Номер провадження: 33/785/58/17
Номер справи місцевого суду: 520/8196/16-п
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., за участю представників ОСОБА_2Є - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, особи, відносно якої прийнята оскаржувана постанова - ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3, діючого в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Одеса від 07.09.2016 року,-

встановив

Зазначеною постановою відносно

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, пенсіонерки, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

провадження по справі у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 15.03.2016 року о 14 годині 15 хвилин, ОСОБА_5, керуючи автомобілем «Ніссан», державний р/н НОМЕР_1, рухаючись по вул. Костанді 31 в м. Одеса, при зміні напрямку руху не переконалася в безпеці руху та не надала дорогу автомобілю «Тойота Авалон», державний р/н НОМЕР_2, яким керував водій ОСОБА_2, в результаті чого сталося зіткнення автотранспортних засобів. Після цього автомобіль «Тойота» здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_5 порушила вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Закриваючи провадження, суд першої інстанції послався на відсутність в діях водія ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки в ході проведення судового розгляду не було встановлено факту порушення правопорушником п. 10.1 Правил дорожнього руху.

В апеляційні скарзі та доповненнях до неї ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 заперечили проти постанови судді та зазначили, що з постановою судді вони не згодні, вважають її необґрунтованою та незаконною та порушують питання щодо її скасування.

В обгрунтування своїх доводів апелянти послалися на те, що розгляд справи та постановлення за його результатами судового рішення був проведений поверхнево, без повного та всебічного дослідження усіх обставин справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та при розгляді справи порушено норми матеріального закону.

При цьому апелянти зазначили, що районним судом не було повно досліджено покази всі свідків по справі, оскільки в самих поясненнях свідка ОСОБА_7 наявні протиріччя; експертиза № 10803161 від 25.08.2016 року проводилась майже після спливу 5 місяців після події ДТП та висновки цієї експертизи повністю протирічать висновкам експертизи № 1315/1324 від 23.06.2016 року; залишені поза увагою письмові пояснення ОСОБА_2, покази свідка ОСОБА_8 та експертний висновок від 23.06.2016 року № 1315/1324.

Просять скасувати постанову районного суду, якою було закрито провадження за адміністративною справою відносно ОСОБА_5 та постановити нову, якою ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП.

В запереченнях на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 послався, на те, що наявними у матеріалах провадження доказами, в тому числі і висновками автотехнічних експертиз підтверджена винуватість у скоєній ДТП саме водія ОСОБА_2 При цьому послався на належне виконання ОСОБА_5 вимог ПДР та здійснення маневру у відповідності до їх положень.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представників ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтримали доводи апеляційної скарги; особи, відносно якої прийнята оскаржувана постанова - ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6, допитавши свідків та експертів-автотехніків, які проводили наявні у справі автотехнічні експертизи, дослідивши наявні у справі матеріали, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова районного суду скасуванню, виходячи з наступного.

Згідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП, обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст.124 КУпАП необхідно зясувати чи дійсно мало місце порушення водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Як пояснив апеляційному суду ОСОБА_2, керуючи автомобілем "Тойота Авалон" 14.07.2016 року і рухаючись по вул. Констанді, він побачив припаркований справа автомобіль ОСОБА_5 марки "Ніссан Теана" після чого включивши лівий поворот та виїхавши на смугу зустрічного руху він почав його обїжджати. Коли він фактично порівнявся з автомобілем ОСОБА_9, зазначений автомобіль розпочав рух та здійснив маневр повороту ліворуч, в звязку з чим сталося зіткнення автомобілів, що стало наслідком з'їзду його на ліву обочину та скоєння наїзду на стоячий на зустрічній обочині автомобіль "ВАЗ-2121 - Нива". При цьому водій ОСОБА_2 висловив незгоду з наявними у матеріалах висновками автотехнічних експертиз, які на його думку є суперечливими. Вважає, що саме невиконання водієм ОСОБА_5 вимог ПДР призвели до зазначеного зіткнення, оскільки він не міг передбачити її дії, які виразилися в раптовій і несподіваній зміні руху її автомобіля.

Водій ОСОБА_5 пояснила апеляційному суду, що дійсно у зазначений у постанові районного суду час та місці, на автомобілі "Ніссан Теана" вона відїхала від гаражу свого дому та на невеликій швидкості, близько 10-15 км/час під'їхала до місця, розташованого близько 20 метрів від гаражу, де є розширення дороги так званого "пятачка", на якому можливо було розвернутись автомобілем. Маючи намір розвернутися на даному пятачку, вона завчасно включила лівий покажчик повороту підїхала ближче до лінії розподільного руху та впевнившись у відсутності як попереду, так і позаду транспортних засобів, почала здійснювати маневр розвороту та фактично виїхала на смугу зустрічного руху. У цей час вона відчула удар в ліву передню частину свого автомобілю та зупинилася. Вийшовши з автомобіля побачила автомобіль ОСОБА_2Є, який дотично зіткнувся з її автомобілем, а потім виїхав на розташованому зліва по ходу їх руху обочину та здійснив наїзд на припаркований на ній автомобіль "Нива", який належить ОСОБА_10 Зі складеною схемою ДТП та протоколом огляду місця події повністю погоджується та вважає, що зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_2, який рухався по дорозі на значній скорості, що підтвердили свідок ОСОБА_7 та висновки автотехнічних експертиз. Наявність в своїх діях порушень правил дорожнього руху заперечує.

Потерпілий ОСОБА_10 - власник автомобіля ВАЗ-2121, який отримав механічні пошкодження надав пояснення, аналогічні наданим в районному суді та додатково вказав, що в результаті наїзду автомобілем під керуванням ОСОБА_2, його автомобілю були спричинені значні механічні пошкодження, оскільки передня частина автомобіля змістилася фактично до задньої та автомобіль фактично зімяло, що на його думку вказує на значну швидкість автомобіля до моменту зіткнення. Крім того вказав, що на момент руху автомобілем ОСОБА_2Є в його салоні перебував пасажир, який проводив тестування автомобіля за допомогою ноутбуку.

Свідок ОСОБА_8 в апеляційному суді надав пояснення, аналогічні поясненням, які були надані ним в районному суді і крім цього вказав, що зіткнення автомобілів фактично мало місце посередині розподільної полоси дороги та додатково пояснив, що під час руху на автомобілі під керуванням водія ОСОБА_2Є він проводив компютерне тестування автомобілю за допомогою ноутбуку. Раніше про зазначене не вказував, оскільки його про це ніхто не запитував. При цьому свідок послався не невідповідність даних про місце зіткнення, яке зазначено у протоколі та схемі ДТП.

На перевірку пояснень свідка ОСОБА_8, апеляційним судом був допитаний в якості свідка слідчий Бірюков В.О., який виїздив на місце скоєння ДТП та складав відповідні процесуальні документи. При цьому свідок вказав, що складені ним процесуальні документи містять фактичні дані, які були встановлені під час огляду. Місце зіткнення було встановлено ним шляхом виявлення у даному місці певних даних, а саме у місці скупчення значних уламків деталей автомобіля та стекол. На його думку обидва водії є винуватцями скоєного зіткнення.

Допитана апеляційним судом свідок ОСОБА_7А надала апеляційному суду пояснення, аналогічні поясненням, наданим нею у районному суді та уточнила, що йшла по вулиці назустріч руху автомобіля під керуванням ОСОБА_5, яка рухалася на своєму авто на маленькій швидкості з включеним покажчиком лівого повороту. Автомобіль «Тойота» під керуванням ОСОБА_2Є рухався у тому ж напрямку, однак на досить великій швидкості. Пройшовши трохи, почула позаду себе удар та повернувшись побачила, що сталося зіткнення цих автомобілів.

