АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Мельник В.В., за участю:

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Грузії, громадянина Грузії, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 17 жовтня 2016 року, о 20 год. 40 хв., ОСОБА_2 керував автомобілем «ВАЗ 21063», державний номер НОМЕР_1 по бул. І.Шамо, 4, в м. Києві, в стані алкогольного сп'яніння, огляд на який проведено за допомогою приладу «Драгер» у присутності двох свідків.

Такими діями ОСОБА_2 порушив вимоги пункту 2.9 «а» «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року України (надалі - Правил дорожнього руху), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, та прийняти нову постанову.

На обґрунтування доводів клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ОСОБА_2 зазначав, що про дату, час та місце судового засідання по розгляду справи про адміністративне правопорушення його повідомлено не було, а копію оскаржуваної постанови він отримав 21 грудня 2016 року, тоді як подав апеляційну скаргу 30 грудня 2016 року, у зв'язку з чим строк апеляційного оскарження постанови пропущено з поважних причин.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначав, що суддя місцевого суду при розгляді справи не дотримався вимог ст. ст. 245, 280, 252 КУпАП, оскільки провів розгляд справи у його відсутності, без встановлення обставин справи, повного та всебічного дослідження доказів.

Крім того, при призначенні йому адміністративного стягнення, суддя місцевого суду, у порушення вимог ст. 33 КУпАП, не досліджував дані про його особу, місце роботи, сімейний стан, характеристики та обставини, якій пом'якшують адміністративну відповідальність.

У судовому засіданні під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 змінила вимоги апеляційної скарги, та просила провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв'язку із спливом строків притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_3, які просили задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_6 вручено 21 грудня 2016 року, тоді як подано апеляційну скаргу 30 грудня 2016 року.

З урахуванням положень, вважаю обгрунтованими доводи апелянта про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про вручення апелянту у визначений законом строк копії оскаржуваної постанови, а відтак пропущений строк підлягає поновленню.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність ОСОБА_6 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується даними протоколу по адміністративне правопорушення від 17 жовтня 2016 року, у відповідності до якого, 17 жовтня 2016 року, о 20 год. 40 хв., ОСОБА_6 керував автомобілем «ВАЗ», державний номер НОМЕР_2, по вулиці І.Шамо, 4, у м. Києві, в стані алкогольного сп'яніння, огляд на який у встановленому законом порядку проводився за допомогою приладу «Драгер», у присутності двох свідків /а.с. 1/;даними роздруківки результату тестування ОСОБА_6 за допомогою приладу «Драгер» на стан алкогольного сп'яніння, результат тесту становить 0,24 проміле /а.с. 2/; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 17 жовтня 2016 року, з яких убачається, що у присутності вказаних осіб 17 жовтня 2016 року о 21 год. 00 хв. ОСОБА_6 пройшов перевірку для визначення стану сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», результат тесту якого становив 0,24 проміле /а.с. 3/.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв'язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції при розгляді даної справи не дотримався вимог закону в частині розгляду справи за його відсутності, то, з урахуванням усунення цих недоліків судом апеляційної інстанції та отриманих при цьому відомостей, якими підтверджуються викладені в постанові судді суду першої інстанції фактичні обставини справи та висновок про наявність в діях ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, − такі порушення не тягнуть за собою скасування постанови.

При цьому, як убачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_6 повідомлявся про дату, час та місце судових засідань шляхом направлення повістки за адресою його місця проживання та направлення повідомлення за вказаним у протоколі про адміністративне правопорушення номером телефону ОСОБА_6 /а.с. 4,5/. Даних про направлення на адресу суду клопотань ОСОБА_6 про відкладення розгляду справита повідомлень про причини неявки в судові засідання матеірали справи не містять.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на порушення суддею місцевого суду вимог ст. 33 КУпАП при накладенні на нього стягнення за адміністративне правопорушення, та не врахування суддею даних про його місце роботи, професію, характеристику та сімейний стан, є безпідставними.

Як убачається з матеріалів справи, накладаючи на ОСОБА_6 адміністративне стягнення, суддя місцевого суду дотримався вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП.

При цьому, характеризуючі особу правопорушника дані, на які посилається апелянт, в даному випадку не впливають на накладене адміністративне стягнення, оскільки санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не містить альтернативних видів та меж адміністративного стягнення.

Крім того, як убачається з матеріалів справи, адміністративне стягнення на ОСОБА_6 суддею місцевого суду накладено у межах строку, передбаченого ст. 38 КУпАП, а тому вимоги апеляційної скарги у цій частині задоволенню не підлягають.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скаргивисновків судді місцевого суду не спростовують.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_6 немає.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року відносно ОСОБА_2 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва МельникВ.В.