справа № 415/6395/16
провадження № 3/415/203/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2017 р. місто Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Старікова М.М., розглянувши матеріали справи, що надійшли від Управління патрульної поліції в м. Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 років Перемоги, 3/172,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, -

В С Т А Н О В И ЛА:

З протоколу про адміністративне правопорушення від 19.11.2016 року, складеного інспектором Управління патрульної поліції в м. Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, вбачається, що 19.11.2016 о 19 годині 50 хвилин у м.Лисичанську на паркові перехрестя вулиці Незалежності та вулиці Кільцева водій автомобіля ВАЗ 21093, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 скоївши дорожньо-транспорту пригоду з автомобілем DAEWOO LANOS, державний знак НОМЕР_2 , який перебував у нерухомому стані, після чого місце пригоди залишив.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ознаками ст. 122-4 КУпАП, санкцією якої передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні,.

Таким чином:

об'єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

об`єктивною стороною виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні (формальний склад).

Відповідно до Правил дорожнього руху, дорожньо-транспортна пригода- це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати швидку медичну допомогу, а якщо це неможливо, звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу; г) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г", відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також стан транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред'явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об'їзд місця пригоди; є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).суб'єктом цього правопорушення є водії транспортних засобів.

суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

ОСОБА_1 у судовому засіданні винним себе у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, не визнав та пояснив, що 19.11.2016 року приблизно о 20 годині 00 хвилин він, на автомобілі ВАЗ 21093, державний номер НОМЕР_1, який

належить ОСОБА_3 підїхав до ринку по вул. Незалежності в районі заводу ГТВ м. Лисичанська, зупинився на стоянці поряд з ринком, де стояли інші автомобілі і пішов скупитися. Після чого сів за кермо і став здавати заднім рухом, впевнившись що позаду нікого не має, здав задом і поїхав по цій же вулиці на заправку. Зазначив, що відїжджаючи від ринку він не чув ні сигнальних звуків ні криків. Заправившись він повернувся на автомобілі до ринку. Пройшло приблизно хвилин 15. Вийшов з автомобілю, до нього підійшов чоловік, який сказав, що він зачепив його автомобіль Ланос, коли виїжджав задом з парковки, при цьому запропонував йому дати за нанесені пошкодження 500 гривень, він відмовився, так як був впевнений, що не чіпляв автомобіль цього чоловіка. Як пізніше виявилося це був водій Ланоса - ОСОБА_4 Вів підвів його до свого автомобілю, щоб показати пошкодження на бампері в виді подряпини розміром приблизно 3 см. довжиною на 1 см. шириною. При цьому ОСОБА_4 стверджував, що пошкодження були нанесені саме машиною ОСОБА_1. Він йому не повірив і запропонував викликати поліцію. Чекали поліцію хвилин 10. Коли чекали він випив горілки. Приїхали поліцейські і він їм розповів, що це не він подряпав автомобіль ОСОБА_4. Поліцейські почали складати протокол за ст. 122-4 КУпАП за залишення місця ДТП і за ст.124 КУпАП. Він став показувати своє невдоволення, при цьому висловлювався нецензурною лайкою. Співробітники поліції вимагати, щоб він припинив. В процесі розмови співробітники поліції запідозрили його у стані алкогольного спяніння та запропонували пройти огляд на стан спяніння, він відмовився дихати в драгер і вони відвезли його до медичного закладу. Поліцейський ОСОБА_5 погрожував йому, а також до нього застосовували спецзасоби кайданки, після чого доставили його в міський відділ поліції. Копії протоколів він отримав. В судовому засіданні підтвердив, що дійсно виражався нецензурною лайкою в бік ОСОБА_6 при складанні протоколів.

В судовому засіданні зазначив, що умислу на залишення місця ДТП у нього не було, однак, поїхав з місця ДТП, оскільки не знав, що він його скоїв і навіть повернувся на місце пригоди.

