Справа № 336/1702/17
Провадження № 3/336/776/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Марко Ярослава Романівна, розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, працює у ЗНВК № 60, за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з матеріалів адміністративної справи, яка надійшла від Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, 20 березня 2017 року під час розгляду ЄО № 4936 від 13.03.2017 року з метою попередження кримінальних та адміністративних правопорушень серед неповнолітніх та дорослих був виявлений факт невиконання громадянкою ОСОБА_1 передбачених законодавством обов'язків щодо виховання неповнолітньої доньки - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка 13.03.2017 року о 13 годині 50 хвилин в магазині "Єва", що розташований у м. Запоріжжі по вул. Чарівна, буд. 122, скоїла крадіжку косметики. Матеріальну шкоду не заподіяно, товар повернено.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила суду, що провела з донькою - ОСОБА_2 виховну бесіду та зазначила, що донька щиро розкаялась у скоєні крадіжки та пообіцяла ніколи в подальшому не вчиняти жодних протиправних дій.

ОСОБА_1 не вважає себе такою, що не виконує передбачених законодавством обов'язків щодо виховання своєї неповнолітньої доньки, адже постійно приділяє увагу останній, разом з тим можливості контролювати поведінку доньки, коли вона повертається зі школі, вона не має, хоча постійно піклується про моральне виховання неповнолітньої ОСОБА_2.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Стаття 62 Конституції України закріплює принцип судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого особа, яка притягується до відповідальності може бути визнана винною і покараною лише за умови, якщо її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена рішенням суду. Державні органи не мають права перекладати обов'язок доказування на особу, яка притягується до відповідальності. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 2 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За приписами частини 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Положеннями частини 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Зміст наведеної норми дозволяє констатувати, що в силу її вимог особа може бути притягнута до відповідальності за наявності в сукупності таких умов, коли вона: 1) є батьком або матір'ю дитини чи іншою особою, яка їх замінює (далі - батьки); 2) ухиляється від виконання передбачених законодавством обов'язків, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей; 3) ухиляється від виконання вказаних обов'язків саме відносно неповнолітніх дітей.

Об'єктивна сторона даного правопорушення полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення характеризується наявністю вини в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Аналіз приписів Закону України «Про освіту» та Закону України «Про охорону дитинства» дозволяє дійти висновку, що під невиконанням обов'язків по вихованню і навчанню дітей варто розуміти різні форми бездіяльності, у результаті яких відсутня належна турбота про виховання і навчання неповнолітніх. Ухилення батьків і осіб, що їх заміняють, від виконання своїх обов'язків може виражатися в тому, що вони не піклуються про моральне виховання, фізичний розвиток дітей і зміцнення їхнього здоров'я, створення необхідних умов для своєчасного одержання ними освіти, успішного навчання, підготовки до трудової діяльності.

Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Під невиконанням обов'язків по вихованню і навчанню дітей варто розуміти різні форми бездіяльності, у результаті яких відсутня належна турбота про виховання і навчання неповнолітніх. Ухилення батьків і осіб, що їх заміняють, від виконання своїх обов'язків може виражатися в тому, що вони не піклуються про моральне виховання, фізичний розвиток дітей і зміцнення їхнього здоров'я, створення необхідних умов для своєчасного одержання ними освіти, успішного навчання, підготовки до трудової діяльності. Виховання складається з різного роду дій батьків, одним з елементів яких є нагляд за поведінкою дитини. Тому легковажне або байдуже ставлення батьків чи осіб, що їх заміняють, до поведінки дитини, відсутність належного контролю і її відповідністю нормам життя суспільства часто ведуть до здійснення дітьми правопорушень.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення АА № 713366 та доданих до нього матеріалів не дозволяють дійти до висновку про ухилення ОСОБА_1 від виконання нею своїх обов'язків щодо виховання її неповнолітньої доньки, за що частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність, адже не містять даних про те, в чому саме полягає ухилення ОСОБА_1 від виконання нею таких обов'язків, та не спростовують факт забезпечення нею необхідних умов для навчання та виховання її неповнолітньої доньки.

В матеріалах адміністративної справи немає, та у судовому засіданні не встановлено достатньо беззаперечних доказів наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а сама по собі констатація в протоколі факту, що ОСОБА_1 не виконує передбачених законодавством обов'язків щодо виховання своєї неповнолітньої доньки, не містить ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, враховуючи, що складом адміністративного правопорушення є наявність об'єктивних та суб'єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, протокол про адміністративне правопорушення складений за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій та свідчили про її бездіяльність, відсутність турботи, належного контролю до неповнолітнього сина, вважаю, що в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення відсутній.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 247, 283-284, частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з моменту її винесення, шляхом подання апеляційної скарги в Апеляційний суд Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Я.Р.Марко