Справа № 163/3202/16-п Провадження №33/773/310/17 Суддя в 1 інстанції: Чишій С. С.
Категорія: ч.1 ст.483 МК УкраїниДоповідач: Гапончук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2017 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

судді - Гапончука В.В.,

з участю

представника митниці - Пікалюка М.С.

особи, що притягається до відповідальності - ОСОБА_2,

розглянувши апеляційні скарги заступника начальника митниці та особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Любомльського районного суду від 16 лютого 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає АДРЕСА_1, студента, РНОКПП НОМЕР_1, закордонний паспорт НОМЕР_3, за ч.1 ст. 483 МК України,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушеня, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 44725(сорок чотири тисячі сімсот двадцять п'ять) гривень 86 копійок з конфіскацією в дохід держави 172 жіночих сумок та 11 пар жіночих чобіт загальною вартістю 44725,86 гривні. Стягнуто витрати митниці за зберігання товару в розмірі 36042 грн. та 320 грн. судового збору. Вилучений автомобіль «Рено Мастер», номерний знак НОМЕР_2, який зберігається на Волинській митниці, та свідоцтво про його реєстрацію, яке зберігається в матеріалах справи, повернуто власнику ОСОБА_3 або уповноваженій ним особі..

ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він слідуючи 20.10.2016 року через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС з Республіки Польща в Україну пасажиром автомобіля «Рено Мастер», номерний знак НОМЕР_2, намагався перемістити через митний кордон з приховуванням від митного контролю в попередньо виготовлених подвійній стінці між пасажирським та багажним відділеннями та в подвійній підлозі під другим рядом сидінь транспортного засобу 172 жіночі сумки та 11 пар жіночих чобіт загальною вартістю 44725,86 гривні, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, заступник начальника митниці в апеляційній скарзі просить постанову Любомльського районного суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким визнати ОСОБА_2 винним у порушенні митних правил за ч.1 ст.483 МК України та накласти стягнення у межах санкції даної статті .

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 не оспорюючи притягнення його до відповідальності за ч1 ст.483 МК України, вважає постанову в частині стягнення з нього витрат за зберігання автомобіля та товарів незаконною. Просить постанову в частині покладення на нього обов'язку відшкодування витрат митниці у розмірі 36042 грн. змінити, виключити з витрат, які підлягають відшкодуванню, витрати по зберіганню конфіскованого у нього товару, та провести новий розрахунок витрат за зберігання і виключити з них витрати за 10 днів зберігання та витрати за зберігання під час проведення експертизи.

Перевіривши доводи скарг, заслухавши представника митниці, який підтримав апеляцію з викладених у ній мотивів, проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 заперечив, ОСОБА_2, який свою апеляційну скаргу підтримав, проти задоволення апеляційної скарги заступника начальника митниці заперечив, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку, що апеляційна скарга заступника начальника митниці не підлягає до задоволення, а апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

В силу ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Положеннями ст. 489 МК України визначено, що при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції зазначені вимоги закону дотримано.

З матеріалів справи та постанови судді встановлено, що ОСОБА_2 в суді першої інстанції свою винуватість за ч. 1 ст. 483 МК України визнав повністю. У поданій апеляційній скарзі фактичних обставин справи та вчиненого ОСОБА_2 правопорушення представник митниці не заперечує, а вважає постанову судді незаконною лише в частині рішення про повернення автомобіля «Рено Мастер». Тому саме у цій частині і проводиться перегляд законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції.

Згідно з абзацом 3 п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 03.06.2005 суди при притягненні осіб до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, визначених у статті 352 МК (ч.1 ст.483 МК України), за які передбачено обов'язкову конфіскацію предметів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками) та транспортних засобів, що використовувалися для переміщення товарів через митний кордон України, також мають враховувати: обсяги конструктивних змін, внесених у ці предмети або транспортні засоби з метою приховування товарів; співвідношення вартості й кількості товару, який був предметом порушення митних правил з вартістю транспортного засобу, в якому цей товар переміщувався; інші обставини, - та за наявності підстав обговорювати питання про можливість звільнення таких осіб від адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю правопорушення на підставі статті, згідно якої таке звільнення можливе за правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки і не завдає значних збитків державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до ст. 23 КпАП України, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Судом встановлено, що предметом переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю були 172 жіночі сумки та 11 пар жіночих чобіт, загальною вартістю 44725,86 грн.

Санкцією ст.483 ч.1 МК України передбачено накладення стягнення в розмірі 100% вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів, а також транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Згідно акту автотоварознавчого дослідження автомобіля «Рено Мастер», реєстраційний номер НОМЕР_2 ринкова вартість зазначеного автомобіля становить 208249 грн.

