АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 643/919/17 Головуючий суддя І інстанції Скотар А.Ю.
Провадження № 33/790/464/17 Суддя доповідач Чопенко Я.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 квітня 2017 року м. Харків

Суддя апеляційного суду Харківської області Чопенко Я.В., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 20березня 2017 року, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, мешканець м. Харкова,

- визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

В судовій постанові зазначено, що з протоколів про адміністративне правопорушення вбачається, що 01.01.2017 близько 16:30, ОСОБА_1, будучи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем НОМЕР_1 у подвір'ї будинку АДРЕСА_1 не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль НОМЕР_2, належний ОСОБА_2, в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Дії полянського Г.Г. кваліфіковані за ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з доповненнями до неї, в яких просить постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 20березня 2017 року скасувати, посилаючись на те, що автомобілем не керував, а суд першої інстанції виніс постанову, яка не відповідає фактичним обставинам, які мали місце 01.01.2017 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку своєї апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані не в повному обсязі.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.

Суд першої інстанції визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП послався на письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.4, 5), які пояснили, що ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп'яніння відмовився.

З письмових пояснень свідків не зрозуміло від якого саме огляду відмовився ОСОБА_1, а тому на думку апеляційної інстанції, ці свідчення не можуть бути визнані як об'єктивні докази факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

З матеріалів справи не вбачається що поліцейський який складав протокол був безпосереднім свідком ДТП.

Крім того, матеріали справи не спростовують доводи апелянта щодо його відсутності за кермом транспортного засобу.

ОСОБА_1, в протоколах про адміністративне правопорушення власноруч зазначив що він забув поставити своє авто на ручне гальмо.

В суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції, його покази щодо того що він не перебував за кермом автомобіля НОМЕР_1 який покотився і вдарив припаркований автомобіль НОМЕР_2, були незмінні,

До того ж, потерпілий по справі - ОСОБА_2 в своїх письмових поясненнях вказав, що перебуваючи в гостях йому зателефонували та повідомили про те, що в його припаркований автомобіль в'їхав автомобіль ВАЗ 21099, вийшовши на вулицю він побачив що цей факт має місце бути.

Аналізуючи ці свідчення апеляційна інстанція приходить до висновку, що ОСОБА_2 не бачив чи перебував ОСОБА_1 за кермом свого автомобіля.

Свідки ДТП в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні об'єктивні дані, які б вказували на перебування ОСОБА_1 за кермом свого автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди.

Обидва протоколи про адміністративне правопорушення складені щодо подій по адресі м. Харків, вул. Познанська, 8-б.

Наведена адреса є місцем проживання ОСОБА_1

Пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 таким чином є послідовними і не містять суттєвих протиріч.

За наведених обставин, послідовна і не змінна правова позиція ОСОБА_1 на переконання апеляційного суду належним чином підтверджена поясненнями зазначених вище свідків.

Також, в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вмінюється порушення п. 13.1 Правил дорожнього руху України.

Цей пункт передбачає наявність водія транспортного засобу, який повинен дотримуватись певних вимог, однак факт перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля об'єктивно не встановлений, а тому згідно чинного законодавства усі сумніви щодо доведеності вини особи мали тлумачаться на користь особи, яка притягується до відповідальності.

ОСОБА_1 не заперечував що 1.01.2017 року він вживав спиртні напої вдома, однак послідовно в суді першої та апеляційної інстанції пояснював що він не керував своїм автомобілем.

П.1.10 ПДР чітко регламентує термін - водій.

На зазначені обставини суд першої інстанції не звернув уваги.

Суд першої інстанції при розгляді справи не встановив які ж пункти ПДР були порушені ОСОБА_1

Характер пошкоджень обох автомобілів свідчить на переконання апеляційного суду якраз про підтвердження обставин подій 1.01.2017 року викладених ОСОБА_1

Суд першої інстанції не виконав вимоги п.2 ст.278 КУпАП - протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2) взагалі не містить посилань на порушення конкретного пункту ПДР.

Рапорт лейтенанта поліції Д.О. Кірієнко (а.с. 10) щодо п.2.5 ПДР не є процесуальним документом, не містить візи вищестоячої посадової особи та реєстраційного штампу

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2) взагалі складав лейтенант поліції ОСОБА_9

Таким чином при розгляді справи судом першої інстанції допущено неповноту та однобічність і не усунуто суттєві протиріччя що містяться в матеріалах справи.

Між тим відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Більш того, згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Враховуючи викладене, постанова судді суду першої інстанції від 20 березня 2017 року підлягає скасуванню.

При апеляційному розгляді ОСОБА_1 визнано що внаслідок його недогляду 1.01.2017 року було завдано матеріальну шкоду автомобіль НОМЕР_2 що належить ОСОБА_2

Обставини, що виключають провадження по справі про адміністративн еправопорушення визначені статтею 247 КУпАП. Відповідно до п.7 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

З урахуванням того, що на даний час закінчився визначений ст.38 КУпАП строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, апеляційний суд після скасування постанови суду першої інстанції також позбавлений процесуальної можливості досліджувати нові докази та вирішувати питання про винуватість або невинуватість ОСОБА_1, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП, що не позбавляє ОСОБА_2 можливості звернутися за захистом своїх прав в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 294 КУпАП.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 20березня 2017 року по справі № 643/919/17-п щодо притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАп закрити на підставі п.7 ст. 247 КУпАп у зв'язку з збігом строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області Я.В. Чопенко