АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/75/17 Головуючий у першій інстанції: Воробйов В.Л.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Кленцарь В.Б.
ПОСТАНОВА

іменем України

02 лютого 2017 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Кленцарь В.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2016 року, якою:

ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, не працює, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік, -

в с т а н о в и в :

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2016 року, встановлено, що 06 листопада 2016 року о 06 годині 00 хвилин ОСОБА_3 в районі будинку №1б, вул. Донецьке шосе у м. Дніпрі, керував автомобілем «Лексус» НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови), був зупинений працівниками поліції, для проходження медичного огляду на стан сп'яніння, на що він відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду та провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 посилається на те, що судом першої інстанції справу було розглянуто поверхньо, без належної перевірки, без наведення в постанові переконливих доказів на підтвердження висновку про доведеність його, ОСОБА_3, вини у вчиненні адміністративного правопорушення. На думку апелянта в матеріалах справи будь-яких доказів того, що він 06.11.2016 керував транспортним засобом. Крім того апелянт зазначає, що судом проігноровано вимоги ст. 266 КупАП, а саме порушення з боку співробітників поліції обов'язкової перевірки водія в медичних закладах на стан сп'яніння, у випадку незгоди останнього з результатами проведеної ними перевірки. На думку апелянта, судом проігноровано факт внесення до протоколу про адміністративне правопорушення змін та дописок. Також ОСОБА_3 зазначає, що судом безпідставно допущено спрощений підхід до судового розгляду.

В судове засідання суду апеляційної інстанції правопорушник не з'явився, повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Так із матеріалів справи вбачається, що 06 листопада 2016 року відносно ОСОБА_3 складений адміністративний протокол про скоєння ним правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При складанні протоколу, останньому роз'яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, що підтвердив своїм підписом ОСОБА_3.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діянні водія ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_3, який від проходження медичного огляду у встановленому порядку на встановлення стану сп'яніння відмовився, при цьому водій мав явні ознаки алкогольного сп'яніння, а саме: не чітко вимова, різкий запах алкоголю с порожнини рота (а.с.2, 3). При цьому, матеріалами справи не встановлено обставин, які б давали об'єктивні підстави ставити під сумнів пояснення вищезазначених свідків, оскільки такі пояснення є послідовними та повністю узгоджуються між собою та з даними, що містяться в матеріалах справи. Крім того свідки вказали, що ОСОБА_3 не заперечував, що він вживав алкогольні напої.

Аналізуючи наведене вважаю, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, про те, що він був тверезим, а працівники поліції порушили порядок огляду водія на стан алкогольного сп'яніння є обґрунтованими, оскільки повністю спростовуються наведеними вище доказами.

Таким чином, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_3 і дотримавшись при цьому вимог ст. ст. 245, 279, 280 КУпАП, місцевий суд ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення, а тому вважаю необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2016 року, відносно ОСОБА_3 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: