Номер справи 220/71/17
Номер провадження 3/220/67/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2017 року Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Якішина О.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Волноваського відділу поліції ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Вірменії, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КупАП,

В С Т А Н О В И В:

26 листопада 2016 року о 21 годині 30 хвилин в смт.Велика Новосілка Великоновосілківського району Донецької області по вул.Артема водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем ВАЗ-2105, державний номер 28-960 ЕН, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду на стан спяніння у медичному закладі, продуття газоаналізатора «Драгер», відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Неповнолітня особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, в судовому засіданні в присутності законних представників батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також захисника адвоката ОСОБА_4, свою вину не визнав та пояснив, що 26.11.2016 р. о 21 годині 30 хвилин він на автомобілі ВАЗ-2105, державний номер 28-960 ЕН, підвозив знайомих дівчат. Коли повертався додому, в смт.Велика Новосілка Великоновосілківського району Донецької області по вул.Артема був зупинений правниками ДАІ. Також пояснив, що не перебував у стані алкогольного спяніння, а пояснення про визнання своєї вини написав, оскільки боявся працівників поліції, оскільки керував автомобілем, не маючи прав. При цьому додав, що йому заборонили керувати автомобілем, після чого доставили до відділу поліції, куди через деякий час приїхав батько. Пояснити, чому не звернувся до медичної установи для підтвердження факту відсутності алкогольного спяніння, не зміг.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, пояснила, що 26.11.2016 року близько 21.30 22.00 год. вона з подругою зустріли ОСОБА_6, з яким разом навчаються, та який на автомобілі підвіз їх у с. Времівка, після чого відразу ж поїхав. Наступного дня він повідомив, що його затримали працівники поліції. Пояснила, що, на її думку, він був тверезий, запаху алкоголю від нього чутно не було.

Суд, вислухавши учасників процесу, допитавши свідка ОСОБА_5, вважає повністю доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КупАП, виходячи з наступного.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного спяніння та відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 №122564 від 26.11.2016 року, в якому зафіксований факт порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України у присутності двох свідків; письмовими поясненнями правопорушника в протоколі про адміністративне правопорушення, та викладеними на окремому аркуші відповідно до яких він визнав, що дійсно керував автомобілем в стані алкогольного спяніння після того, як випив дві пляшки алкогольного пива та відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння у медичному закладі, зобовязався не керувати до повного протверезіння; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, які містяться у матеріалах справи, які підтвердили, що ОСОБА_9 керував автомобілем ВАЗ-2105 з ознаками алкогольного спяніння, від проходження медичного огляду в наркологічному диспансері та продуття газоаналізатора на стан алкогольного (наркотичного) спяніння відмовився.

Показання свідка ОСОБА_5 не спростовують досліджених судом доказів, оскільки вона бачилась з ОСОБА_1 до його затримання працівниками поліції, її показання також не спростовують факту відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан спяніння. Належних та допустимих доказів, які б підтверджували його пояснення, а також даних, які б спростовували досліджені судом докази, ОСОБА_1 суду не представлено.

Відповідальність особи за ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи викладене, суд вважає повністю доведеною вину ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення за правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до вимог ст.13 КУпАП, у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою, другою і третьою ст.130 КУпАП, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені ст.24-1 КУпАП.

Правопорушення було вчинено ОСОБА_1 у неповнолітньому віці, тому суд призначає покарання з урахуванням вимог ст.13 КУпАП.

Судом вивчалось питання щодо застосування до ОСОБА_1 заходів впливу, передбачених статтею 24-1 КУпАП, однак, враховуючи характер вчиненого правопорушення, його суспільну небезпечність, а також відсутність каяття ОСОБА_1 у скоєному, суд не вбачає підстав для їх застосування.

Враховуючи характер скоєного ОСОБА_1 правопорушення, що є особливо небезпечним проступком, ступінь його вини, особу порушника, стосовно якої даних, які б з негативного боку його характеризували, суду не надані, відсутність обтяжуючих або помякшуючих відповідальність обставин, суд піддає ОСОБА_1 адміністративному стягненню на загальних підставах у мінімальних межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави. Судом не застосовується адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки ОСОБА_1 таким правом не наділений.

Керуючись ст.ст. 33, 221, 283, 130 ч. 1 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 10200 грн. без позбавленням права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 320,00 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.М. Якішина