Справа № 750/305/17 Головуючий у 1 інстанції Цибенко І. В.
Провадження № 33/795/144/2017
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 лютого 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1, не працює,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 320 грн.

Місцевим судом встановлено, що 23 листопада 2016 року, о 23 год. 45 хв., у м. Чернігові, по вул. І. Мазепи, 55, ОСОБА_2, керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України. Огляд на стан сп'яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі, у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначив, що місцевим судом було порушено його процесуальні права, оскільки справа була розглянута у його відсутності, що позбавило його можливості надати пояснення, докази, які мали значення для прийняття законного рішення.

Крім того, просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, оскільки в судовому засіданні він не був присутній, а копію рішення отримав поштою лише 05 березня 2017 року.

Дослідивши апеляційну скаргу; заслухавши захисника ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав; перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як убачається зі змісту судового рішення, постанова відносно ОСОБА_2 була ухвалена 23 лютого 2017 року. Строк на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду закінчився 06 березня 2017 року.

Проте, враховуючи, що ОСОБА_2 не був присутній під час розгляду справи, а копію рішення суду отримав лише 05 березня 2017 року, а вже 13 березня 2017 року подав апеляційну скаргу, то строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду підлягає поновленню.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.09.2009 року N 400/666, огляд на стан сп'яніння проводиться уповноваженою особою Державтоінспекції МВС на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а також у присутності двох свідків.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 №405820, 23 листопада 2016 року, о 23 год. 45 хв., у м. Чернігові, по вул. І. Мазепи, 55, ОСОБА_2, керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, огляд проводився із застосуванням приладу «Драгер», чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 був ознайомлений з результатами огляду на стан сп'яніння із використанням приладу «Драгер», про що свідчить його особистий підпис у чеку «Драгер», а також зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №405820 від 23.11.2016 року, при його складанні, проте від письмових пояснень відмовився у присутності свідків (а.с.7, 8).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

Із досліджених у судовому засіданні місцевого суду письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слідує, що вони дійсно були присутні під час огляду ОСОБА_2 на стан сп'яніння, який виявився позитивним, а також під час складання протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.10-11).

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведена, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, а постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Посилання апелянта на порушення його права на захист, у зв'язку із неповідомленням його, у встановленому законом порядку, про час та місце розгляду справи, а також розгляд справи без його участі, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Так, обізнаність ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується написаними власноруч письмовими заявами про відкладення розгляду справи, у зв'язку із хворобою (а.с.32, 38).

Частиною 2 ст.268 КУпАП передбачено вичерпний перелік статей Кодексу, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, за якими присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов'язковою. З аналізу вказаної норми закону слідує, що участь особи під час розгляду справи про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не є обов'язковою.

У зв'язку з цим, доводи апелянта про необізнаність часу та місця розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності та відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вищенаведеним. Таку позицію ОСОБА_2 слід розцінювати, як намагання уникнути встановленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_2 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у межах санкції ст.130 ч.1 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності. При визначенні виду та міри стягнення було враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, наявність обставин, що пом'якшують відповідальність.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 лютого 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 лютого 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Заболотний