Справа № 431/664/17
Провадження № 33/782/47/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2017 року м. Сєвєродонецьк Луганська область

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області Тополюк Є.В. при секретарі Подрябінкина Я.Г., за участю прокурорів Маілян Г.С., Попова С.В., особи, яка притягувалася до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,його захисника ОСОБА_3 розглянувши апеляційну скаргу прокурора Старобільської місцевої прокуратури Савченка М.О. на постанову Старобільського районного суду Луганської області від 28 лютого 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 1 ст. 172-5 КУпАП щодо ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И Л А :

Зазначеною постановою суд першої інстанції ОСОБА_2 звільнено від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-5 КУпАП за відсутністю складу адмінправопорушення, адміністративне провадження закрито.

З змісту постанови суду слідує, що за протоколом № 41 від 13.02.2017 року про вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією відносно ОСОБА_2, складеного о/у Управління захисту економіки в Луганській області ДЗЕ Національної поліції України вказано, що в період червня-вересня 2016 року ОСОБА_2, користуючись своїми повноваженнями посадової особи контролюючого органу-головного фахівця Старобільського міськрайонного відділу головного управління ДСНС України в Луганській області, отримував від ФОП ОСОБА_5 бензин марки А-92 у кількості 150 літрів щомісячно, тобто в кількості 600 літрів на загальну суму 14 532 грн..

Отриманим бензином він заправляв автомобілі, які належать ОСОБА_6 - його дружині та ОСОБА_7 - батькові. Таким чином, в протоколі вказано, що ОСОБА_2, будучі відповідно до підпункту «д» п. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення та особою, уповноваженою на виконання функцій держави, службовою особою з виконанням організаційно-розпорядчих обов'язків у зв'язку з можливістю виконання таких функцій, діючи умисно, переслідуючи особисті інтереси, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, порушив встановлену законом заборону щодо одержання подарунка, чим вчинив адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-5 КУпАП.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що оцінюючи докази, що надані особою, якою складено протокол, суд вважає не доведеним факт того, що ОСОБА_2, будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, порушив обмеження, встановлені для нього, щодо одержання подарунків.

Суд також зазначив, що він не може будувати свої висновки на припущеннях.

Прокурором Старобільської місцевої прокуратури Савченком М.О., який приймав участь у розгляді справи, подано апеляційну скаргу на вказане судове рішення, в якій він просить скасувати постанову Старобільського районного суду Луганської області від 28 лютого 2017 року про закриття провадження стосовно ОСОБА_2 у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 1725 КУпАП та накласти на нього стягнення, передбачене санкцією вказаної норми закону.

Вказує, що зазначене рішення суду мотивоване тим, що матеріали справи відносно ОСОБА_2 не містять будь-яких доказів отримання паливно-мастильних матеріалів безоплатно саме ОСОБА_2, що не відповідає дійсності.

Вважає, що постанова Старобільського районного суду від 28 лютого 2017 року не відповідає вимогам ст.245 КУпАП в частині повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом та ст. 283 КУпАП щодо опису обставин, установлених при розгляді справи, а тому підлягає скасуванню. Усупереч вимогам ст.ст. 245, 252 КУпАП судом невірно надано правову оцінку встановленим обставинам адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, надано невірну правову оцінку юридичній природі вчиненого правопорушення, представленим суду доказам вказаного правопорушення та винуватості головного фахівця Старобільського МРВ ГУ ДСНС України в Луганській області ОСОБА_2.

На його думку, згідно ст.172-5 КУпАП адміністративна відповідальність за цією статтею настає в разі порушення встановлених законом обмежень щодо одержання дарунка ( пожертви).

Посилається на те, що суд першої інстанції в мотивувальної частині дійшов висновку про недоведеність факту того, що ОСОБА_2, будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення порушив обмеження, встановлені для нього щодо одержання подарунків.

Визначений висновок суду є помилковим. ОСОБА_2 є посадовою особою начальницького складу органів й підрозділів цивільного захисту, що підтверджується його посадовою інструкцією, витягом з наказу по особовому складу цивільного захисту та копією службового посвідчення.

