Справа № 525/636/17
Провадження №3/525/196/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.09.2017 року Суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області Хоролець В.В., при секретарі Пилипенко П.І., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, його захисника адвоката ОСОБА_2, розглянувши матеріал, який надійшов з Управління Патрульної поліції у місті Полтаві про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, ідентифікаційний номер суду невідомий, до адміністративної відповідальності на протязі року не притягувався

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

13 червня 2017 року о восьмій хвилині на першу годину по вулиці Василенка в с. Красногорівка Великобагачанського району Полтавської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки ВАЗ-2101, державний номерний знак НОМЕР_1, з вираженими ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю із порожнини рота, тремтіння кінцівок рук, почервоніння шкірного покриву обличчя) та в порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження огляду у встановленому порядку на стан алкогольного спяніння в присутності двох свідків. Отже, ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав повністю і в своїх поясненнях суду вказав про те, що у вечірній час 12.06.2017 року в с. Красногорівка він перебував у гостях у своїх знайомих сімї ОСОБА_3, де також були інші особи, там вони відпочивали та вживали спиртне. В цей вечір на його автомобілі НОМЕР_2 їздив їхній знайомий ОСОБА_4, якого вони просили неодноразово привезти їм продукти харчування. Вказав, що він в цей вечір та в ніч на 13.06.2017 року за кермо свого автомобіля не сідав, оскільки перебував у стані алкогольного спяніння. Пізно ввечері він побачив, як в двір сімї ОСОБА_3 зайшов ОСОБА_4 і кудись пішов через двір, він вийшов на двір і побачив, як до двору підїжджає патрульний автомобіль, з якого вийшов інспектор поліції і запитав, хто є власником автомобіля ВАЗ-2101. Він сказав, що саме він (ОСОБА_1М.) є власником даного автомобіля і тоді працівники поліції покликали його в салон патрульного автомобіля, звинувачуючи його в тому, що нібито він керував автомобілем в стані алкогольного спяніння, на що він заперечував. Вказав, що він говорив патрульним поліцейським, що за кермом його автомобіля ВАЗ-2101 був ОСОБА_4, однак вони значення цьому не придали. В подальшому, його повезли на автодорогу Київ-Харків, де зупинили двох свідків і запропонували йому пройти тест на алкоголь, однак він відмовився, оскільки не керував в ту ніч своїм автомобілем. Також зазначив, що протокол складали без його присутності і не пропонували розписатися, працівники поліції складали якісь документи, але які саме він не знає, копію протоколу не вручали. Посилався на те, що в ту ніч його автомобілем керував ОСОБА_4.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 вказав, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що 13.06.2017 року автомобілем НОМЕР_2 керував саме ОСОБА_1; також посилався на те, що працівниками поліції було безпідставно складено адміністративний протокол на ОСОБА_1, а також його складено з рядом процесуальних порушень. Просив адміністративну справу відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, пояснення та міркування його захисника адвоката ОСОБА_2, показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, дослідивши та проаналізувавши докази у справі, надані учасниками процесу на засадах змагальності і диспозитивності приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення від 13.06.2017 року серія БР №235809, де зазначені обставини вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та вказано, що 13 червня 2017 року о восьмій хвилині на першу годину по вулиці Василенка в с. Красногорівка Великобагачанського району Полтавської області водій ОСОБА_9 керував автомобілем ВАЗ-2101, державний номерний знак НОМЕР_1, з вираженими ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю із порожнини рота, тремтіння кінцівок рук, почервоніння шкірного покриву обличчя) та відмовився від проходження огляду у встановленому порядку на стан алкогольного спяніння в присутності двох свідків (а.с.1); при цьому, у цьому протоколі вказані виявлені ознаки спяніння водія: запах алкоголю із порожнини рота, тремтіння кінцівок рук, почервоніння шкіряного покриву обличчя; також, в даному протоколі вказані свідки факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому порядку (від тесту на алкоголь на алкотестері) ОСОБА_10 та ОСОБА_11, а сам вказаний протокол підписаний уповноваженою особою (інспектором роти №4 батальйону УПП в м. Полтаві ОСОБА_7В.) та даними свідками без будь-яких застережень чи зауважень (а.