Вважаю, що суд першої інстанції враховуючи принцип співрозмірності між спричиненням шкоди державі (вартість переміщуваних ОСОБА_2 товарів через митний кордон України яка становить 44725,86 гривень, вартість транспортного засобу, становить 208249 грн.), прийшов до правильного висновку, що застосування конфіскації транспортного засобу, яка передбачена санкцією ч.1 ст.483 МК України, як додаткове стягнення, в даному випадку буде порушенням положень ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки таке додаткове стягнення є не пропорційним та не відповідає характеру вчиненого правопорушення, а також особі правопорушника, який вперше притягується до відповідальності за порушення митних правил і щиро кається у вчиненому, про що свідчать зізнавальні пояснення одразу при складанні протоколу, хворіє виразковою хворобою і потребує лікування, так як явно покладає на ОСОБА_2 «індивідуальний надмірний тягар» та буде очевидно неспіврозмірним практичній ролі «правопорушення та відповідальності». Крім того встановлено, що зазначений автомобіль неодноразово використовувався для перевезення військових 51(14) ОМБ та гуманітарного вантажу в зону АТО, а також для перевезення загиблих.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що накладення безальтернативного стягнення, передбаченого санкцією ч.1 ст.483 МК України поставить правопорушника в ще гірше становище.

Наслідки від вчиненого не завдали значної шкоди суспільним або державним інтересам.

Виходячи з наведеного, вважаю, що суд першої інстанції підставно повернув транспортний засіб «Рено Мастер» , реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 або уповноваженій ним особі, а тому підстав для скасування постанови з мотивів, викладених в апеляційній скарзі заступника начальника митниці, не встановлено.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції при вирішенні питання про відшкодування витрат за зберігання на складах митних органів товару та транспортного засобу не в повному обсязі дотримався вимоги наказу Міністерства Фінансів України від 15.06.2012 №731 та ст.ст.519, 520 МК України.

Так, згідно з ст.520 МК України витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. Порядок відшкодування витрат у справі про порушення митних правил, обчислення сум, що підлягають відшкодуванню, а також порядок розпорядження отриманими коштами встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до пунктів 6, 8 «Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів і транспортних засобів на складах митних органів» затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України від 15.06.2012 №731 строк зберігання товарів і транспортних засобів на складі митного органу для обрахунку витрат обчислюється, починаючи з одинадцятого дня після оформлення відповідних документів про фактичне прийняття товарів. При обрахунку витрат митним органом до розрахункового строку не включається: час проведення митним органом в рамках процедури митного контролю та митного оформлення досліджень (аналізів, експертиз), час затримки митного оформлення, яка сталася з ініціативи митного органу, тощо.

Як убачається із матеріалів справи, вилучені у ОСОБА_2 товари та транспортний засіб, прийняті на склад митниці 20 жовтня 2016 року, тобто строк зберігання цих товарів слід обчислювати відповідно до п. 6 вищевказаного положення з одинадцятого дня, а саме з 31 жовтня 2016 року. Проте, 29 жовтня 2016 року головним державним інспектором відділу провадження у справах про ПМП УБ з МП Волинської митниці ДФС Кунєвої З.Ю. призначено товарознавчу експертизу для визначення вартості предметів вилучених по протоколу про ПМП, а саме: 172 жіночих сумок та 11 пар жіночих чобіт (а.с.19-20). 02.11.2016 цього року дана експертиза була направлена на виконання, а 10.11.2016 року - виконана.

Висновки вказаної експертизи, отримані митним органом 14.11.2016 року, отже відповідно до п.8 зазначеного положення строк, який був визначений митним органом для дослідження зазначених товарів при обрахунку витрат за їх зберігання, не включається.

Що стосується витрат за зберігання транспортного засобу то 05.12.2016 року було призначено авто-товарознавчу експертизу, 05.12.2016 цього року дана експертиза була виконана, а 12.12.2016 року вказаний висновок б отримано Волинською митницею ДФС.

Тому, відшкодування витрат за зберігання товарів і транспортних засобів на складах митних органів в даному конкретному випадку слід рахувати з 31 жовтня 2016 року по день прийняття рішення судом, за виключенням періодів проведення експертних досліджень, що становитиме 28777 грн. витрат за зберігання автомобіля та 4017 грн. витрати за зберігання товару на митному складі.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь Волинської митниці ДФС слід стягнути витрати за зберігання товару і транспортного засобу на складах митниці в загальній сумі 32794 грн., замість 36042 грн., які були визначені судом першої інстанції.

Із урахуванням наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, ст.ст.529, 530 МК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заступника начальника митниці залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 16 лютого 2017 року щодо ОСОБА_2 в частині стягнення витрат за зберігання товарів і транспортного засобу на складах митниці змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Волинської митниці ДФС України 32794 (тридцять дві тисячі сімсот дев'яносто чотири) грн.. витрат по справі за зберігання товарів і транспортного засобу.

У решті постанову судді першої інстанції залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Гапончук