Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2017 року м. Рівне

Суддя Апеляційного суду Рівненської області Полюхович О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки АДРЕСА_1) - ОСОБА_2 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 27 квітня 2017 року, з участю:

?особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

?захисника - ОСОБА_2, ?

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Рівненського міського суду Рівненської області від 27 квітня 2017 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 320 грн. 00 коп.

За постановою суду ОСОБА_1 12 лютого 2017 року, о 22 год. 11 хв., в м. Рівне, по вул. Соборна, 274, керувала транспортним засобом "Hummer H2", н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови). Від проходження медичного огляду в медичному закладі з метою встановлення алкогольного сп'яніння відмовилася в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 покликається на незаконність постанови суду першої інстанції, зазначає про порушення положень ст. 6 ЄКПЛ, ст. 129 Конституції України, ст.ст. 256, 245, 252, 268, 283 КУпАП. Вказує, що судом не доведений належними доказами факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку медичного обстеження, не наведено належних та допустимих доказів на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, і не мотивовано кваліфікацію її дій. Зазначає, що попри неповнолітній вік ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення істотно порушене її право на захист і особливості розгляду правопорушень неповнолітніх. Даних про належне виконання своїх функцій службовими особами органів з прав неповнолітніх в матеріалах справи, зокрема в протоколі про адміністративне правопорушення, не зафіксовано. Порушена вимога розумності судового рішення і реальності його виконання. Просить скасувати постанову суду, провадження в справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи й доводи скарги, суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає до задоволення з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні грунтуються на сукупності зібраних в справі та досліджених в судовому засіданні достатніх та достовірних доказів, яким дана правильна юридична оцінка.

Дії ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно.

Однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп'яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Згідно цих нормативних актів оглядові підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп'яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 13 лютого 2017 року № 252606 серії БР працівником поліції ОСОБА_5 вказано ознаки алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови), які дали останньому підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп'яніння, однак від проходження медичного огляду в медичному закладі з метою встановлення алкогольного сп'яніння відмовилася в присутності двох свідків, пояснення яких долучені до протоколу та досліджені судом першої інстанції в судовому засіданні.

Під час апеляційного розгляду даної постанови ОСОБА_1 не заперечила керування транспортним засобом "Hummer H2", н.з. НОМЕР_1, вказавши, що вживала безалкогольне пиво, однак пройти огляд на стан сп'яніння без викликаних батьків відмовилась, оскільки розгубилась.

Тому доводи апеляційної скарги захисника щодо порушення вимог ст. 256 КУпАП у зв'язку з відсутністю зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення прізвищ і адрес свідків правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки в протоколі зазначено прізвища, ім'я та по батькові свідків у присутності яких ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на стан сп'яніння та вказано, що їх пояснення додаються до протоколу, з зазначенням адрес місць проживання та контактних телефонів (а.с. 4-6).

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції надано належну оцінку поясненням інспектора роти № 1 батальйону УПП у м. Рівне ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_5, який підтвердив факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння, перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп'яніння, та вказав, що в медичному закладі була присутня представник ювенальної превенції.

В судовому засіданні при апеляційному перегляді оскаржуваної постанови ОСОБА_5 надав аналогічні пояснення з приводу обставин справи стосовно ОСОБА_1

Факт перебування на місці ДТП та в медичному закладі представника ювенальної превенції, а також присутність законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення підтверджується відеозаписом працівників поліції, долученим до протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо порушень судом першої інстанції вимог закону стосовно повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи та вирішення її у точній відповідності з законом є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Крім того твердження захисника щодо не наведення судом першої інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки ОСОБА_1 інкримінується відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи захисника ОСОБА_2 з приводу закінчення у даній справі строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП та наявності підстав для закриття провадження в справі на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП є необґрунтованими, оскільки дана подія з участю ОСОБА_1 мала місце 12 лютого 2017 року, протокол датований 13 лютого 207 року (03 год. 40 хв.), а постанова суду винесена стосовно ОСОБА_1 27 квітня 2017 року, тобто адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, накладено в межах строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 130 КУпАП у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах.

Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст. 33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Доказів на спростування висновків місцевого суду ОСОБА_7 в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Постанова суду є законною та обгрунтованою, а тому підстав для її скасування та закриття провадження в справі ні на підставіц п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, ні на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд ?

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 27 квітня 2017 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І. Полюхович