ОСОБА_1, державного кордону за паспортом що містить недостовірні відомості про особу.

Після дооформлення вказані матеріали надійшли до суду без вказаних документів.

У відповідності до частини 1 статті 204-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за перетинання або спроби перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Крім того, для наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204-1 ч.1 КУпАП необхідно встановити наявність прямого умислу у особи, яка вчиняє вказане адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 256, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

КУпАП визначено форму і основні елементи протоколу про адміністративні правопорушення, що приймається в конкретній справі. У ньому повинно бути викладені всі обставини вчинення правопорушення та відомості, необхідні для розгляду справи, зокрема дані про час, місце вчинення адміністративного правопорушення, суть його, дані про свідків і потерпілих, їх пояснення, а якщо правопорушенням спричинено матеріальну шкоду, про це також зазначається у процесуальних документах.

Суд вважає, що сам по собі протокол, який є документом, що офіційно засвідчує факт неправомірних дій і є одним із основних джерел доказів, без всієї сукупності доказової бази, в даному випадку не свідчить про те, що правопорушник намагався перетнути кордон по частково підробленому паспортному документу.

В ході судового засідання встановлено, що паспорт громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_1 направлений до Головного експертно-криміналістчного центру України для проведення експертизи, яка на даний час ще не здійснена.

На думку суду, належним доказом по вказаному складу правопорушення, повинно бути не субєктивна думка працівників прикордонної служби, а судова експертиза або експертне дослідження паспортних документів, проведене Головним експертно-криміналістичним центром Державної прикордонної служби України, як це передбачено Інструкцією про порядок проведення судових експертиз та експертних досліджень паспортних документів Головним експертно-криміналістичним центром Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом МВД 18.11.2013р. за № 1109, зареєстрованої в МЮУ 09 грудня 2013 р. за N 2086/24618 (надалі Інструкція).

Пунктами 1.2. та 1.5 Інструкції передбачено, що судові експертизи та експертні дослідження паспортних документів, які згідно із законодавством використовуються під час перетинання державного кордону України, проводяться судовими експертами Головного експертно-криміналістичного центру Державної прикордонної служби України, які мають вищу освіту у відповідній галузі знань, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної експертної спеціальності й внесені до державного Реєстру атестованих судових експертів. Експертизи проводяться із застосуванням відповідних методів дослідження, методик проведення судових експертиз, внесених до Реєстру методик проведення судових експертиз, який ведеться відповідно до Порядку ведення Реєстру методик проведення судових експертиз, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02 жовтня 2008 року N 1666/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 02 жовтня 2008 року за N 924/15615 (далі - Реєстр методик), нормативно-правових актів та нормативних документів (міжнародних, національних та галузевих стандартів, технічних умов, правил, норм, положень, інструкцій, рекомендацій, переліків, настановчих документів Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики), чинних республіканських стандартів колишньої Української Радянської Соціалістичної ОСОБА_3 та державних класифікаторів, галузевих стандартів та технічних умов колишнього Союзу Радянських Соціалістичних ОСОБА_3, науково-технічної та довідкової літератури, програмних продуктів тощо. Визначення способу проведення експертизи (вибір певних методик (методів дослідження)) належить до компетенції експерта.

З урахуванням вищенаведеного, судом не може бути прийнятий до уваги висновок за результатами здійснення поглибленої перевірки документів, підписаний працівниками прикордонної служби, згідно якого встановлено, що документ, а саме: закордонний паспорт громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_2, виданий на імя ОСОБА_1 є частково підробленим, а саме, перепрошитий блок паспортного документу.

Суд звертає увагу, що вказаний висновок, який складений комісією у складі ст. лейтенанта ОСОБА_4 та прапорщика ОСОБА_5, окрім іншого, не містить взагалі будь-якого номеру та дати, з його змісту є не зрозумілим на підставі яких документів вказані особи мають право проводити вказані дослідження та чи є у них відповідна кваліфікація в цій області знань, тому вказане є тільки субєктивною думкою прикордонників.

Крім того, суд вважає, що наявні в матеріалах справи рапорти працівників прикордонної служби є внутрішнім документом і відповідно до статті 251 КУпАП не є доказом по справі.

Інші докази, які б вказували про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, яке ставиться йому в провину, в матеріалах справи відсутні.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, в силу п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі дані і докази в їх сукупності, суд вважає, що наявні письмові докази є вочевидь недостатнім для здійснення переконливих висновків, які поза розумним сумнівом доводять вину особи, у даному випадку ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

З урахування вищенаведеного, згідно ст.247 п.1 КУпАП, провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої, складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні склад та подія адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 204-1 ч. 1, 245, 247 п.1, 251, 252, 254, 256, 280 , 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 204-1 ч. 1 КУпАП закрити, в звязку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеськоїобласті, через Роздільнянський районний суд Одеськоїобласті, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: ОСОБА_7Іванова

Постанова набрала законної сили "______" ____________20___р.

Срок предґявлення до виконання постанови 3 місяці.