Справа № 463/88/17 Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р.
Провадження № 33/783/467/17 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року м.Львів

Апеляційний суд Львівської області у складі: судді судової палати у кримінальних справах ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову Личаківського районного суду м.Львова від 27 березня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 27.03.2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 275,60 гривень. Також закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у звязку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно постанови суду ОСОБА_3 28.12.2016 року близько 03 год. 15 хв. на перехресті вул. Копистинського-Любінська в м. Львові керував автомобілем НОМЕР_1 у стані алкогольного спяніння, чим порушив п.2.9(а) Правил дорожнього руху України.

Крім цього, згідно з протоколом серї АП2 № 093759 про адміністративне правопорушення від 28.12.2016 року, ОСОБА_3 28.12.2016 року близько 05 год. 00 хв. на вул.Городоцькій,21 в м. Львові керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, чим порушив п.2.9(а) Правил дорожнього руху України.

На дану постанову захисник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати в частині притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому захисник зазначає, працівникам поліції, які проводили освідчення на стан спяніння ОСОБА_3, не було видано на патрулювання прилад Драгер і це свідчить про те, що в них не було належних технічних засобів, за допомогою яких вони б могли визначити кількість алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_3. Тобто, апелянт вказує, що медичний огляд щодо виявлення в ОСОБА_3 стану наркотичного спяніння було проведено з порушенням вимог законодавства.

На апеляційний розгляд правопорушник та його захисник не зявились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується телефонограмою від 11.04.2017 року, та що у відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи № 463/88/17, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення АП1 № 917232 від 28.12.2016 року (а.с.2), результатами алкотесту Драгер, згідно з яким в організмі ОСОБА_3 виявлено алкоголь 1.26 проміле (а.с.1), актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3), поясненнями ОСОБА_3 в протоколі АП1 № 917232 від 28.12.2016 року, згідно з якими ОСОБА_3 визнав, що вживав алкоголь (а.с.2).

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_3 суддя в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано застосував стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Огляд ОСОБА_3 на виявлення стану алкогольного спяніння проведено з дотриманням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України №1425/735 від 09.11.2015 року.

Разом з тим у резолютивній частині оскаржуваної постанови місцевий суд зазначив два протилежних за своєю суттю висновки, а саме про визнання винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладення стягнення, та водночас про закриття відносно ОСОБА_3 провадження за ч.1 ст.130 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. При цьому суд не розмежував, за яким епізодом він визнав ОСОБА_3 винним, а за яким епізодом закрив провадження, що є недопустимим та в подальшому може призвести до труднощів при виконанні постанови в частині стягнення накладеного адміністративного стягнення.

У звязку з викладеним апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а постанова місцевого суду підлягає зміні в частині розмежування по епізодах висновків суду щодо визнання правопорушника винним і накладення адміністративного стягнення, та щодо закриття провадження.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Личаківського районного суду м.Львова від 27 березня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, змінити.

ОСОБА_3 за протоколом про адміністративне правопорушення серї АП1 № 917232 від 28.12.2016 року визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік.

Провадження у справі за протоколом про адміністративне правопорушення серї АП2 № 093759 від 28.12.2016 року відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В решті постанову місцевого суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_1