Другий учасник ДТП ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 19.11.2016 року приблизно о 19 годині 45 хвилин він підїхав до ларьків по вул. Незалежності в районі заводу ГТВ м. Лисичанська, на автомобілі який належить йому марки DAEWOO LANOS, державний знак НОМЕР_2. та став під знаком парковка. На цій парковці він побачив ВАЗ 21093, державний номер НОМЕР_1 червоного кольору, який стояв поряд з ним. Попереду ВАЗа стояли чоловіки, як пізніше виявилося один з них був ОСОБА_1, вони пили пиво в скляних пляшках, після чого викинули порожні пляшки на дорогу, а він сидів в своєму автомобілі бачив все це. Потім чоловіки сіли в авто, ОСОБА_1 за кермо, при цьому музика в автомобілі лунала дуже голосно і водій почав відїжджати на своєму автомобілі заднім рухом, а він побачивши, що ОСОБА_1 зараз зачепить його машиною почав сигналити і кричати, але так як лунала голосно музика водій ОСОБА_1 його не чув. В цей момент ОСОБА_1 зачепив зліва його авто і не зупинився. Після чого він одразу вискочив із свого автомобілю, але було запізно, ОСОБА_1 поїхав. Підійшовши зліва до своєї машини він побачив подряпину і викликав поліцію, але до прибуття поліції ОСОБА_1 повернувся і став на цій же парковці. А він до прибуття поліції став шукати свідка ДТП і знайшов ОСОБА_7, з яким вони підійшли до ОСОБА_1, який сидів за кермом автомобілю і предявили претензії з приводу того, що сталося. ОСОБА_1 був в стані алкогольного спяніння, від нього був чутний запах алкоголю, при розмові ОСОБА_1 відмовився від того, що він скоїв ДТП. Поліція, яка підїхала в цей момент склали схему ДТП, оглянули автомобілі і почали складати протоколи, при цьому ОСОБА_1 почав агресивно поводитись, кричав, лаявся, нецензурно висловлювався на його адресу і співробітників поліції, вони просили ОСОБА_1 припинити, але він не реагував.

Суд, вислухавши ОСОБА_1, другого учасника ДТП ОСОБА_6 та дослідивши письмові матеріали справи, а також всі обставини справи в їх сукупності, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, виходячи з наступного.

Ст. 62 Конституції України закріплює принцип судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого особа, яка притягується до відповідальності може бути визнана винною і покараною лише за умови, якщо її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена рішенням суду. Державні органи не мають права перекладати обов'язок доказування на особу, яка притягується до відповідальності. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно дост. 251 КУпАП- доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та

інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.ст.245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен повно, всебічно, обєктивно дослідити всі обставини справи і встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду , а також з"ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення так і в судовому засіданні ОСОБА_1 в своїх поясненнях, категорично заперечував факт умисного залишення ним місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він був причетний, оскільки навіть не знав про скоєння ним ДТП, а інших належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи ОСОБА_1 в цій частині суду надано не було.

Належні та допустимі докази щодо вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції ст. 122-4 КУпАП, відсутні, тому в діях ОСОБА_1 неможливо встановити порушення, відповідальність за яке передбачено ст.122-4 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнаються протиправні, винні (умисні або необережні) дії або бездіяльність, які посягають на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, а також встановлений порядок управління і які тягнуть за собою застосування адміністративно-правових санкцій.

Склад проступку включає в себе ознаки, які обєднуються в чотири групи (елементи), що характеризують: - обєкт адміністративного проступку, - обєктивну сторону проступку; - субєкт адміністративного проступку; - субєктивну сторону проступку, і являють собою нерозривну єдність, і наявність яких обовязкова для кваліфікації конкретного діяння.

При цьому, у випадку, коли хоча б один з елементів відсутній або ж не відповідає тим властивостям, що передбачені відповідною статтею Особливої частини КУпАП, - указане діяння адміністративним проступком (правопорушенням) не являється.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обовязкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстроковим судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права і за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а також збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Аналіз доказів, перевірених в судовому засіданні свідчить, що матеріали адміністративної справи не містять об'єктивних даних про те, що дії ОСОБА_1 носили протиправний характер.

З урахуванням наведеного, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, а також те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, не доведений, тому, при встановлених обставинах, слід провадження в даній справі про адміністративне правопорушення закрити, в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 251, 252, 247 ч. 1, 122-4, 284, 285, 289, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд.

Суддя: М.М.Старікова