У відповідності з цією інструкцією на нього покладені завдання та обов'язки щодо впровадження державної політики у сфері цивільного захисту населення і території від надзвичайних ситуацій з питань планування заходів інженерного, радіаційного та хімічного захисту населення і територій, бере участь у межах своїх повноважень в перевірках та навчаннях місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій та ін.

ОСОБА_2 не заперечував, що використовує для власних потреб транспортні засоби, які належать його близьким особам, а саме дружині та батькові.

Згідно копії заправочної відомості ОСОБА_2 під особистий підпис 04.06.2016, 7.06.2016,11.07.2016,13.07.2016,23.07.2016,02.08.2016,04.08.2016 та 01.09.2016 безоплатно отримував від ФОП ОСОБА_5 бензин марки А-92 у кількості 150 літрів щомісячно. Загалом з червня по вересень ОСОБА_2 отримав бензину у кількості 600 літрів.

Згідно до даних відомостей ОСОБА_2 здійснював заправку декількох автомобілів з номером 7023 та 8201, які відповідно інформації регіонального сервісного центру в Луганської області зареєстровані за ОСОБА_6 та ОСОБА_7, тобто близьким особам ( дружина та батько) ОСОБА_2

Цей факт підтвердили свідки ОСОБА_11,ОСОБА_12,ОСОБА_13,ОСОБА_5 - працівники АЗС ФОП ОСОБА_5, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, під час їх допиту в якості свідків.

Свідок ОСОБА_14, начальник Старобільського міськрайонного відділу ДСНС в Луганської області показав, що всі відносини Державної пожежно-рятувальної частини № 6 ДСНС України в Луганської області, що стосується укладення договорів та інше, регулює ГУ ДСНС України в Луганської області. ДПРЧ № 6 ДСНС забезпечено у повному обсязі всім необхідним, у тому числі паливно - мастильними матеріалами.

Свідок ОСОБА_15, т.в.о. начальника Державної пожежно-рятувальної частини № 6 ДСНС України в Луганської області показав, що у 2015-2016 роках частина не укладала з ФОП ОСОБА_5 договори на придбання паливно -мастильних матеріалів, вказівок він не надавав та до нього жоден з працівників не звертався з питань постановки на баланс зазначеного бензину у вказаний час.

Згідно висновку експерта № 100 від 20.12.2016 року сім підписів, зображення яких розташовані у графі» Подпись» у наданій на дослідження копії заправної відомості ФОП ОСОБА_5 виконанні, ймовірно, ОСОБА_2

Вважає, що суд першої інстанції при розгляді справи всі зібрані по справі докази ретельно не перевірив, свідків не допитав, обмежившись оголошенням їх показів, відібраних під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000168 від 10.09.2016 року, внаслідок чого допустив однобічність і неповноту, та постановив рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи.

ОСОБА_2 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції заперечував проти доводів апеляційної скарги прокурора,пояснив, що він безоплатно не отримував паливо на АЗС ФОП ОСОБА_5 як подарунок, підписи не ставив на заправочної відомості.

Свідок ОСОБА_14 також суду апеляційної інстанції пояснив,що він є керівником відділу Старобільського міськрайонного відділу ДСНС в Луганської області, ОСОБА_2 його підлеглий, якого він може характеризувати тільки з позитивної сторони. Його відділ організовує роботу щодо захисту населення, бере участь в перевірках, разом з органами,що здійснюють державний нагляд за умовами зберігання,знешкодження, утилізації, видалення і захоронення небезпечних речовин та виробів. В дану сферу входять АЗС, розташовані у м.Старобільску. Він не давав вказівки ОСОБА_2 отримувати паливо на АЗС для пожежних автомобілів. З ОСОБА_16 він знайомий, у нього ділові з ним відносини, як з керівником, спілкувався з ним останній раз десь після 2014 року. ОСОБА_5 він не знає. На території м. Старобільськ ОСОБА_16 має 2 АЗС,у тому числі на АДРЕСА_1. Його відділ має право на проведення перевірок АЗС, але останній раз вони таки перевірки робили іще до того, коли на них наклали право вето. З ОСОБА_16 він не домовлявся про надання ним допомоги, починаючи з червня по вересень 2016 року.

