АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/46/17 Справа № 694/1747/16-п Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч. 2 ст. 172-7 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2017 р. м.Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Єльцов В.О., розглянувши у судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_2 на постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 28 грудня 2016 року, якою щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого секретарем Звенигородської міської ради Черкаської області, раніше не судимого,

провадження у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1,2 ст.ст. 172-7 КУпАП закрито, у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Оперуповноваженим Управління захисту економіки в Черкаській області Департаменту економіки Національної поліції України 20 грудня 2016 року складено протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.1,2 ст.ст. 172-7 КУпАП відповідно до яких вбачається, що 11 листопада 2015 року під час обрання секретаря міської ради, ОСОБА_3 як депутат міської ради не повідомив виконком Звенигородської міської ради про наявність в нього реального конфлікту інтересів по питанню щодо голосування за обрання себе секретарем міської ради вчинивши при цьому дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, чим своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції».

Постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 28 грудня 2016 року провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1,2 ст.172-7 КУпАП закрито у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 28 грудня 2016 року прокурор звернувся з апеляційною скаргою в якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративних правопорушень передбачених ч.1,2 ст.172-7 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи і доводи, викладені у скарзі, заслухавши думку прокурора Криворучка Р.О., вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною 1 ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції» визначено поняття реального конфлікту інтересів, як суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Згідно ст.12-1 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування» передбачено, що посадові особи місцевого самоврядування зобов'язані дотримуватися правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачених Законом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані, серед іншого, не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно ст.50 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року секретар ради обирається радою з числа її депутатів на строк повноважень ради за пропозицією сільського, селищного, міського голови. Отже, обрання секретаря ради з числа депутатів є засобом формування органів місцевої влади і кожен з числа депутатів може бути обраний на посаду секретаря ради.

Так, суддею було встановлено, що 11 листопада 2015 року під час обрання секретаря Звенигородської міської ради, ОСОБА_3 приймав участь в обранні секретаря міської ради, та був обраний на дану посаду.

Відповідно до ст. 172-7 КУпАП під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовим чи представницьким повноваженнями, що впливає на обєктивність та неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Враховуючи обставини справи суддя прийшов до висновку, що реалізуючи своє конституційне право передбачене ст.38 КУ, а саме права шляхом голосування на обрання до певної посади при формуванні представницьких органів влади є в першу чергу не приватним інтересом особи, а відповідає суспільним потребам.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VII, визначено що реальний конфлікт інтересів суперечність між приватним інтересом особи та її службовим чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що відсутні дані які б з достовірністю свідчили про обєктивні та субєктивні ознаки реального конфлікту інтересів, наявність суперечностей між особистими інтересами ОСОБА_3 її службовим повноваженням як депутата Звенигородської міської ради, в момент проведення голосування по обранню секретаря сільської ради, відсутні відомості, які б вказували в чому конкретно полягав конфлікт інтересів і в чому це виразилось.

Крім того, з пояснень ОСОБА_3 наданих під час судового засідання, вбачається, що під час проведення голосування по питанню обрання на посаду секретаря Звенигородської міської ради, ОСОБА_3 від голосування утримався.

У свою чергу з протоколу №2 від 11 листопада 2015 року засідання лічильної комісії по виборах секретаря Звенигородської міської ради вбачається, що з 22 депутатів ради, що прийняли участь у голосуванні за питання про обрання секретаря міської ради, проголосовано «за» - 19, «не підтримую жодного кандидата» - 3. З наведеного вбачається, що при прийнятті участі у голосуванні по даному питанню самим ОСОБА_3, ніяким чином не могло вплинути на результати голосування за обрання його на посаду секретаря Звенигородської міської ради, оскільки за його кандидатуру було віддано переважну більшість голосів, від загальної кількості депутатів, які прийняли участь у голосуванні.

За таких обставин, в діях ОСОБА_3 відсутня наявність реального конфлікту інтересів, останній не мав умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова районного суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження, як того просить апелянт відсутні.

Тому, враховуючи викладене вище та керуючись ст.294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_2- залишити без задоволення.

Постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 28 грудня 2016 року відносно ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В. О. Єльцов