АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/749/2017Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Шумейко О.І.
Головуючий в апеляційній інстанції: Маліновський О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Маліновський О.А.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 03 лютого 2017 року щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця Київської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 03 лютого 2017 року ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього штраф на користь держави у розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

Як зазначено у постанові, 19 листопада 2016 року о 04 год. 35 хв. ОСОБА_4 керував автомобілем «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Скляренка, буд. 7 в м. Києві, з ознаками наркотичного сп'яніння: тремтіння пальців рук, поведінка не відповідає обстановці, зіниці не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовилася в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_4 порушив п. 2.5 Правил Дорожнього Руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити справу.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_4 зазначає, що свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП він не визнав, оскільки в дійсності не вживав наркотичних речовин і відповідно не керував транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння. Він погодився на пропозицію працівників поліції пройти огляд у КМНКЛ «Соціотерапія», але відмовився підписувати наданий йому акт. Він не відмовлявся від відібрання у нього зразків біологічних речовин для дослідження, але з якихось невідомих йому причин в лікувальному закладі йому було надано направлення на лікування від наркоманії, яке він в дійсності відмовився підписати. Суд робив перерву з метою отримання записів з відеокамер поліцейських, але про них в постанові мова не йде. При цьому суд не звернув увагу на те, що працівниками складались два протоколи про вчинення ним адміністративного правопорушення саме за один вчинок, протокол серії АП2 № 049785 та серії АП2 № 049784. Про це свідчить наданий суду протокол, який є в матеріалах справи та відміткою в Тимчасовому дозволі серії ТД № 634423, на підставі якого він має право керувати автомобілем. Обидва протоколи були складені 19 листопада 2016 року.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим вважає за можливе розглядати справу без його участі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення свідка ОСОБА_5, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

При розгляді справи судом першої інстанції у відповідності зі ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП були повно, всебічно та об'єктивно встановлені фактичні обставини та зібрані у справі докази в їх сукупності, дана їм належна оцінка, керуючись законом суд прийшов до законного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 049785, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, а також поясненнями свідка ОСОБА_5 при апеляційному розгляді справи.

Доводи апеляційної скарги про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі є безпідставними та не підтверджені належними доказами. Крім того, в апеляційній скарзі не зазначено підстав, передбачених ст. 247 КУпАП, з яких провадження у справі підлягає закриттю, а тому вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають.

У відповідності з вимогами ст. ст. 33, 34 КУпАП суд при накладенні стягнення на ОСОБА_4 врахував характер вчиненого правопорушення, яке є грубим, особу порушника, ступінь його вини, і наклав стягнення, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування та закриття провадження у справі апеляційним переглядом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Оболонського районного суду м. Києва від 03 лютого 2017 року щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.А. Маліновський