Свідок ОСОБА_18 в суді апеляційної інстанції пояснив, що він на початку вересня 2016 року зробив перевірку діяльності та наявності паливно-мастильних матеріалів у 6 державній пожежно-рятувальній частині м. Старобільска. При цьому він користувався постановою КМУ № 1102 від 26.10.2011 року « Деякі питання надання платних послуг підрозділами Міністерства надзвичайних ситуацій» , наведеним у постанові переліком послуг з метою виявлення фальсифікацій.

Він зробив звірку наявності паливно- мастильних матеріалів ДПРЧ-6, які зберігаються на автозаправочних станціях-АЗС , розташованих на території м. Старобільска Луганської області та провів співбесіди з операторами цих АЗС.

Ним було встановлено, що паливно-мастильні матеріали ДПРЧ-6 зберігаються на АЗС « Едельвейс», на той час у ДПРЧ-6 обов'язки начальника тимчасово виконував ОСОБА_15 До цього між ДПРЧ-6 та ТОВ « ТК Едельвейс» був складений договір купівлі-продажу на 25000 грн.. придбання та зберігання паливно-мастильних матеріалів. Хто складав цей договір, він не пам'ятає. Коли він приїхав на ФОП АЗС ОСОБА_5, якою фактично керує ОСОБА_16, оператори АЗС доповіли йому про те, що з пожежної частині у період з червня по 01.09.2016 року безоплатно отримували бензин .Бензин марки А-92 по 150 літрів щомісячно утримував співробітник ДСНС, одягнутий у формений одяг, який розписувався у відомості як ОСОБА_2, він самостійно заповнював заправочну відомість. Бензин останній раз він забирав у каністри, куди потім цей бензин він відвозив, він не встановив. Але були зазначені номера автомобілів, він перевірив їх, було встановлено, що це номера належать автомобілям, які належать близьким рідним ОСОБА_2 Він вважає, що цей бензин щомісячно забирав саме ОСОБА_2 та передавав його на потреби ДПРЧ-6. Про це йому також доповіли працівники АЗС ФОП ОСОБА_5, оператори АЗС - ОСОБА_12 та ОСОБА_19 Він також знає, що між ОСОБА_14 та братом ОСОБА_5- ОСОБА_16 дружні стосунки. Бензин відпускався після дзвінків ОСОБА_14 до ОСОБА_16, який у свою чергу дзвонів до ОСОБА_5Сам він не бачив, щоб ОСОБА_2 забирав бензин на АЗС ФОП ОСОБА_5 Зараз він працює начальником відділу з питань по запобіганню корупції у ДСНС України в Луганській області, на момент складення рапорту він займав посаду начальника юридичного відділу Головного управління ДСНС України в Луганській області.

Свідок ОСОБА_15 в суді апеляційної інстанції пояснив, що він повністю згоден з поясненнями, які він давав під час проведення досудового розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_2 27.01.2017 року. Він до наступного часу виконує обов'язки начальника ДПРЧ-6 ДСНС України в Луганської області, яка є юридичною особою, має банківський рахунок та має повноваження на укладення договорів з юридичними особами не залежно від форм власності. Його частина фінансується за рахунок державного бюджету, а також за рахунок коштів,отриманих від підприємств району за надання відповідних послуг. Упродовж 2016 року частина була повністю забезпечена паливно-мастильними матеріалами, був необхідний запас. Паливно-мастильні матеріали зберігалися на АЗС « Едельвейс» на вул. Старотаганрозська у м.Старобільск згідно договору від 28.07.2016 року. Бензин А-92 забирався на АЗС оперативно у каністри, потім його привозили у частину,де його витрачали. Іноді бензин забирали за допомогою оперативного легкового автомобілю ВАЗ-2105, який рахується на балансі частини. Він не надав ніяких вказівок на отримання бензину на АЗС ФОП ОСОБА_5 ОСОБА_2, який не знаходився у нього у підпорядкуванні. Під час, коли забирали бензин на АЗС , також оформлялася заправочна відомость, але вона виглядала по іншому,ніж на а.с.57.

Інші свідки, а саме ОСОБА_12,ОСОБА_20,ОСОБА_11 на судовий виклик до апеляційного суду не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Апеляційний суд позбавлений можливості викликати їх до суду іншим засобом, більш того, сторони судового провадження не наполягали вже на їх виклику.

