П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Балацька Г.О. за участі:

захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, -

адвоката Гайдамаченко Т.П.,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 із уточненнями, внесеними адвокатом Гайдамаченко Т.П., на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Н.Верещаки Олександрівського району Кіровоградської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10.200 грн. (десять тисяч двісті гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Згідно постанови суду, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 11 вересня 2016 року, близько 03 год. 15 хв., в порушення вимог п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху України, керував автомобілем НОМЕР_1, по пр-ту Перемоги, 18, в м. Києві, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння, зі згоди водія, в установленому законом порядку проводився із застосуванням приладу "Драгер" в присутності двох свідків, результати якого склали 1,44 ‰.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі з уточненнями, яка подана в його інтересах захисником Гайдамаченко Т.П., просить постанову місцевого суду скасувати, прийняти нову, якою матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного 11 вересня 2016 року, повернути Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві на доопрацювання та виправленню наявних у протоколі порушень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Гайдамаченко Т.П., яка наполягала на задоволенні апеляційних вимог, з уточненнями, в повному обсязі, пояснення свідків ОСОБА_3, інспекторів патрульної поліції роти № 10 батальйону № 3 Управління патрульної поліції - лейтенанта поліції ОСОБА_4 та капітана поліції ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, додаткові матеріали, що надійшли на адресу апеляційного суду, слід прийти до висновку про те, що апеляційна скарга, з уточненнями, задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов'язаний, зокрема, з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним вимог п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху України - керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.

А саме, як указують дані протоколу про адміністративне правопорушення, серії АП2 № 364323, який підписаний посадовою особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення - інспектором патрульної поліції роти № 10 батальйону № 3 Управління патрульної поліції капітаном поліції ОСОБА_5, та дані, що містяться в матеріалах справи, 11 вересня 2016 року, близько 03 год. 15 хв., водій автомобіля НОМЕР_2, ОСОБА_2 керував транспортним засобом по пр-ту Перемоги, 18, в м. Києві, в стані алкогольного сп'яніння, який перебував на зупинці громадського транспорту (а.с. 1), а потім поїхав та знову зупинився, що і привернуло увагу працівників поліції та вони до нього під'їхали.

На пропозицію працівників поліції, ОСОБА_2 погодився пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу "Драгер" в присутності двох свідків.

Протокол про адміністративне правопорушення за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та правильно був направлений на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва за місцем реєстрації ОСОБА_2, яке вказано в протоколі про адміністративне правопорушення: АДРЕСА_1, що узгоджується з приписами ч. 2 ст. 276 КУпАП.

Доводи захисника про те, що в протоколі та в постанові суду різняться адреси зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_2 є неспроможними, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові суду вказана адреса керування ОСОБА_2 автомобілем по пр-ту Перемоги, 18, в м. Києві - місце зупинки громадського транспорту, з якого він від'їхав та зупинився на пр-ті Перемоги, 20, в м. Києві, де і відбулося його тестування (а.с. 2).

Відповідно до результатів тестування на алкоголь до протоколу АП2 № 364323, у ОСОБА_2 виявлено 1, 44 ‰ (а.с. 2).

Доводи захисника про те, що тестування проведено за допомогою ALKOTEST 6810 № ARCD - 00974, а не яким приладом "Драгер" - не ґрунтується на матеріалах справи, оскільки газоаналізатор ALKOTEST 6810 № ARCD - 00974 і є приладом "Драгер", що прямо вказано в результатах тестування (а.п. 2).

Даний прилад входить до списку спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння, який є чинним, і не може бути визнаний таким, що втратив юридичну силу з підстав реорганізації Державтоінспекції.

Про обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення пояснив в суді апеляційної інстанції інспектор патрульної поліції роти № 10 батальйону № 3 Управління патрульної поліції капітаном поліції ОСОБА_5, який також додав, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 привернув їх-патрульної автомашини увагу, оскільки спочатку здійснив зупинку на зупинці громадського транспорту. Потім автомобіль рушив і проїхав невелику відстань знову зупинився. ОСОБА_6 в складі групи патрульної поліції підійшли до автомобіля поцікавитись причиною зупинки автомобіля в забороненому для цього місці. В ході розмови почув від ОСОБА_2 характерний запах алкоголю з порожнини рота. На запитання "чи вживав ОСОБА_2 алкогольні напої", водій відповів, що випив близько пляшки горілки.