с.1); у даному протоколі міститься запис інспектора поліції про те, що особа, щодо якої складено протокол ознайомлена зі змістом протоколу, від підписів та від отримання копії протоколу відмовився у присутності свідків та відмовився від надання пояснень; письмовими поясненнями громадян-Кавуна Ю.В. та ОСОБА_10 від 13.06.2017 року про те, що вони були свідками того, як о 45 хвилині на першу годину 13.06.2017 року в с. Красногорівка Великобагачанського району Полтавської області ОСОБА_1 на пропозицію працівників поліції пройти тест на алкоголь за допомогою алкотестера відмовився від його проходження, а також відмовився від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.а.с.3,4); показаннями свідка інспектора роти №4 батальйону УПП в м. Полтаві ДПП ОСОБА_7 про те, що приблизно о півночі 13.06.2017 року він з напарником здійснювали патрулювання автодороги Київ-Харків в с. Красногорівка Великобагачанського району і помітили світло фар легкового автомобіля, який не вмикнув показчик повороту і продовжив рух. Вони почали переслідування легкового автомобіля, яким виявився автомобіль НОМЕР_2 синього кольору, який продовжував рух вулицею села і на їх вимогу про зупинення, яка подавалася звуковими сигналами та проблисковими маячками, не реагував і не зупинявся. Поїхавши до якогось домоволодіння, автомобіль ВАЗ зупинився і водій вийшов з-за керма і пішов у напрямку двору, а він з напарником швидко попрямував за ним і зупинив громадянина, це був, як зясувалося, ОСОБА_1 На той час, як вказав даний свідок, інших осіб біля подвіря, окрім ОСОБА_1, не було. На запитання ОСОБА_1 заперечував, що він керував автомобілем ВАЗ-2101. Для встановлення факту спяніння вони прослідували на автодорогу Київ-Харків, де були зупинені двоє свідків, в присутності яких ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест на стан спяніння, однак останній відмовився від проходження огляду на стан спяніння, що було зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення та на відеозапис камери патрульного поліцейського; переглянутим в судових засіданнях диском з відеозаписом (який був доданий до матеріалів, що надійшли до суду (а.с.6), а також диском з відеозаписом, який був наданий патрульним поліцейським ОСОБА_7 на вимогу суду та був переглянутий в судовому засіданні 04.09.2017 року (диск приєднаний судом до матеріалів справи) з відеозаписами (з реєстратора патрульного автомобіля від 13.06.2017 року та з нагрудної камери патрульного поліцейського від 13.06.2017 року), де з відеозапису з реєстратора патрульного автомобіля (файл 0636055) вбачається, що близько трьох хвилин (початок запису 00:06:35, закінчення запису (зупинка автомобіля) 00:09:36) патрульний автомобіль рухається спочатку автодорогою Київ-Харків, потім вулицею села Красногорівка достатньо швидко і у світлі фар патрульного автомобіля видно задні червоні габаритні вогні легкового автомобіля, який не зупинявся, вбачаються клуби пилу, а також видно стоп-сигнали рухаючогося попереду автомобіля, який здійснив зупинку біля одного з домогосподарств (як вбачається після зупинки, цим транспортним засобом є автомобіль НОМЕР_3, що перебуває у законному володінні ОСОБА_1 (ця обставина ним підтверджена в судовому засіданні); також видно, що з лівої сторони автомобіля ВАЗ-2101 вийшла особа чоловічої статі, зверху одягнена у світлий одяг і попрямувала в сторону домоволодіння; на файлі вбачається відеозапис з нагрудної камери патрульного поліцейського, з якого слідує, що після зупинки обох автомобілів працівники поліції біжать до огорожі певного домоволодінні (00:06:00) і звертаються до особи з питанням про те, чому вона тікає, при цьому, вже через декілька секунд (00:06:09) чути голос ОСОБА_1, який говорив у запитальній формі про те, куди він нібито тікає; також вбачається, що ОСОБА_1, одягнений у світлу майку, стояв біля автомобіля ВАЗ-2101, який знаходився біля певного домогосподарства і по часу запису (00:06:20) - (00:06:30) запитав поліцейських про те, чому вони його зупиняють; при цьому, в обєктиві нагрудної камери патрульного поліцейського біля подвіря та біля автомобіля ВАЗ-2101 (в дуже короткий проміжок часу), в час, коли чути голос ОСОБА_1 та потім він зявляється в обєктиві нагрудної камери патрульного поліцейського, будь-яких громадян (крім нього та працівників поліції) не вбачається; лише по часу запису 00:06:46 чути чоловічий голос, який висловив привітання до присутніх на місці осіб (тобто підійшов до місця, де вже перебували