Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 334/2818/17 Суддя в 1-й інстанції Ісаков Д.О.
Провадження №33/778/632/17 Суддя в 2-й інстанції Рассуждай В.Я.
Категорія ст. 130 ч. 1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя апеляційного суду Запорізької області Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1, його захисника - адвоката Рогальського В.М., розглянувши в залі апеляційного суду Запорізької області у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, не працюючий, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови ОСОБА_1 визнано винуватим в тому, що він 25 квітня 2017 року о 22 год. 20 хв. керував автомобілем ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Бородінська, буд. 55 у м. Запоріжжя, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків. Від керування автомобілем водій ОСОБА_1 відсторонений, шляхом евакуації транспортного засобу на штраф майданчик. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вищевказану постанову суду першої інстанції скасувати, та прийняти нову, якою провадження по справі закрити в зв'язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що висновки суду ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджуються обставинами справи.

Вважає, що письмові пояснення свідка ОСОБА_3 є недопустимим доказом, оскільки ця особа не була свідком складання протоколу серії БР № 206183 за ст. 130 КУпАП, а була свідком тільки адміністративного матеріалу, складеного за ст. 124 КУпАП.

Зазначає, що допитаний в судовому засіданні інспектор поліції ОСОБА_4 надав необ'єктивні показання, які судом не були перевірені, але покладені в основу постанови. Так, інспектор повідомив суду, що він не доставляв ОСОБА_1 до лікарні, хоча в направленні на огляд є запис інспектора, що він особу на огляд у заклад здоров'я доставив. На думку апелянта інспектор не зміг пояснити яким чином свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 о 22.30 годині пояснювали певні факти, перебуваючи на місці зупинки, в той час коли відповідно до направлення на огляд о 22.25 год. ОСОБА_1 був доставлений на огляд до закладу охорони здоров'я.

Вказує, що технічний засіб Драгер 6820 відсутній в переліку дозволених, затверджених наказом МВС України № 33 від 01.03.2010р.

Підсумовуючи викладене, апелянт вказує, що суд не врахував те, що в медичному закладі ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду, оскільки в такий заклад його не доставляли, в закладі протокол не складали, свідків також в закладі не було. Отже огляд особи на стан сп'яніння проведений з порушенням його порядку та вимог ст. 266 КУпАП, є недійсним.

Вважає, що судом допущена неповнота судового розгляду оскільки судом було задоволено клопотання про виклик свідків ОСОБА_5,, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, однак 21 липня 2017 року ці особи до суду не з'явилися. В подальшому суд прийняв рішення без допиту свідків.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Рогальського В.М., які підтримали апеляційну скаргу і наполягали на скасуванні постанови суду першої інстанції, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та розглянувши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується:

-відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 206183 від 25 квітня 2017 року (а.с. 1);

-даними про відмову ОСОБА_1 у проходженні огляду, викладеними в акті огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5) та в направленні на огляд водія (а.с. 6);

-письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_9 (а.с.7- 8), відповідно до яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням тенісного засобу «Drager Alcotester» та у закладі охорони здоров'я;

-актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу (а.с. 11);

- рапортом інспектор поліції ОСОБА_10 (а.с. 14) тощо.

Судом першої інстанції дана належна оцінка відеозапису, який міститься в матеріалах справи, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки та у медичному закладі, а також відмовлявся їхати у медичний заклад у присутності свідків ОСОБА_6, ОСОБА_9, будь-яких клопотань, в тому числі щодо надання сертифікату відповідності технічного засобу Драгер, водій не заявляв (відео файл № час з 1.40 хвилини по 2.16 хвилину запису).

Як вбачається з рапорту, складеному інспектором поліції ОСОБА_10 безпосередньо після події правопорушення, водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння як на місці, так і в медичному закладі. Зазначені відомості узгоджуються з поясненням інспектора Демидова С.Г. в суді першої інстанції та свідчать про помилкове зазначення інспектором в направленні на огляд того, що порушник був доставлений до медичного закладу.

Направлення на огляд водія містить дату та час його складання - 25 квітня 2017 року о 22 год. 25 хвилин, які не вказують на дату і час доставляння порушника до закладу охорони здоров'я.

Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги про невідповідність часу, що міститься в направленні на огляд та часу, коли були відібрані пояснення свідків.

Виходячи із положень ст. 272 КУпАП свідком є кожна особа, якій відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Не є недопустимим доказом письмові пояснення свідка ОСОБА_3, оскільки після події ДТП, учасниками якої були водії ОСОБА_1 та ОСОБА_3, останній був свідком відмови ОСОБА_1 від підписання протоколу БР № 206183 (а.с. 9). До того ж на ОСОБА_3 як на особу, що є свідком у даній справі, вказував і сам правопорушник в клопотанні від 19.06.2017р. (а.с. 28).

Що стосується доводів апеляційної скарги про неповноту судового розгляду, апеляційний суд доходить до наступних висновків.

19 червня 2017 року ОСОБА_1 заявив клопотання про виклик свідків ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, інспектора поліції ОСОБА_10, однак свідками яких неправомірних дій інспектора поліції вони були та які обставини могли підтвердити в клопотанні не зазначено. Суд допитав інспектора поліції ОСОБА_10, дослідив надані 21 липня 2017 року свідком ОСОБА_3 письмові пояснення, а також письмові пояснення ОСОБА_3, ОСОБА_7 щодо відмови ОСОБА_1 від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 9, 10). Даних про свідка ОСОБА_8 матеріали справи не містять.

В клопотанні від 24.05.2017 ОСОБА_1 також ставив питання про виклик свідків ОСОБА_9, ОСОБА_6 В обґрунтування клопотання вказував, що зазначених свідків на місці події не було. Однак досліджений судом відеозапис підтверджує наявність вказаних свідків (а.с. 39-41).

У зв'язку з наведеним апеляційний суд не має підстав вважати, що неповнота судового розгляду мала місце.

Є безпідставними посилання в апеляційній скарзі на порушення порядку огляду на стан сп'яніння, встановленого ч. 5 ст. 266 КУпАП, та Інструкцією, затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735, оскільки як свідчення інспектора, який склав протокол, капрала поліції ОСОБА_4, так і письмові пояснення свідків ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_3, а також дані відеозапису вказують на те, що огляд не проводився у зв'язку з відмовою ОСОБА_1 та останнього обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, що полягало у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, сп'яніння, тобто у невиконанні водієм вимог п. 2.5 ПДР України.

Судом апеляційної інстанції перевірені і доводи апелянта про те, що технічний засіб, не міститься у Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху.

Так, пунктом 2 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015р. передбачено, що поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Відповідно до п. 5 розділу ІІ вказаної Інструкції поліцейський на вимогу особи надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, але у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 відповідної вимоги не висував, такі дії поліцейського не можна вважати такими, що суперечать інструкції.

У даній Інструкції відсутнє посилання на те, що газоаналізатор Драгер 6820, за допомогою якого проводиться огляд особи на стан сп'яніння, окрім іншого повинен бути зазначений у вищенаведеному Переліку.

Крім того, ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, а не за керування транспортним засобом в такому стані, а відтак відповідні доводи апеляційної скарги правильність висновків районного суду не спростовують.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки суд дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надав їм належну оцінку, та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Апеляційним судом також перевірені доводи апеляційної скарги про те, що справу розглянуто без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника.

У відповідності до ч. 1 ст. 268 КУпАП під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судових засіданнях неодноразово брали участь ОСОБА_1 та його захисник, які ознайомилися з матеріалами справи (а.с. 20), надавали свої пояснення, клопотання (а.с. 26, 28, 39-42, 43-44). Про дату і час останнього судового засідання, призначеного на 21 липня 2017 року, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисник були повідомлені рекомендованими листами, а також телефонограмою (а.с. 50, 51).

В ході апеляційного перегляду ОСОБА_1 та його захисник давали пояснення по суті правопорушення, відмовилися від перегляду за їх участю в судовому засіданні відеозапису, доданого до матеріалів справи, яким в повному обсязі зафіксовано обставини вчинення ОСОБА_1, правопорушення, висловлювали заперечення з приводу оцінених судом першої інстанції доказів, якими висновки суду першої інстанції не спростували, а тому права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КПК України не порушені.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, врахувавши характер вчиненого правопорушення, та особу правопорушника.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Запорізької області В.Я. Рассуждай