Номер провадження: 33/785/380/17
Номер справи місцевого суду: 495/9214/16-п
Головуючий у першій інстанції Остра Н. С.
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., за участю ОСОБА_2 та її представника - адвоката Павленко В.С. і потерпілого ОСОБА_4, розглянувши апеляційні скарги особи, яка притягується до відповідальності - ОСОБА_2 та потерпілого ОСОБА_4 на постанову судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.02.2017 року,-

встановив

Зазначеною постановою відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, яка не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1

провадження по справі у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 21.11.2016 року, водій ОСОБА_2, 21.10.2016 року о 20.00 годині в м. Білгород-Дністровський, по вул. Героїв Прикордонників, керуючи автомобілем «Mitsubishi» державний р/н НОМЕР_3, рухаючись по другорядній дорозі на перехресті нерівнозначних доріг, не надала дорогу автомобілю «Volkswagen» державний р/н НОМЕР_4, який рухався по головній дорозі під керуванням ОСОБА_4, скоїла зіткнення з зазначеним автомобілем, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Закриваючи провадження, суд першої інстанції послався на те, що на час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення сплинув передбачений ст. 38 КУпАП тримісячний строк притягнення особи до адміністративної відповідальності, а тому справа підлягала закриттю на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_4 не погоджуючись з постановою та викладеними в постанові висновками районного суду, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, неправильне застосування норм процесуального і матеріального права, порушує питання щодо скасування постанови.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги потерпілий зазначив, що викладені в постанові твердження районного суду щодо неможливості встановлення винуватості ОСОБА_2 та закриття справи за нереабілітуючими обставинами, а саме у зв'язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності не ґрунтуються на вимогах закону і свідчать про недостатньо повне з'ясування усіх обставин, що мають значення для справи. Вважає, що у разі проведення судового розгляду, суд повинен був прийняти рішення щодо встановлення винуватості ОСОБА_2, у зазначеному правопорушенні.

При цьому зазначає, що водієм ОСОБА_2, при проїзді нерегульованого перехрестя не були виконані вимоги дорожнього знаку «Надати дорогу», що стало наслідком зіткнення автомобілів, в результаті чого він поніс матеріальні збитки, які сталися з вини водія ОСОБА_2, а прийняття судом зазначеного рішення, без встановлення винуватості водія ОСОБА_2, унеможливить в подальшому отримання ним компенсації за завдану йому шкоду.

Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрити за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі особа, яка притягується до відповідальності за адміністративне правопорушення - ОСОБА_2, не погоджуючись з постановою районного суду, посилаючись на неповноту судового розгляду, неправильне застосування норм матеріального права та порушення процесуального права, порушує питання щодо її скасування.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги послалася на те, що суд при розгляді справи не з'ясував чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчиненні, чим порушив вимоги ст.280 КУпАП. Крім того вказала, що зазначене у протоколі про адміністративне правопорушення, порушення п.16.1 Правил дорожнього руху не вчиняла, оскільки перехрестя, на якому мало місце зіткнення автомобілів не є регульованим, а тому зазначений пункт ПДР застосуванню не підлягав. Крім того послалася на те, що розташовані на перехресті дорожні знаки, по ходу руху її автомобіля, не були видимі з-за листя дерев.

Разом з тим, ОСОБА_2 послалася на порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.10.11 та 16.12 Правил дорожнього руху, які зобов'язували його надати дорогу транспортним засобам, які наближалися праворуч, тобто її автомобілю, що на її думку стало наслідком скоєння зіткнення автомобілів.

Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою закрити провадження у справі в зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Уточнивши в апеляційному суді доводи апеляційної скарги, ОСОБА_2 та її представник просили скасувати постанову районного суду та провадження у справі -закрити, в зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення . Вивчивши доводи апеляції та матеріали справи, в тому числі надані сторонами під час апеляційного розгляду матеріали; заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_4, який підтримав свою апеляційну скаргу та частково апеляційну скаргу ОСОБА_2; особи, яка притягнута до відповідальності ОСОБА_2 та її представника, які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечували проти апеляційної скарги потерпілого, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга потерпілого підлягає задоволенню у повному обсязі, апеляційна скарга ОСОБА_2 - частковому задоволенню, постанова районного суду скасуванню, з прийняттям апеляційним судом нової постанови, виходячи з наступного:

