Справа № 369/6994/16-п Головуючий у І інстанції Лисенко В. В.
Провадження № 33/780/65/17 Доповідач у 2 інстанції Гриненко
Категорія 147 27.01.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 січня 2017 року суддя Апеляційного суду Київської області Гриненко О.І. розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2016 року, прийняту відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И В :

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, зі стягненням судового збору на користь держави.

Оскаржуваною постановою суду встановлено, що 28 липня 2016 року, приблизно о 23 годині, ОСОБА_1, керував автомобілем марки ВАЗ-2103, державний номер НОМЕР_1 по вул. Балукова, в м. Вишневе, Київської області, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: відчутний запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода та нечітка мова, при цьому від проходження відповідно до встановленого порядку огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння відмовився, чим порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 в грудні 2016 року подав апеляційну скаргу на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2016 року, в якій просив оскаржувану постанову скасувати, а провадження по справі закрити. На обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно нього були розглянуті судом у його відсутності, що порушує його права, передбачені ст.268 КУпАП, зокрема, право на участь у судовому розгляді. Крім того, на думку апелянта, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не доведена, так як не підтверджується матеріалами справи. При цьому, за твердженням апелянта, обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно нього, не відповідають фактичним обставинам справи, а сам протокол складений неякісно, та з метою завищення показників і створення видимості роботи органів Національної поліції України.

Крім того, разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2016 року посилаючись на те, що судових викликів для участі в розгляді справи в суді він не отримував, як не отримував і копії прийнятого судом рішення, що позбавило його можливості оскаржити постанову суду в строки, передбачені ст. 294 КУпАП.

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2016 року, винесеної щодо нього, підлягає задоволенню, так як матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодного підтвердження щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про день, час та місце судового розгляду, а також відсутні дані про отримання ним копії судового рішення.

ОСОБА_1, будучи двічі повідомленим про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги, до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив, а тому вважаю можливим провести апеляційний розгляд справи за відсутності апелянта.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, вивчивши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема, дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 № 297311 (а.с. 1), при цьому, сам ОСОБА_1 від дачі пояснень та підпису протоколу про адміністративне правопорушення відмовився, поясненнях ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння (а.с. 4, 5), яким суд першої інстанції дав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, знайшов своє підтвердження і в ході апеляційного перегляду справи. Доводи апеляційної скарги апелянта щодо відсутності доказів перебування його в стані алкогольного сп'яніння під час керування автомобілем не заслуговують на увагу, так як відповідальність за ст.130 КУпАП наступає не лише за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, але й у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп'яніння. Не можна погодитись і з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо неякісного складення працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення та невідповідності зазначеної в ньому інформації фактичним обставинам справи. Всупереч доводам апеляційної скарги, в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 № 297311, складеного відносно ОСОБА_1, зазначені дата і місце його складення, посада особи, яка його склала, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища та адреси свідків. Протокол підписаний особою, яка його склала, свідками, в ньому також зроблено запис про відмову ОСОБА_1 підписати протокол. Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1, повністю відповідає вимогам ст.256 КУпАП, в ньому чітко зазначені всі фактичні обставини правопорушення, які в подальшому знайшли своє підтвердження і під час судового розгляду справи.

Що стосується доводів апелянта щодо розгляду судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в його відсутність, то ця обставина не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, так як свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, апелянт міг реалізувати під час апеляційного розгляду справи.

Посилання апелянта на зловживання працівниками поліції своїми правами, що призвело, на його думку, до незаконного притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, є голослівним і нічим не підтверджується та навпаки, спростовується комплексом доказів, наведених в постанові суду першої інстанції. Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладене в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП та у відповідності із загальними правилами накладення стягнення за адміністративне правопорушення, встановленими ст.33 КУпАП.

За таких обставин, вважаю, що постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні. Разом з тим, суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, помилково вказав, що ним порушено вимоги п. 2.9 Правил дорожного руху України, тоді як зазначене є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України. Саме за порушення цього пункту Правил дорожного руху України і було складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2016 року, підлягає зміні в цій частині, згідно із ст. 294 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2016 року, прийнятої відносно нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік - змінити. Виключити з мотивувальної частини постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2016 року, прийнятої відносно ОСОБА_1, посилання на порушення ним вимог п.2.9 Правил дорожнього руху України, зазначивши при цьому порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Гриненко