АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 635/7487/16-п Головуючий суддя І інстанції: Пілюгіна О.М.
Провадження № 33/790/132/17 Суддя доповідач Колтунова А.І.
Категорія: ч.1 ст.164 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_1, за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та його захисника - адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 08 листопада 2016 року про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ділянки Іглик Єсильського району Цілиноградської області, громадянина України, який не працює, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Харківського районного суду Харківської області від 08 листопада 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 275,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 жовтня 2016 року о 13 год. 30 хв. ОСОБА_2 на 471-му кілометрі автодороги «Київ-Харків-Довжанський», надав послугу з перевезення вантажу автомобілем «DAF 95 XF430», реєстраційний номер НОМЕР_1, за відсутності державної реєстрації як субєкта господарювання та без одержання ліцензії на провадження вказаного виду діяльності.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 порушив вимоги ч.1 ст.164 КУпАП.

Не погодившись з вказаною постановою, захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі, вважаючи що судом першої інстанції справу розглянуто з порушенням вимог ст.ст.245,251,252,268,280,283 КУпАП, оскільки фактичні обставини події правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_2 визнано винним, судом встановлені на неповно досліджених доказах та на доказах, які не можуть бути визнані допустимими (товарно-транспортної накладної та протоколу про адміністративне правопорушення); справу розглянуто за відсутності ОСОБА_2, чим були порушені його права на захист, оскільки він був позбавлений можливості надати пояснення по справі.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги, при цьому зазначили, що постанова про визнання ОСОБА_2 винним ґрунтується на поясненнях свідків, які не були встановлені судом. Також наполягали, що пояснення свідків, самі по собі, свідчать лише про той факт, що ОСОБА_2 відмовився від підпису в протоколі і не можуть бути доказами винуватості, крім того судом ці свідки (ОСОБА_4 та ОСОБА_5В.) не були опитані взагалі.

З приводу обставин, які слугували підставою до складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції пояснив, що він 16 жовтня 2016 року дійсно перевозив вантаж (цибулю) на автомобілі «DAF 95 XF430», реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_6, з Херсонської області до міста Харкова. Пояснив, що він не є приватним підприємцем, не має відповідних документів, а здійснював перевезення на прохання знайомого ОСОБА_7 В період перевезення ОСОБА_7 знаходився у кабіні автомобіля в якості пасажира, для перевезення надав ОСОБА_2 до початку транзитного маршруту товарно-транспортну накладну, яка не була заповнена належним чином, вважаючи цей документ належним і достатнім для перевезення вантажу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши особу, у відношенні якої складено протокол ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі; пояснення опитаного за клопотанням апелянтів свідка ОСОБА_7, свідка ОСОБА_8; перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

Згідно статті 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Обґрунтовуючи своє рішення даними, наявними в матеріалах справи, здобутими та встановленими в ході розгляду справи, суддя дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 164 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.164 КУпАП передбачає відповідальність за порушення особою встановлених законом вимог здійснення діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як субєкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону. Про легітимність здійснення підприємницької діяльності свідчить видане у встановленому порядку свідоцтво про державну реєстрацію встановленого зразка. Зайняття підприємницькою діяльністю особою, яка не отримала у встановленому порядку свідоцтво про державну реєстрацію або особою, свідоцтво про державну реєстрацію якої було скасовано у визначеному законодавством порядку, і є обєктивною стороною правопорушення.

Статтею 6 частина 12 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України, підлягають державному контролю.

Статтею 9 Закону України «Про автомобільний транспорт», встановлені зобовязання, зокрема, ліцензування на автомобільному транспорті, спрямоване на визначення початкових і поточних умов надання послуг з перевезень пасажирів і небезпечних вантажів, а також найважливіших параметрів обслуговування споживачів.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів, тощо.

Статтею 47 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлені особливості внутрішніх перевезень вантажів та правила їх надання. Так, до внутрішніх перевезень вантажів відносяться перевезення вантажів між пунктами відправлення та призначення, розташованими в Україні, та комплекс допоміжних операцій, повязаних з цими перевезеннями.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлені чіткі вимоги до документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення особами, які мають відповідні ліцензійні документи. Так, автомобільні перевізники, водії повинні мати і предявляти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. В даному випадку, для водія це посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Так, відповідно до Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14 жовтня 1997 року, визначені права, обовязки і відповідальність перевізників, вантажовідправників і вантажоодержувачів (далі Правила). Відповідно до пункту 11 Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, яка повинна оформлюватись субєктом господарювання.

Тобто, з наведених вимог нормативно-правових актів та законів вбачається, що обовязковою умовою належного перевезення вантажу транспортним засобом є ліцензійний документ на право перевезення вантажу та товарно-транспортна накладна.