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП України, завданнями у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як вбачається з наданих потерпілим ОСОБА_4 пояснень, який повністю підтримав доводи своєї апеляційної скарги та надані ним в районному суді пояснення, у вказаний у протоколі місце та час, керуючи автомобілем «Volkswagen» державний р/н НОМЕР_4, рухаючись у темну пору доби по вулиці Шевченко, яка є головною, на перехресті вул. Дзержинського, яка є другорядною, йому не надав дорогу автомобіль під керуванням водія ОСОБА_2, що стало наслідком зіткнення автомобілів. Вважає водія ОСОБА_2 винною у ДТП, однак погоджується з її твердженням, що у протоколі правопорушення безпідставно зроблено посилання на порушення останньою п.16.1, оскільки вона допустила порушення п.16.11 ПДР. Разом з тим, пояснення водія ОСОБА_2 щодо її невинуватості вважає такими, які направлені на уникнення від відповідальності.

Водій ОСОБА_2, підтримала доводи своєї апеляційної скарги, підтвердила надані нею в районному суді пояснення та наполягала на тому, що їй не було видно дорожнього знаку, який зобов'язував її при проїзді перехрестя надати дорогу автомобілям, які рухалися по вул. Шевченко та також на тому, що вулиця, по якій рухався на своєму автомобілі водій ОСОБА_4 не є головною, оскільки не містила дорожніх знаків, які вказували на це. Крім того вказала, що місце зіткнення мало місце на лівій смузі руху автомобіля під керуванням ОСОБА_4

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; чи заподіяно майнову шкоду; а також з'ясувати інші підстави для правильного вирішення справи.

Як видно з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали надійшли на розгляд до районного суду 22.11.2016 року. Судовий розгляд був розпочатий та проведений, за результатами розгляду якого була винесена оскаржувана постанова.

Разом з тим, розглянувши справу по суті, суддя районного суду, не виконала належним чином вимоги наведених вище положень закону, які зобов'язували при постановлені постанови, встановити передбачені ст.280 КУпАП обставини, в тому числі винуватість особи, відносно якої було складено протокол про адміністративне правопорушення.

За наведених вище обставин, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги обгрунтованими, постанову районного суду такою, яка прийнята у порушення вимог законодавства про адміністративні правопорушення і приходить до висновку про необхідність її скасування.

Що стосується розгляду питання щодо наявності вини в діях ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні, то апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно до положень закріплених в ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

У відповідності до положень ст.294 КУпАП, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги та на перевірку цих доводів, відновлення прав учасників провадження та приведення постанови у відповідність до положень вимог закону, апеляційним судом були повторно досліджені наявні у матеріалах справи та додатково надані учасниками апеляційного провадження докази.

Так, з виписки з ЄРДР від 21.10.2016 року вбачається, що 21.10.2016 року біля 20 години, в м. Білгород-Дністровський Одеської області, мало місце зіткнення автомобілів за участі водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_4, за результатами якого було відкрито кримінальне провадження (а.с.1,2).

Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21.10.2016 року та схеми дорожньо-транспортної пригоди, місце зіткнення мало на перехресті вулиць Дзержинського (Героїв Прикордонників) та вул. Шевченко в м. Білгород-Дністровський Одеської області, на якому по ходу руху автомобіля «Mitsubishi» державний р/н НОМЕР_3 по вул. Дзержинського (Героїв Прикордонників) розташований дорожній знак «Надати дорогу» (а.с.6-9).

З висновку судово-медичної експертизи №333 від 24.10.2016 року вбачається, що у ОСОБА_4 були виявлені ЛЕГКІ тілесні ушкодження, які були отримані останнім в результаті зіткнення автомобілів (а.с.12).

Протоколом перегляду відеозапису з камери зовнішнього спостереження, розташованого на приміщенні центру зайнятості та оглянутим відеозаписом, підтверджений факт проїзду автомобіля, який рухався по вул. Дзержинського (Героїв Прикордонників) через перехрестя з вул. Шевченко в м. Білгород-Дністровський Одеської області без зупинки перед його проїздом, що стало наслідком зіткнення автомобілів ( а.с.20-21).