Потім, за згодою ОСОБА_2, відбулась звичайна процедура тестування на вміст алкоголю, який і підтвердив наявність у ОСОБА_2 в парах з порожнини рота 1,44 ‰.

Автомобіль не евакуйовували, оскільки за ОСОБА_2 приїхав знайомий і ОСОБА_2 поїхав з ним уже в якості пасажира.

Останні пояснення спростовують доводи захисника щодо необхідності відсторонення ОСОБА_2 від керування транспортним засобом.

Дані пояснення підтвердила і інспектор патрульної поліції роти № 10 батальйону № 3 Управління патрульної поліції - лейтенант поліції ОСОБА_4, яка пояснила, що автопатруль під № 1006, у складі якого вона перебувала, був зупинений для надання допомоги в оформленні та складанні документів до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2

Особисто вона відбирала пояснення у свідка ОСОБА_3 - свідка, який приймав участь в процедурі тестування ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння (а.с. 4).

Не може слугувати підставою для визнання неналежним доказом пояснення свідка - ОСОБА_3 від 11 вересня 2016 року із-за відсутності документу, що посвідчує особу останнього, під час процедури тестування ОСОБА_2 (а.с. 4).

Особа ОСОБА_3 встановлена, зокрема, судом апеляційної інстанції, який прийшов до апеляційного суду на виклик, направлений за адресою, вказаною в його поясненнях від 11 вересня 2016 року, а тому не є слушними доводи захисника щодо неприйняття пояснень ОСОБА_3 з підстав відсутності посилання в поясненнях на документ, що посвідчує його особу, і, як наслідок, порушення процедури тестування ОСОБА_2 тільки в присутності одного понятого ОСОБА_7, що тягне за собою, на переконання захисника, закриття провадження в справі відносно ОСОБА_2 - оскільки навіть сам ОСОБА_2 усвідомлював проходження тестування в присутності двох свідків, коли і вказав на вживання ним алкогольних напоїв.

Будь-яких підстав для обмови ОСОБА_2 свідком ОСОБА_3 стороною захисту не вказано.

Сам же свідок ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції пояснив, що 11 вересня 2016 року, близько 3 год. ночі, на таксі в якості пасажира він повертався додому. По дорозі таксі було зупинено патрульним поліцейським екіпажем та запропоновано йому та водієві засвідчити перебування водія автотранспортного засобу в стані алкогольного сп'яніння. ОСОБА_8 разом із водієм таксі - ОСОБА_7 засвідчили процедуру вимірювання вмісту алкоголю в парах з порожнини рота водія автомобіля "Мерседес" ОСОБА_2 Відповідно до результатів приладу "Драгера", вміст алкоголю перевищував в 15-17 разів допустиму норму.

Оскільки документів при ньому-ОСОБА_3 не було, анкетні дані у поясненнях були записані з його слів.

Таким чином, дослідивши з достатньою повнотою всі докази в справі, в їх сукупності, слід прийти до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушенням ним п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху України.

Накладене на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10.200 грн. (десять тисяч двісті гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік - передбачено санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає меті адміністративного стягнення та загальним засадам його накладення, як те регламентують положення ст.ст. 23, 33 КУпАП.

За наведеним, апеляційна скаргаОСОБА_2 з уточненнями, внесеними адвокатом Гайдамаченко Т.П., щодо необхідності направлення матеріалів на доопрацювання, у тому числі з підстав відсутності в копії протоколу місця народження ОСОБА_2 - не ґрунтується на вимогах закону, а тому - задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 з уточненнями, внесеними адвокатом Гайдамаченко Т.П., залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року, якоюОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10.200 грн. (десять тисяч двісті гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Г.О. Балацька