В судовому засіданні апеляційної інстанції в якості свідків опитані ОСОБА_7 і ОСОБА_8

З приводу обставин, які слугували підставою до складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, ОСОБА_7 пояснив, що доводиться знайомим ОСОБА_2 Оскільки знайшов в мережі «інтернет» оголошення про необхідність перевезення цибулі з Херсонської області до Харківської області, він вирішив надати цю послугу, маючи необхідний для таких перевезень вантажний автомобіль «DAF 95 XF430», реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_6 доньці його цивільної дружини. Пояснив, що він має можливість користуватися вказаним автомобілем, оскільки в нього є посвідчення водія відповідної категорії та відповідні документи на право зайняття перевезеннями, оскільки він є фізичною особою підприємцем. Проте, звернувся з проханням безпосередньо до ОСОБА_2 здійснити перевезення вантажу, оскільки напередодні вжив велику кількість алкогольного напою. Зазначив, що весь час перевезення вантажу, яким управляв ОСОБА_2, знаходився в салоні автомобіля, почував себе погано, йому було відомо, що працівники Укртрансбезпеки зупинили його автомобіль, але він не мав наміру спілкуватись з ними на предмет легальності перевезення вантажу та документів, відповідно. Зазначив, що в трудових відносинах з ОСОБА_2 не перебуває. Також пояснив, що саме та товарно-транспортна накладна, яка перебуває в матеріалах справи, і була надана вантажовідправником для перевезення. Пояснити, чому документ не заповнений належним чином, свідок ОСОБА_7 він не зміг.

В суді апеляційної інстанції з метою обєктивного встановлення всіх обставин по справі опитаний в якості свідка старший державний інспектор відділу державного контролю та нагляду за безпекою на наземному транспорті старший інспектор Знайченко В.М.

За обставинами адміністративного правопорушення свідок ОСОБА_8 пояснив, що 16 жовтня 2016 року, під час виконання професійних обовязків, при перевірці вантажного автомобілю «DAF 95 XF430», реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував водій ОСОБА_2, було встановлено, що водій здійснює вантажне перевезення цибулі без відповідних документів. На прохання надати відповідні документи, які дозволяють здійснювати перевезення вантажу, ОСОБА_9 було надано посвідчення водія та технічний паспорт на автомобіль, що належить ОСОБА_6 Свідок зазначив, що при перевірці водія ОСОБА_9 в нього були відсутні будь-які дозвільні документи на здійснення вантажних перевезень, окрім не заповненої належним чином товарно-транспортної накладної, яка була предявлена водієм. Крім того, ОСОБА_8 уточнив, що з метою встановлення повноважень водія ОСОБА_9 на здійснення вантажних перевезень, він, як субєкт господарювання, повинен мати ліцензійний дозвіл та бути зареєстрованим субєктом господарювання. Проте, при перевірці інформаційної бази «Мінюст», було встановлено, що ОСОБА_2 не є субєктом підприємницької діяльності, та, не маючи на те законних повноважень, надає послуги з перевезення вантажу. В звязку з виявленими порушеннями перевезення було складено протокол про адміністративне правопорушення.

З приводу доводів ОСОБА_2 та його захисника в частині наявності в салоні автомобілю іншої особи, ОСОБА_7, який мав право, як на думку ОСОБА_9 і захисника, здійснювати перевезення вантажу, свідок ОСОБА_8 уточнив, що під час огляду вантажного автомобілю, яким керував ОСОБА_2, на предмет пояснень з приводу ситуації, яка виникла, він спілкувався лише з ОСОБА_2 Крім того, про інших осіб, які мали б право на супроводження вантажу та необхідні документи, ОСОБА_2 не заявляв, та свідок, особисто, не бачив. Для надання пояснень з цього приводу до нього ніхто не звертався.

Також свідок ОСОБА_8 уточнив, що ОСОБА_2 сам підтвердив, що здійснює вантажне перевезення цибулі, надавши не заповнену належним чином товарно-транспортну накладну. Проте, свідок зазначив, що в разі відсутності, навіть неналежним чином заповненої товарно-транспортної накладної, він би був зобовязаний повідомити відповідний підрозділ поліції, з метою встановлення факту порушення за іншими нормами закону.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, не являючись субєктом господарювання відповідної категорії, не маючи відповідних дозвільних документів на здійснення вантажних перевезень на вантажному транспорті, здійснив діяльність, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як субєкта підприємницької діяльності, за відсутності відповідних ліцензійних документів, будь-яких договорів надання послуг та за відсутності належним чином оформленої товарно-транспортної накладної. В той час як повинен був діяти в рамках встановлених ст.ст.6,9,34,47,48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та відповідно до «Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні».

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_3 про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеними доказами, здобутими в ході розгляду справи, в звязку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не вбачається, висновок суду про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і прийняте рішення по справі відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 08 листопада 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя -