Номер провадження: 33/785/102/17
Головуючий у першій інстанції Федулеєва Ю. О.
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Одеса від 20.10.2016 року,-

встановив

Як вбачається з вказаної постанови суду:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, працюючого в ГУНП України в Одеській області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 19.08.2016 року о 15.00 годині, в м. Одеса по вул. Довга керував автомобілем «ВАЗ 21074», державний р/н НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду в присутності двох понятих відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 «Правил дорожнього руху України».

У апеляційній скарзі, оспорюючи фактичні обставини справи та своєї провини, ОСОБА_2 зазначив, що вважає постанову суду необґрунтованою та такою, яка не відповідає вимогам законодавства, оскільки алкогольних напоїв в зазначений в постанові день він не вживав, а від проходження експрес-тесту відмовився тому, що вважав наданий працівниками поліції алкотестер непридатним для використання. При цьому зазначив, що оскаржувана постанова суду прийнята без урахування життєвих обставин, оскільки він використовує автомобіль для додаткового заробітку та за відсутності жодного доводу, на підставі якого було обрано адміністративне стягнення.

Крім того, апелянт просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеса від 20.10.2016 року, оскільки копію оскаржуваного рішення була ним отримана випадково після спливу строку на апеляційне оскарження.

Просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, постанову відносно нього скасувати та провадження у справі закрити у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання апеляційного суду, призначене на 20.01.2017 року правопорушник не з'явився, про поважність причини неявки апеляційний суд не повідомив, в зв'язку з чим апеляційний суд вважає за можливе та необхідне розглянути справу за його відсутності.

Обгрунтовуючи доводи клопотання про поновлення строку, ОСОБА_2 послався на те, що в судовому засіданні при розгляді справи він участі не приймав, про існування оскаржуваної ним постанови узнав випадково.

Вивчивши доводи апеляції та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду відсутні, в зв'язку з чим вона не підлягає подальшому розгляду та підлягає поверненню ОСОБА_2 з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Згідно з вимогами ст. 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення,скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП, апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертаються апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

У клопотанні ОСОБА_2 поставив питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, але не вказав поважних причин його пропуску та при цьому не зазначив дату отримання ним копії постанови районного суду, яка була долучена ним до апеляційної скарги.

При цьому, з матеріалів провадження, які надійшли до апеляційного суду вбачається, що ОСОБА_2 ознайомився з матеріалами справи та отримав копію оскаржуваної постанови 17.11.2016 року.

Між тим, як вбачається із талону, виданого кур'єрською службою доставки, апеляційна скарга на вказану постанову ОСОБА_2 була подана 05 грудня 2016 року, тобто після закінчення встановленого законом строку на оскарження.

При цьому, будь яких доказів на підтвердження поважності причини неотримання копії постанови та пропуску строку на оскарження постанови суду, ОСОБА_2 - не надав.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що після отримання копії оскаржуваного рішення ОСОБА_2 не був позбавлений можливості своєчасно, у передбачений законом 10-денний строк подати апеляційну скаргу та оскаржити постанову районного суду, в зв'язку з чим вважає, що строк на апеляційне оскарження поновленню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду Одеської області,-

постановив

Відмовити ОСОБА_2 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеса від 20 жовтня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, ст.130 ч.2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Апеляційну скаргу, разом з доданими до неї матеріалами повернути ОСОБА_2

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.М. Прібилов.