Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 315/1110/16-п Суддя в 1-й інстанції Ярош С.О.
Провадж. № 33/778/70/17 Суддя в 2-й інстанції Тютюник М.С.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2017 року місто Запоріжжя

Суддя апеляційного суду Запорізької області Тютюник М.С., при секретарі Бойко О.О., за участю ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, розглянувши в залі апеляційного суду Запорізької області у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 13 грудня 2016 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Нахічевань, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з оскаржуваною постановою, 28 жовтня 2016 року о 12 год. 00 хв. ОСОБА_1 по вул. Дружби в м. Гуляйполе Запорізької області керував автомобілем НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3, з явними ознаками наркотичного сп'яніння (сухість порожнини роту, не реагування зіниць ока на світло), який від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров'я для визначення стану наркотичного сп'яніння відмовився в присутності свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій, посилається на необґрунтованість оскаржуваної ухвали, зазначає, що у зв'язку з неповнотою проведення судового розгляду, порушенням права на справедливий судовий захист, верховенства права, законності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, постанова недостатньо аргументовано мотивована, ухвалена на припущеннях, а також неправильно застосовано норми права. Стверджує, що майже все спілкування з працівниками поліції відбувалося без присутності свідків, тому свідки не можуть підтвердити обставини, викладені в протоколі, вони лише поставили свої підписи і можуть підтвердити слова, які їм сказали працівники поліції. Вважає, що його огляд на стан наркотичного сп'яніння проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, і є недійсним, у зв'язку з чим у подальшому робить незаконною вимогу старшого сержанта поліції ОСОБА_4 щодо проведення огляду в закладах охорони здоров'я, та вилучення посвідчення водія. У зв'язку з чим, у протоколі не був зафіксований факт адміністративного правопорушення, як того вимагають ст.ст. 251, 379, 266 КУпАП, тобто взагалі не було проведено обов'язкового у таких випадках огляду особи на стан сп'яніння у порядку і етапності передбачених законом. Також зазначає, що пройшов огляд у закладі охорони здоров'я, без участі інспектора, який його зупинив, але у присутності іншого працівника поліції, який перебував у лікарні під час виконання своїх службових обов'язків, та проведений через годину після його зупинки. І згідно висновку огляду, ознак сп'яніння у нього не виявлено, проте суд не надав цьому жодної оцінки і не прийняв до уваги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення апелянта та адвоката, перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 № 316375 від 28 жовтня 2016 року (а.с. 1), поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с. 5, 6).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення порядку проведення огляду на стан сп'яніння є безпідставними, з огляду на наступне.

Поліцейський, який склав протокол, сержант поліції ОСОБА_4 встановив, що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров'я для визначення стану наркотичного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 підтвердили відмову ОСОБА_1 від проходження огляду в закладі охорони здоров'я. що підтверджується письмовими поясненнями останніх.

Допитаний у судовому засіданні в суді першої інстанції сержант поліції ОСОБА_4 підтвердив викладені ним в протоколі обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення.

Підстав вважати його упередженою особою у апеляційного суду немає.

Пунктом 2.12. Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.09.2009 року № 400/666 передбачено направлення уповноваженою особою Державтоінспекції МВС водія транспортного засобу, відносно якого є підстави вважити, що він перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до найближчого закладу охорони здоров'я.

Відповідно до п. 3.7. зазначеної Інструкції проведення лабораторних досліджень, які згідно п.3.9. Інструкції використовуються у закладах охорони здоров'я, на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов'язковим.

Отже, огляд водія транспортного засобу на стан наркотичного сп'яніння має відбуватись у відповідному медичному закладі, що не протирічить положенням ст. 266 КУпАП та було інспектором поліції запропоновано ОСОБА_1

Пояснення ОСОБА_1 свідчать, що останній не спростовує факту його відмови від проходження медичного огляду, що, за його поясненнями, зазначив і у присутності свідків.

Вказані ОСОБА_1 мотиви відмови від проходження медичного огляду - перебування у брудному одязі, в розумінні ст. 130 КУпАП, не впливають на відповідальність за вказаною нормою.

Твердження ОСОБА_1 про не перебування у стані наркотичного сп'яніння з посиланням на відповідні висновки, з огляду на зміст протоколу про адміністративне правопорушення, не спростовують висновків суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного спьяніння.

У зв'язку з наведеним, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду в закладі охорони здоров'я та щодо порушення порядку огляду з боку працівника поліції є спростованими.

Доводи ОСОБА_1 стосовно висновку щодо результатів медичного огляду виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість № 58 від 28.10.2016 року, згідно якого у ОСОБА_1 не виявлено ознак сп'яніння, суддею районного суду не прийнято до уваги, з чим погоджується суддя апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Так, огляд ОСОБА_1 проводився за його особистим зверненням, що суперечить вимогам п. 9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, згідно яких поліцейський з метою достовірності результатів огляду водія транспортного засобу, доставляє особу до найближчого закладу охорони здоров'я, та забезпечує проведення вище зазначеного огляду не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Таким чином, суд дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надав їм належну оцінку, та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, а також обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАп справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 13 грудня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Запорізької області М.С. Тютюник