За таких обставин апеляційний суд обмежився дослідженням тих матеріалів, який були досліджені у суді першої інстанції.

Апеляційний суд, заслухавши прокурорів, яки підтримали апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді справі в суді першої інстанції Савченка М.О. та вважав, що оскаржувана постанова Старобільського районного суду Луганської області не відповідає вимогам закону, пояснення ОСОБА_2, який притягується до адміністративної відповідальності та який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, свідків ОСОБА_14, ОСОБА_18,ОСОБА_15, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, провівши судові дебати, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

Згідно статті 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Обґрунтовуючи своє рішення даними, наявними в матеріалах справи, здобутими та встановленими в ході розгляду справи, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-5 КУпАП.

При цьому мотивуючи своє рішення зазначив, що ОСОБА_2 є суб'єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-5 КУпАП і на нього поширюються положення ст.3 Закону України «Про запобігання корупції».

Судом зазначено, що відповідно до диспозиції ст.172-5 КУпАП відповідальність настає за одержання дарунка.

Відповідно до п.п. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктами відповідальності за корупційні правопорушення є посадові особи юридичних осіб публічного права.

Диспозиція статті 172-5 КУпАП є бланкетною нормою й передбачає відповідальність за порушення особою встановлених законом обмежень щодо одержання подарунків.

Такі обмеження встановлені п.1 ч.1 статті 23 Закону України «Про запобігання корупції», зокрема те, що особам, зазначеним у п.п.1,2 ч.1 ст.3 Закону забороняється безпосередньо або через інших осіб вимагати, просити, одержувати подарунки для себе чи близьких їм осіб від юридичних або фізичних осіб. В тому числі, у зв'язку із здійсненням такими особами діяльності, пов'язаної із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

З об'єктивної сторони правопорушення, яке ставилося у провину ОСОБА_2, виходячи з диспозиції ст.172-5 КУпАП, становлять діяння у вигляді одержання у власність (приймання у власність) речей або майнових прав на порушення вимог Закону. Зокрема, таке порушення матиме місце у разі одержання подарунку у зв'язку з виконанням особою функцій держави або органів місцевого самоврядування, тобто обумовлюється службовим статусом одержувача, посадою, яку він обіймає. Отже, для наявності корупційного правопорушення має бути встановлений причинний зв'язок між діянням (одержанням подарунка) і виконанням особою, яка його вчинила, функцій держави або органів місцевого самоврядування.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 не визнавав своєї вини за ч.1 ст.172-5 КУпАП, при цьому зазначав, що не отримував безкоштовно бензин на АЗС в період з червня по вересень 2016 року, керуючись своїм службовим становищем.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що відсутні докази які б підтверджували, що саме ОСОБА_2 брав бензин на АЗС ФОП ОСОБА_5 безкоштовно та заправляв автомобілі дружини та батька.

Даний факт не підтверджується і поясненнями свідків ОСОБА_14, ОСОБА_18,ОСОБА_15,які були допитані у суді апеляційної інстанції, а також поясненнями свідків ОСОБА_12,ОСОБА_11, ОСОБА_13,ОСОБА_5 та ОСОБА_16, які маються в матеріалах адміністративної справи та висновками експерта.

Отже, у конкретному випадку не доведено, чи мало місце одержання ОСОБА_2 бензину у зв'язку з виконанням ним обов'язків функцій держави за його посадою, тобто не встановлений причинний зв'язок та мета отримання бензину на АЗС ФОП ОСОБА_5

У відповідності з положеннями ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За таких обставин, ОСОБА_2 хоча і є суб'єктом адміністративного правопорушення за ст.172-5 КУпАП, але в його діях відсутня об'єктивна сторона та причинний зв'язок, якій є обов'язковою кваліфікуючою ознакою правопорушення, яке ставилося у провину ОСОБА_2

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права».

