Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/383/17 Головуючий в 1-й інстанції Васильцова Г.А.
Єдиний унікальний № 325/206/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_1
Категорія - ст. 130 ч. 1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Фомін В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Приазовського районного суду Запорізької області від 21 квітня 2017 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Приазовського районного суду Запорізької області від 21 квітня 2017 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який не працює, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 320 грн.

Як зазначено в постанові, 28.01.2017 року о 00 годин 20 хвилин в Запорізькій області Приазовському районі в смт. Приазовське по вул. Калініна, 1, ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова), від проходження огляду на стан спяніння за допомогою алкотестера «Drager» та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі апелянт вважає, що він притягнутий до адміністративної відповідальності незаконно, оскільки жодних вимог ПДР України не порушував і жодні його дії не є протиправними; справа розглянута суддею упереджено, оцінка доказів здійснена з порушеннями, суддя без достатніх на те підстав прийняла лише неналежні докази поліції, відхиливши всі належні докази сторони захисту, а також постанова суду містить посилання на обставини, які не тільки не доведені матеріалами справи, а й яких не існувало взагалі, внаслідок чого висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що він не керував транспортним засобом, а знаходився під час руху на пасажирському сидінні, що підтвердили свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4; суддею безпідставно прийнятий до уваги наданий поліцейськими відеозапис низької якості, на якому осіб можна ідентифікувати тільки посилаючись на свої припущення; судом не були опитані поліцейські; суддею, при підготовці справи до розгляду, питання про правильність складення протоколу та інших матеріалів справи, зокрема, рапорту та про витребування необхідних додаткових матеріалів з органу ДАІ не вирішено.

На підставі викладеного, просить постанову судді районного суду скасувати, а провадження у справі закрити.

В судове засідання апелянт не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Суддею виконані вимоги ст. ст. 280, 283 КУпАП України і повно, всебічно розглянуті всі обставини справи, дотримані вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення, викладені мотиви, на яких ґрунтується висновок суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 28.01.2017 року серії БР № 172050, де зафіксовано суть правопорушення (а.с. 1), поясненнями свідків (а.с. 3), рапортом інспектора взводу ЗС ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 (а.с.4), відеозаписом, на якому зафіксовані момент зупинки ОСОБА_2 працівниками поліції, його відмова від проходження медичного огляду (а.с. 16), частково особистими поясненнями ОСОБА_2, наданими в судовому засіданні, згідно яких він відмовився від проходження огляду на стан спяніння на місці і в медичному закладі, яким суддя надала правильну оцінку та вірно встановила фактичні обставини справи щодо відмови ОСОБА_2 від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного спяніння.

Доводи апелянта про те, що він не керував автомобілем, є необґрунтованими, оскільки факт керування автомобілем зафіксований на відеозаписі і підтверджений рапортом працівника поліції.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що судом проігноровані покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Покази вказаних свідків взяті судом до уваги, однак їм дана критична оцінка, підстави якої наведені в постанові. З висновками цієї оцінки повністю погоджується суд апеляційної інстанції.

Доводи апелянта, що з відеозапису не можливо ідентифікувати осіб, зафіксованих на ньому, є надуманими. В судовому засіданні суд мав можливість наочно побачити ОСОБА_2 і ОСОБА_4, які є особами різного віку і фізичної статури, співставити їх з особами, зафіксованими на відеозапису, наданому поліцейськими; пересвідчитись, що саме ОСОБА_2, а не ОСОБА_4, керував автомобілем, у зазначених в протоколі час і місці.

Рішення про винуватість ОСОБА_2 не базуються виключно на рапорті працівника поліції, цей доказ взятий до уваги і проаналізований в сукупності із іншими. Відтак, посилання апелянта про його недопустимість є необґрунтованим.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 ухилився від проходження огляду на стан спяніння, що в розумінні диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказує на наявність в його діях ознак вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Приазовського районного суду Запорізької області від 21 квітня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік залишити без змін.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1