П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/735/17

14 квітня 2017 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Вінтоняк М.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління Держпраці в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, працює директором Комунального підприємства " Теплокомуненерго" , громадянина України за ст. 41 ч.7 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу №09-14-0029/156 від 21.03.2017 року ОСОБА_1 порушив вимоги законодавства про працю при наступних обставинах .

Проведеною 21 березня 2017 року Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області перевіркою додержання вимог законодавства про працю Комунального підприємства "Теплокомуненерго" , виявлено порушення вимог законодавства про працю, а саме: встановлено, що наказом від 15.09.2014 року № 26-к ОСОБА_2 було прийнято на роботу по строковому трудовому договору підсобним робітником в Комунальне підприємство «Теплокомуненерго» Надвірнянської районної ради з 16.09.2014 року по 31.12.2014 року. Згідно наказу від 02.01.2015 року № 1-к його було переведено на постійне місце роботи підсобним робітником з оплатою праці відповідно до штатного розпису.

Наказом від 03.10.2016 року № 41-к з 05.10.2016 року ОСОБА_2 було звільнено з посади підсобного робітника КП «Теплокомуненерго» за пунктом 3 частини 1 статті 36 КзпП України у звязку з призовом на строкову військову службу.

Наказ про звільнення сформульовано не правильно, в першому пункті наказу необхідно було зазначити, що працівника увільнено від роботи на період призову на військову службу. В даному наказі зазначено, що згідно статей 44, 119 КЗпП України та статті 21 Закону України «Про військовий обовязок та військову службу» йому надано гарантії в частині збереження посади і робочого місця. При звільненні йому виплатили вихідну допомогу у розмірі 2 мінімальних заробітних плат. Однак, відповідно до вимог статті 119 КЗпП України, за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Підставою для надання гарантій мобілізованим працівникам є повістка з військкомату про призов працівника на військову службу. На підставі повістки підприємству необхідно скласти наказ про те, що працівник відсутній на роботі з причини перебування на військовій службі, тобто увільнений від виконання обовязків. В наказі рекомендується вказати про виплати, які належить здійснити працівнику, а також про те, яким чином працівник повинен підтвердити своє перебування на військовій службі. Повістку на підприємство ОСОБА_2 подав, але в порушення вимог статті 119 КЗпП України його звільнено з роботи і середній заробіток від часу звільнення і по даний час йому не нараховують.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав і пояснив, що ОСОБА_2 був звільнений з роботи 03.10.2016 року на підставі ст.36 п.3 КЗпП України і заяви про звільнення в зв*язку з призовом на строкову військову службу. ПРи звільненні його з роботи йому було виплачено вихідну допомогу

Вважає,що звільнення ОСОБА_2 з роботи відбулося правомірно так як в Україні на час звільнення ОСОБА_2 з роботи не діяв особливий період і в зв*язку з цим не було оголошено мобілізацію. Крім того в КЗПП України відсутнє посилання в будь якій із статей про увільнення працівника .

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи , суд вважає, що ОСОБА_1 не порушив вимоги трудового законодавства, пов*язаних з наданням гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов*язків,передбачених законом України "Про військовий обов*язок і військову службу", а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ст.41 ч.7 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 22, 221, 283 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 7 ст 41 КУпАП, закрити в зв*язку з відсутністю складу правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення в Апеляційний суд Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.

Суддя Вінтоняк М.Б.