Як вбачається з висновку експертного транспортно-трассологічного і автотехнічного дослідження № 1315/1324 від 23.06.2016 року, наданого експертом ОСОБА_11, в момент первинного входу в контакт, кут між поздовжніми осями транспортних засобів становив близько 15-20 %, відлічуваний від лінії поздовжньої осі автомобіля «Ніссан Теана» до перетинання поздовжньої осі автомобіля «Тойота Авалон» проти ходу годинної стрілки. Швидкість руху автомобіля «Тойота Авалон», відповідна слідам гальмування його коліс становила 58-61 км, однак у дійсності перевищувала встановлені величини і не могла використовуватися при досліджені. Відсутність даних про фактичну швидкість руху цього автомобіля та даних щодо фактичного віддалення автомобіля «Тойота Авалон» від автомобіля «Ніссан Теана», у той момент, коли водій цього автомобілю почав здійснювати маневр повороту ліворуч унеможливлювали надання експертом висновку про те, дії якого з водіїв є наслідком даної дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно до висновку транспортно-трассологічного і автотехнічного дослідження № 10803161 від 25.08.2016 року, наданого експертом ОСОБА_12, останнім в ході проведення експертного дослідження було встановлено, що швидкість руху автомобіля, яким керував ОСОБА_2Є була фактично значно вищою, ніж встановлена швидкість руху, відповідна слідам гальмування, оскільки була визначена без урахування кінетичної енергії зіткнення автомобілів та перед початком гальмування автомобіля «Тойота Авалон» складала 66-68 км/год. У разі належного виконання водієм ОСОБА_2 вимог п.12.3 та 12.4 ПДР та здійснення руху автомобіля в межах допустимої швидкості, а саме не більше ніж 60 км/год., враховуючи встановлений у ході даного експертного дослідження момент виникнення небезпеки, водій ОСОБА_2 мав змогу уникнути зіткнення, тому дії цього водія перебувають у прямому причинному звязку з настанням зазначеної ДТП.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги, апеляційним судом були викликані та допитані в судовому засіданні експерти автотехніки ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які у рамках зазначеної справи проводили дослідження обставин зіткнення автомобілів та які підтвердили зазначені у своїх висновках дані щодо даних, викладених ним у цих висновках. Такожу експерти послалися на те, що швидкість руху автомобілю, яким керував ОСОБА_2Є була фактично значно вищою, ніж встановлена швидкість руху, відповідна слідам гальмування, тобто більше ніж 60 км/год. якою повинен був рухатися водій ОСОБА_2 Крім того, експерти зазначили, що їх висновки не є суперечливими, оскільки для проведення дослідження експертом ОСОБА_12, останньому були надані більш повні дані щодо обставин ДТП.

При цьому експерт ОСОБА_11 вказав, що у рамках проведеного дослідження дії ОСОБА_5 повинні регламентуватися п. 10.1 ПДР, про що ним було зазначено у висновку, однак надання правової оцінки щодо належного виконання останньою цих положень, має оціночний характер та повинен бути зроблений у сукупності з усіма встановленими в ході судового розгляду обставинами скоєного.

Експерт ОСОБА_12 наполягав на тому, що причиною зазначеної пригоди стало неналежне виконання водієм ОСОБА_2 комплексу вимог п.12.3 та 12.4 ПДР про що зазначено у наданому ним висновку.

З урахуванням наведених вище обставин, апеляційний суд прийшов до висновку про необгрунтованість доводів апеляційної скарги, в частині суперечливості цих висновків друг другу, оскільки як вбачається з зазначених висновків, експерт ОСОБА_12, з урахуванням наданих йому даних і матеріалів справи, надав більш детальний висновок, який є належним та достатнім для надання правової оцінки діям кожного з водіїв - учасників ДТП.

При цьому зазначений висновок спростовує пояснення водія ОСОБА_2 про те, що він рухався з допустимою швидкістю, тобто 60 км/год. і в звязку з раптовою зміною напрямку руху водієм ОСОБА_5 автомобілем, не мав змоги уникнути зіткнення автомобілів.

Як вбачається з протоколу огляду місця ДТП та схеми до нього, встановлене під час огляду місце зіткнення автомобілів мало місце на зустрічні смузі руху, на відстані 0,8 метра від краю обочини, розташованої зліва по ходу руху автомобілів. Гальмівний шлях автомобіля "Тойота Авалон" розпочинається приблизно за 6 метрів до початку провулка, за перехрестям якого ОСОБА_5 мала намір здійснити розворот і наявний на відстані 10 метрів зі зміщенням в напрямку ліворуч.