працівники поліції та ОСОБА_1-біля домоволодіння сімї ОСОБА_8, де і стояли патрульний автомобіль та автомобіль НОМЕР_3); при цьому, з переглянутого відеозапису з нагрудної камери вбачається, що ні біля подвіря сімї ОСОБА_8, ні на автодорозі Київ-Харків (де ОСОБА_1 пропонувалося пройти тест на вживання алкоголю), ОСОБА_1, заперечуючи свою причетність до керування транспортним засобом автомобілем ВАЗ-2101 та відмовившись пройти тест на алкоголь, по суті, з цієї ж причини, не посилався у своїх поясненнях та розмовах з працівниками поліції на те, що його автомобілем перед безпосереднім приїздом працівників патрульної поліції до подвіря сімї ОСОБА_8 керував будь-хто з осіб, в тому числі і громадянин ОСОБА_4 (говорив лише, що він не керував своїм автомобілем); при перегляді відеофайлу з нагрудної катери патрульного поліцейського вбачається, що в присутності двох свідків, а також з участю ОСОБА_1 (який був одягнений в той одяг, що і вбачається з відеозапису біля домоволодіння сімї ОСОБА_8) працівник патрульної поліції сповістив присутніх про те, що ОСОБА_1 підозрюється у керуванні автомобілем в стані алкогольного спяніння і останньому було запропоновано пройти тест на алкоголь за допомогою пристрою алкотестер, спочатку ОСОБА_1 висловив свою згоду на проходження даного огляду на стан спяніння, інспектор патрульної поліції провів відповідні підготовчі дії для проведення відповідного тесту, однак в подальшому, ОСОБА_1 фактично відмовився від продуття алкотестера, пославшись на те, що він не керував автомобілем і що нібито працівники патрульної поліції намагуються його «підставити»; також, з наданого для огляду відеозапису (файл ) з нагрудної камери патрульного поліцейського вбачається, що на запитання працівника поліції до ОСОБА_1 про те, чи буде він підписувати протокол, останній від цього відмовився.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою розяснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху визначено, що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. В контексті даного поняття «водій», яке викладене в Правилах дорожнього руху, а також з урахуванням юридичної структури диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на зміст детально переглянутого відеозапису (з реєстратора патрульного автомобіля та з нагрудної камери патрульного поліцейського-члена патрульного екіпажу) в судовому засіданні 04.09.2017 року з участю, зокрема, ОСОБА_1, його захисника адвоката ОСОБА_2, свідка ОСОБА_4 та відповідного патрульного поліцейського свідка ОСОБА_7 вбачається, що в короткий проміжок часу після зупинки автомобіля ВАЗ-2101 біля одного з домогосподарств в с. Красногорівка та патрульного екіпажу поліції, біля подвіря сімї ОСОБА_8 (як було встановлено в ході розгляду справи) в час початку розмови працівників поліції із ОСОБА_1 та часу появи його в обєктиві нагрудної камери, жодних осіб, крім патрульних поліцейських та ОСОБА_1, виявлено в обзорі відеокамери патрульного поліцейського не було, інші особи (знайомі громадяни ОСОБА_1М.) підійшли до автомобілів, які стояли біля подвіря ОСОБА_8 (належність домоволодіння, біля якого зупинилися вищевказані автомобілі було зясовано зі слів свідків та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності в ході судового розгляду), де також знаходився ОСОБА_1 з працівниками поліції, в часі пізніше; при цьому, в ході всього часу своїх заперечень про те, що ОСОБА_1 не керував в цю ніч своїм автомобілем (при цьому, не заперечував, що вживав в цю ніч спиртне, не виходячи з домоволодіння сімї ОСОБА_8), він не повідомляв працівників патрульної поліції про те, хто в цю ніч міг керувати чи фактично брав для керування його автомобіль ВАЗ-2101, не говорив при цьому він і про те, що його автомобілем керував і його знайомий ОСОБА_4 Отже, обєктивні дані переглянутого відеозапису, з урахуванням вищенаведеного посекундного відображення переглянутих відеофайлів та їх змісту, дають підстави для висновку про те, що 13.06.2017 року о восьмій хвилині на першу годину ОСОБА_1 все ж здійснював керування транспортним засобом автомобілем НОМЕР_3 з ознаками алкогольного спяніння, за обставин, які наведені інспектором поліції у протоколі про адміністративне правопорушення від 13.06.2017 року, а також відмовився від проходження огляду у встановленому порядку на стан алкогольного спяніння в присутності двох свідків, що також підтверджується переглянутим в судовому засіданні відеозаписом.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами), водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення, зокрема, стану алкогольного спяніння.

Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно п.2 цієї Інструкції, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного спяніння є, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови (п.2 цієї Інструкції). Отже, виходячи з викладеного, саме відповідний поліцейський уповноваженого підрозділу Нацполіції, зокрема, і при зупинці транспортного засобу та в ході спілкування з водієм конкретного транспортного засобу, має підстави вважати, що особа за певними вказаними в п.3 Інструкції ознаками перебуває у стані спяніння.

Відповідно до п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан спяніння проводиться як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, так і лікарем закладу охорони здоровя. Тобто, аналіз положень п.6 Інструкції містить можливість альтернативності огляду водія на стан спяніння і не визначає імперативність чи послідовність такого огляду, як наприклад, положення п.8 Інструкції, що лише у випадку ДТП регламентується обовязковість проведення огляду на стан спяніння лише у закладі охорони здоровя.

Отже, аналіз положень п.2.5 Правил дорожнього руху України в сукупності та в системному взаємозвязку з пунктами 2,3,6,7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції свідчить про те, що в даній конкретній ситуації, яка склалася 13.06.2017 року в с. Красногорівка Великобагачанського району Полтавської області з участю водія ОСОБА_1, відповідна уповноважена особа органу Нацполіції (в даному випадку інспектор роти №4 батальйону УПП в м. Полтаві ДПП лейтенант поліції ОСОБА_7В.) мав право за відповідних виявлених ним ознак алкогольного спяніння та обґрунтованості встановлення даних про керування ОСОБА_1 відповідним транспортним засобом (автомобілем НОМЕР_3) запропонувати йому пройти огляд на стан алкогольного спяніння, зокрема, за допомогою пристрою алкотестер, однак, в присутності свідків, водій ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду на стан спяніння.

Аналізуючи безпосередньо, у тісному взаємозвязку з письмовими документами по даній справі та даними переглянутого відеозапису у справі про адміністративне правопорушення показання свідка інспектора роти №4 батальйону УПП в м. Полтаві ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_7, суд прийшов до висновку, що показання даного свідка щодо керування водієм ОСОБА_1 в нічний час (який вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення) 13.06.2017 року в с. Красногорівка Великобагачанського району Полтавської області автомобілем НОМЕР_4 з явними ознаками алкогольного спяніння, відмови водія від проходження огляду на стан спяніння за допомогою пристрою алкотестер, тобто вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, узгоджуються в повному обсязі з відомостями, отриманими в ході перегляду відеозаписів як з реєстратора патрульного автомобіля, так і з нагрудної камери патрульного поліцейського від 13.06.2017 року, не суперечать встановленим часу, даті та місцю вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Крім цього, показання цього свідка і в частині відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння, також узгоджуються з письмовими поясненнями громадян ОСОБА_11 та ОСОБА_10, які підтвердили у своїх письмових поясненнях обставини відмови ОСОБА_1 від проходження відповідного огляду на стан спяніння (а.с.а.с.3,4).