В силу п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом ,який вирішить спір щодо прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

В своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, Суд неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає наявними суперечності в частині кваліфікації дій ОСОБА_2, а саме між об'єктивної та суб'єктивної сторін правопорушення, яке повинно характеризуватися умисною формою вини та корисливою метою.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що у постанові про закриття кримінального провадження від 31.01.2017 року, слідчий у провадженні,заступник начальника другого слідчого відділу прокуратури Луганської області Зінченка А.Б. зазначив, що проведеним досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000168 від 10.09.2016 року встановлено,що діями головного фахівця Старобільского міськрайонного відділу ГУ ДСНС України у Луганській області ОСОБА_2 власнику АЗС ФОП ОСОБА_5 будь-якої шкоди не завдано.(а.с.9-11).

Жодна сторона цього кримінального провадження цей факт не оспорює.

Якщо так, апеляційний суд виходить з того, що висновки органу досудового розслідування про те,що саме ОСОБА_2 з червня по вересень 2016 року безоплатно отримував щомісячно по 150 літрів бензину марки А92 на АЗС ФОП ОСОБА_5, розташованої за адресою:АДРЕСА_1, були безпідставними та необґрунтованими.

Жодний свідок, який був допитаний під час досудового розслідування не міг прямо вказати на ОСОБА_2, як на особу, яка отримувала бензин по заправочної відомості, оригінал якої був знищений ОСОБА_16,а також не збереглася відеозапис отримання ОСОБА_2 бензину у вказаний час, про що зазначив свідок ОСОБА_11

Однак, при такої ситуації, апеляційний суд вважає,що суд першої інстанції, пославшись саме на ці обставини, неправильно встановив ,що ОСОБА_2 необхідно звільнити від відповідальності за ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях, оскільки диспозиція ч.1 ст.247 КУпАП вказує на інші обставини закриття адміністративного провадження.

Відповідно до положень п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, крім інших наведених у цієї статті, зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_2

При цьому апеляційний суд виходить з того, що встановлені судом першої інстанції обставини є очевидно недостатніми для здійснення переконливих висновків щодо наявності винуватості, є сумнівними, суперечливими, і повинні тлумачитись на користь особи, у відношенні якої було складено протокол про адміністративне правопорушення, а саме на користь ОСОБА_2, як того наголошує п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У зв'язку з чим, апеляційний суд не може погодитися з доводами прокурора про те, що суд першої інстанції невірно надав правову оцінку встановленим обставинам адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, надав невірну правову оцінку юридичній природі вчиненого правопорушення, та представленим суду доказам вказаного правопорушення та винуватості головного фахівця Старобільського МРВ ГУ ДСНС України в Луганській області ОСОБА_2

При цьому апеляційний суд виходить також з положень Контрольного переліку питань по оцінці дотримання верховенства права, прийнятого Венеціанською комісією на 106 пленарному засіданні -11-12.03.2016 року, схваленого Комітетом міністрів Ради Європи на рівні заступників міністрів(6-7.09.2016 р.) та Конгресом місцевих та регіональних влад Ради Європи 19-21.10.2016 року, а саме з п.116, де зазначено,» що важливим елементом боротьби з корупцією є забезпечення верховенства права», п. 70, що « у законодавстві необхідно дотримуватися принципу рівності: воно повинно бути забезпечувати рівний підхід у рівних ситуаціях та різний підхід відносно різних ситуацій, а також гарантувати рівність при наявності будь-яких причин для потенційної дискримінації».

Виходячи з цього, апеляційний суд вважає за необхідним,дотримуючись вимог закону, скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою закрити провадження по справі відносно ОСОБА_2, у зв'язку з відсутністю у його діях події і складу адміністративного корупційного правопорушення за ч.1 ст. 172-5 КУпАП.

За таких обставин, з урахуванням наведеного, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Старобільської місцевої прокуратури Луганської області на постанову Старобільського районного суду Луганської області від 28 лютого 2017 року щодо ОСОБА_2 Юрійовича- задовольнити частково.

Постанову Старобільського районного суду Луганської області від 28 лютого 2017 року про звільнення від відповідальності та закриття провадження по справі відносно ОСОБА_2, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного корупційного правопорушення за ч.1 ст.172-5 КУпАП - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою закрити провадження по справі відносно ОСОБА_2, у зв'язку з відсутністю у його діях події і складу адміністративного корупційного правопорушення за ч.1 ст.172-5 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Луганської області: Є.В. Тополюк