Водій ОСОБА_5 вказала, що від місця розташування її домоволодіння до місця зіткнення автомобілів відстань складає близько 20 метрів і зазначені обставини не були заперечені водієм ОСОБА_2 Крім того, з постанови апеляційного суду Одеської області від 14.11.2016 року, прийнятої за результатами розгляду апеляційної скарги, яка є чинною на даний час встановлено, що згідно наданих обома водіями схем місцевості, де відбулася дорожньо-транспортна пригода, відстань від місця знаходження домоволодіння ОСОБА_5 до місця зіткнення автомобілів складала біля 35 метрів.

З урахуванням встановлених обставин, траєкторії руху автомобіля "Тойота Авалон", довжини тормозного шляху, необхідного часу для проїзду відстані близько 35 метрів та зафіксованих у схемі ДТП даних щодо місця зіткнення, спростовується твердження водія ОСОБА_2Є та свідка ОСОБА_8 про те, що на момент виявлення небезпеки, який як вважає апеляційний суд та свідчить експертний висновок № 10803161 від 25.08.2016 року фактично настав у момент початку гальмування, автомобіль ОСОБА_5 був припаркований біля обочини.

При цьому, встановлені обставини підтверджують версію водія ОСОБА_5 та показання свідка ОСОБА_7 щодо виконання водієм ОСОБА_5 дій, направлених на належне виконання вимог ПДР, які водій повинен був здійснити під час розвороту.

Крім того встановлені експертними висновками обставини зіткнення автомобілів під кутом близько 15-20 % між поздовжніми осями транспортних засобів, також спростовують твердження водія ОСОБА_2Є та свідка ОСОБА_8 про здійснення водієм ОСОБА_5 різкого повороту вліво, оскільки у такому випадку цей кут повинен бути більшим, а зіткнення не могло бути дотичним.

Ці обставини вказують на те, що водій ОСОБА_2Є не був уважним, завчасно не побачив маневр автомобіль "Ніссан Теана", який з невеликою швидкістю рухався поперед його автомобілю та почав здійснювати гальмування запізно, одночасно зміщуючи свій автомобіль вліво.

При цьому, надаючи аналіз показанням свідка ОСОБА_8 та їх достовірності, в сукупності з іншими у справі доказами, апеляційний суд ставить під сумнів надані свідком пояснення щодо обставин зіткнення автомобілів та місця зіткнення, оскільки враховує встановлену апеляційним судом обставину проведення на час руху автомобіля «Тойота Авалон» зазначеним свідком тестування автомобіля, що на думку апеляційного суду вказує на неможливість здійснення цим свідком постійного нагляду за дорогою.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги викладені у постанові апеляційного суду Одеської області від 14.11.2016 року, прийнятої за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 дані, які вказують на встановлення факту порушення ним вимог п.12.3 та 12.4 ПДР.

Що стосується показань свідка ОСОБА_7, то вони узгоджуються з наявними у матеріалами доказами, які апеляційний суд вважає належними та такими, які відповідають фактичним обставинам скоєного та не суперечать їм.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У даному конкретному випадку йдеться не про кримінальний злочин, а про адміністративне правопорушення, але, оскільки Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає таку підставу, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати аналогію права та ст. 62 Конституції України, як норму прямої дії.

Районний суд, приймаючи рішення щодо відсутності в діях водія ОСОБА_5 складу правопорушення, врахувавши положення чинного законодавства про адміністративні правопорушення та Постанови Пленуму Верховного суду України, правильно прийшов до висновку щодо належного виконання під час виконання маневру розвороту водієм ОСОБА_5 п. 10.1 Правил дорожнього руху, регламентуючого початок руху та зміну його напрямку, оскільки саме дії водія ОСОБА_2 та порушення ним Правил дорожнього руху і є наслідком зіткнення автомобілів.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність обєктивних даних щодо вчинення водієм ОСОБА_5 правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, в звязку з чим вважає висновки районного суду про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення правильними, прийняте рішення про закриття провадження в звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення законним, в звязку з чим підстав для задоволення апеляції та скасування постанови суду не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ,-

постановив

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеса від 07.09.2016 року, якою провадження відносно ОСОБА_5 по справі у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - закрито у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_13.