При цьому, хоч інспектор роти №4 батальйону УПП в м. Полтаві ДПП ОСОБА_7 і є особою, який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, однак суд приймає до уваги його показання, оскільки даний працівник органу поліції в судовому засіданні був допитаний в якості свідка і належним чином попереджений судом про кримінальну відповідальність за дачу суду завідомо неправдивих показань та за відмову від дачі показань як свідок, а його показання щодо обставин вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП узгоджуються в своїй сукупності з дослідженими письмовими матеріалами справи, а також оглянутим відеозаписом події від 13.06.2017 року з участю автомобіля НОМЕР_3.

З урахуванням даних переглянутого судом відеозапису з реєстратора патрульного автомобіля від 13.06.2017 року та з нагрудної камери патрульного поліцейського від 13.06.21017 року, часу, який вказаний на таймері, вкрай короткого проміжку часу, який пройшов з моменту зупинення автомобіля ВАЗ-2101 і зразу за ним зупинення патрульного автомобіля, і до початку спілкування працівників поліції зі ОСОБА_1, того, що в цей період будь-яких інших осіб (крім ОСОБА_1 та працівників поліції) поруч біля автомобілів біля домоволодіння сімї ОСОБА_8 не було, того, що в ході спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не вказував, що його автомобілем керував перед приїздом працівників поліції ОСОБА_4 або будь-яка інша особа, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повинні бути оцінені критично, оскільки спростовуються даними переглянутих відеозаписів, які проаналізовані судом в даній постанові з урахуванням посекундного виміру, показаннями допитаного в якості свідка ОСОБА_7 та письмовими поясненнями громадян ОСОБА_11 та ОСОБА_10

Відповідно, з урахуванням даних висновків, а також даних, отриманих в ході перегляду відеозаписів, суд критично повинен віднестися до показань свідків сторони ОСОБА_1 ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 в частині того, що в ніч на 13.06.2017 року перед приїздом працівників поліції ОСОБА_1 знаходився в домоволодінні сімї ОСОБА_8 і не їздив на своєму автомобілі ВАЗ-2101, який стояв біля даного домоволодіння. При цьому суд враховує, що вищевказані свідки ствердно не вказали, коли та за яких обставин останній раз в цей вечір на автомобілі ВАЗ-2101 їздив їхній спільний знайомий ОСОБА_4 і куди він пішов нібито перед приїздом працівників поліції. Сам ОСОБА_4 під час допиту в судовому засіданні 21.08.2017 року в якості свідка вказав, що в цей вечір на прохання відпочиваючих в сімї ОСОБА_8 громадян, він декілька разів з дозволу ОСОБА_1 їздив в центр с. Красногорівка на автомобілі НОМЕР_3 за продуктами, однак остаточно (тобто, по суті, за декілька годин до приїзду працівників поліції) поставив автомобіль ОСОБА_1 біля двору сімї ОСОБА_8 близько 22 години цього вечора, залишив ключі в автомобілі, а сам пішов у своїх справах. Однак, даний свідок, в судовому засіданні 04.09.2017 року, після перегляду відеозапису (в т.ч. і в його присутності), по суті, змінив частину своїх показань, зазначивши, що в ніч на 13.06.2017 року саме він керував автомобілем ВАЗ-2101 ОСОБА_1 перед приїздом працівників поліції, поставив даний автомобіль біля двору сімї ОСОБА_8 і пішов через двір у своїх справах. При цьому, таку різницю в показаннях свідок ОСОБА_4 пояснив хвилюванням в минулому судовому засіданні, що на думку суду, не може бути переконливим поясненням такої зміни показань. З урахуванням цих обставин, первинних показань свідка ОСОБА_4, наданих в судовому засіданні 21.08.2017 року, а також з огляду на відомості, отримані в ході перегляду наявних відеозаписів, а також показання свідка ОСОБА_7, показання свідка ОСОБА_4, які дані ним в судовому засіданні 04.09.2017 року, зокрема і про те, що нібито він, а не ОСОБА_1, перебував за кермом автомобіля НОМЕР_3 в ніч на 13.06.2017 року перед безпосереднім приїздом працівників патрульної поліції до двору сімї ОСОБА_8 і що на відеозаписі з реєстратора патрульного автомобіля вбачається його силует, суд не приймає до уваги і вважає нестабільними і непереконливими.

