П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.04.2017 Справа №607/2610/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого: Братасюка В.М.

за участю секретаря: Гнатенко І.В.

прокурора: Козловського А.І.

адвоката: ОСОБА_1

розглянувши матеріали, що надійшли з Управління захисту економіки в Тернопільській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, 29.04.1966р.н, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого сільським головою Ступківської сільської ради Тернопільського району,

за ч. 2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення № 0900014 від 23.02.2017 року, ОСОБА_2 будучи сільським головою с.Ступки Тернопільського району Тернопільської області та відповідно до п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення всупереч інтересам держави та територіальної громади с. Ступки, в порушення вимог п.2 ч.1 ст.28 вказаного Закону, не повідомив про наявний конфлікт інтересів при прийнятті на роботу, преміюванні та звільненні своєї рідної сестри ОСОБА_3, що займала посаду «робочої по благоустрою місць поховання», чим вчинив адміністративне корупційне правопорушення, передбачене, ч.1 ст. 172-7 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснивши, що повністю розуміє зміст розяснених йому прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, винним себе у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав, подав письмову заяву про закриття провадження у справі на підставі ст.247 КУпАП, вважає що конфлікту інтересів немає.

Прокурор, вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад корупційного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 172-7 КУпАП, на його думку в структурі апарату Ступківської сільської ради відсутня посада «робочої по благоустрою місць поховання», а тому не можна стверджувати, що ОСОБА_4 перебувала у підпорядкуванні сільського голови с.Ступки Тернопільського району Тернопільської області ОСОБА_2, а розпорядження №21 про преміювання апарату сільської ради стосується не виключно ОСОБА_4, а працівників апарату сільської ради, проте не зясовано чи ОСОБА_4 входила в апарат сільської ради.

Захисник ОСОБА_1 вважає, в діях ОСОБА_2 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП, підтримує заяву про закриття провадження у справі.

Заслухавши виступ прокурора, позицію сторони захисту, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Із матеріалів справи вбачається, що 01.07.2016 року ОСОБА_2 розпорядженням сільського голови с. Ступки № 17 прийняв на посаду «робочої з обслуговування місць поховання» Ступківської сільської ради ОСОБА_4, яка являється його рідною сестрою.

19.08.2016 року розпорядженням сільського голови с.Ступки № 21 ОСОБА_2 преміював працівників апарату сільської ради.

Згідно рішення №10 Ступківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 25.12.2015року, затверджено структуру апарату Ступківської сільської ради в кількості 5.25 одиниць, а саме, сільський голова -1, секретар сільської ради -1, бухгалтер -1,землевпорядник -1, обліковець 0,5, прибиральниця 0,5, грабар -0,25.

01.09.2016 року розпорядженням сільського голови с. Ступки № 24 ОСОБА_2 звільнив з посади «робочої з обслуговування місць поховання» ОСОБА_3 за власним бажанням.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Також, вимогами ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст.172-7 КУпАП передбачає порушення особою вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а саме неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Субєктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1,2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_2 будучи сільським головою с.Ступки Тернопільського району Тернопільської області є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення відповідно до п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до якої субєктами на яких поширюється дія вказаного Закону є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування, пороте суд зауважує, що будучи сільським головою він є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення відповідно до п.п. «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції».

Також як зазначено в протоколі ОСОБА_2 в порушення вимог п.2 ч.1 ст.28 вказаного Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив про наявний конфлікт інтересів при прийнятті на роботу, преміюванні та звільненні своєї рідної сестри ОСОБА_3, що займала посаду «робочої по благоустрою місць поховання».

Згідно з ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані:

*вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

*повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

*не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

*вживати заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Однак, ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Згідно довідки №20 від 13.02.2017року, що видана виконкомом Ступківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, станом з 01.01.2016року по 30.06.2016року по Ступківській сільській раді конфлікту інтересів не виникало.

В протоколі про вчинення корупційного адміністративного правопорушення не зазначено в чому саме полягала суперечність між приватним інтересом ОСОБА_2 та його службовими повноваженнями, не зрозуміло також, яким чином тимчасові повноваження «робочої з обслуговування місць поховання» ОСОБА_3 впливали на об'єктивність або неупередженість прийнятих рішень сільським головою ОСОБА_2

Законом України «Про запобігання корупції» зокрема, ст. ст.29-36 визначено порядок врегулювання конфлікту інтересів, передбачено шляхи врегулювання потенційного та реального конфлікту інтересів, що дає можливість суб'єкту відповідальності за корупційне правопорушення, при безумовному дотриманні цього Закону, не бути притягнутим до адміністративної відповідальності.

Статтею 29 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено заходи зовнішнього та самостійного врегулювання конфлікту інтересів .

Згідно ч.1 вказаної статті, зовнішнє врегулювання конфлікту інтересів здійснюється шляхом:

1) усунення особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів;

2) застосування зовнішнього контролю за виконанням особою відповідного завдання, вчиненням нею певних дій чи прийняття рішень;

3) обмеження доступу особи до певної інформації;

4) перегляду обсягу службових повноважень особи;

5) переведення особи на іншу посаду;

6) звільнення особи.

Згідно ч.2 вказаної статті, особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, у яких наявний реальний чи потенційний конфлікт інтересів, можуть самостійно вжити заходів щодо його врегулювання шляхом позбавлення відповідного приватного інтересу з наданням підтверджуючих це документів безпосередньому керівнику або керівнику органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади.

Однак звільнення з посади «робочої з обслуговування місць поховання» ОСОБА_4 в протоколі про вчинення корупційного адміністративного правопорушення розцінюється, як неприйняття дій щодо усунення конфлікту інтересів і знову ж таки зазначається про реальний конфлікт інтересів під час звільнення з роботи, що не може не викликати сумнівів у суду.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, матеріалами справи не доведено наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно із п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За даних обставин вважаю, що справу про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП слід провадженням закрити у звязку з відсутністю в його діях складу правопорушення, що відповідає положенням ст. 284 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, ч. 1 ст. 172-7, ст. ст. 247 ч.1, 283, 284, 287 КУпАП, ст. ст. 1,3,28 Закону України «Про запобігання корупції», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяОСОБА_5