Враховуючи зміст дослідженого протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, який підписаний свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 без будь-яких застережень чи зауважень, показання допитаного в судовому засіданні в якості свідка інспектора роти №4 батальйону УПП в м. Полтаві ДПП ОСОБА_7, зокрема, і в частині порядку складання вищевказаного протоколу, з урахуванням письмових пояснень осіб, які вказані у протоколі як свідки, а також даних переглянутого відеофайлу від 13.06.2017 року з нагрудної камери патрульного поліцейського (в обсязі, наданому для перегляду суду) вбачається, що ОСОБА_1 пропонувалося підписати протокол про адміністративне правопорушення, однак від такого підписання він відмовився. З урахуванням цього, суд не може погодитися з показаннями свідка ОСОБА_5 про те, що протокол відносно ОСОБА_1 13.06.2017 року працівниками поліції не складався.

Доводи та пояснення учасників судового розгляду даної справи про те, чому та на яких підставах інспектором патрульної поліції 13.06.2017 року не було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-2 КУпАП, з урахуванням меж розгляду справи стосовно притягнення особи до адміністративної відповідальності за протоколом, складеним за ч.1 ст.130 КУпАП, стосуються лише предмету розгляду адміністративної справи, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП і не входять до предмету доказування по цій справі.

В сукупності досліджених доказів у справі, а також переглянутого відеозапису та вищезазначених висновків суду, посилання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на те, що він не перебував за кермом належного йому на праві володіння автомобіля НОМЕР_3 вночі 13.06.2017 року, суд повинен оцінити як спосіб його захисту в межах процедури притягнення до адміністративної відповідальності за складеним протоколом про адміністративне правопорушення по ч.1 ст.130 КУпАП, що є його процесуальним правом.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України). Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м'якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинили адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст.23 КУпАП).

За загальними правилами ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Також, приймаючи рішення щодо накладення стягнення на особу, суд враховує наступне. Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням суті та характеру вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення у сфері транспорту, того, що раніше він до адміністративної відповідальності не притягувався, отримав у встановленому порядку посвідчення водія на право керування транспортними засобами (а.с.5), відсутність обставин, що обтяжують його відповідальність, наявність такої помякшуючої відповідальність обставини як вчинення правопорушення вперше, з метою запобіганню вчинення ним нових правопорушень, суд вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що передбачено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому, суд враховує, що згідно юридичної структури видів адміністративних стягнень, передбачених ст.24 КУпАП, штраф за своєю юридичною суттю, є одним із найменш суворіших видів адміністративних стягнень, що передбачені даною статтею КУпАП, а також встановлений санкцією ч.1 ст.130 КУпАП як безальтернативний і єдиноможливий (згідно логіки законодавця). При цьому, враховуючи, що ОСОБА_1 в установленому порядку отримав посвідчення водія на право керування транспортними засобами, а позбавити такого право можливо лише особу, яка набула таке право, суд при накладенні адміністративного стягнення застосовує до винної особи разом із штрафом позбавлення права керування транспортними засобами, що також визначене законодавцем як безальтернативне у санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення. Враховуючи цю норму законодавства та виходячи з положень ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у даній справі про адміністративне правопорушення в сумі 320 грн. належить стягнути з ОСОБА_1.

На підставі викладеного та керуючись ст.61 Конституції України, ст.ст.9,23,27,33,40-1,ч.1 ст.130, ст.ст.251,252,280,283,284,289,294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накласти на нього стягнення у виді штрафу в сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320 грн.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Полтавської області через Великобагачанський районний суд.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В.Хоролець