Постановою старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області Бідюка О.О. про закриття кримінального провадження, прийнятою за результатами розслідування кримінального провадження за фактом ДТП, було встановлено порушення водієм ОСОБА_2 п.п.2.3б., 2.3.д., 16.1 Правил дорожнього руху (а.с.22-23).

Крім того, на допущені водієм ОСОБА_2 порушення вказують отримані в ході розслідування кримінального провадження пояснення потерпілого ОСОБА_4, свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, а також протоколом огляду транспортних засобів (а.с.16).

Зазначені докази вказують на допущені водієм ОСОБА_2 порушення вимог Правил дорожнього руху, а саме ненадання останньою під час проїзду нерегульованого перехрестя дороги автомобілю під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався по головній дорозі і спростовують її твердження щодо порушення вимог ПДР ОСОБА_4, який на її думку повинен був керуватися положеннями п.10.11 ПДР та надати дорогу автомобілю, яким вона керувала.

Крім того, апеляційний суд враховує надану водієм ОСОБА_4 карту міста, на вулицях якого мало місце зіткнення автомобілів і відображені в якій дані, свідчать про рух останнього саме по головній дорозі, на що також вказує наявність зі сторони руху автомобіля ОСОБА_2 дорожнього знаку 2.1 «Надати дорогу».

Доводи ОСОБА_2 про те, що їй не було видно дорожнього знаку, спростовуються наданими в ході апеляційного розгляду сторонами фотознімками, з яких вбачається, що оглядовість знаку дійсно частково обмежена на відповідній відстані, оскільки прикривається листям дерева, однак безпосередньо перед перехрестям, оглядовість знаку не обмежена, що свідчить про неуважність водія під час керування нею транспортного засобу і розцінюється апеляційним судом як спосіб захисту, з метою уникнення відповідальності.

На це також вказують надані цим водієм пояснення, отримані після скоєної ДТП, яка зазначала інші обставини ніж в районному та апеляційному суді, а саме вказала, що перед проїздом перехрестя, вона запинилася та встановивши відсутність транспортних засобів, розпочала рух, однак одразу ж сталося зіткнення.

Разом з цим, апеляційний суд вважає обгрунтованими доводи водія ОСОБА_2, її представника та водія ОСОБА_4 щодо безпідставного посилання на порушення водієм ОСОБА_2 п.16.1 ПДР, оскільки він стосується проїзду регульованого перехрестя, а тому з урахуванням встановлених обставин та проїзду ОСОБА_2 перехрестя, який не є регульованим, підлягав застосуванню п.16.11 ПДР, який як свідчать наведені вище докази і був порушений водієм ОСОБА_2

При цьому, апеляційний суд вважає, що у разі належного виконання водієм ОСОБА_2 вимог п.2.3б Правил дорожнього руху та п.16.11 цих правил, водій міг та повинен був уникнути зіткнення автомобілів, шляхом надання дороги автомобілю ОСОБА_4

Таким чином, апеляційний суд вважає, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджений факт винуватості ОСОБА_2 у порушення останньою п.2.3б., 2.3.д., 16.11 Правил дорожнього руху, а саме за обставин, які викладені в постанові слідчого про закриття кримінального провадження.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, протесту прокурора суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу чи протест прокурора без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Враховуючи ту обставину, що на момент розгляду справи апеляційним судом та прийняття за результатами розгляду апеляційних скарг судового рішення, строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП - сплинув, провадження по справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що під час розгляду справи, районний суд припустився грубих порушень вимог закону, які регламентують порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення, в зв'язку з чим апеляційна скарга потерпілого підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_2 частковому задоволенню, постанова районного суду - скасуванню з прийняття апеляційним судом нової постанови про визнання ОСОБА_2 винною у скоєння правопорушення та закриттю провадження в зв'язку з закінченням на момент розгляду справи апеляційним судом строку притягнення до адміністративної відповідальності.

При цьому, у відповідності до положень ст.40-1 КУпАП підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 275 (двісті сімдесят п'ять) гривень 60 копійок, згідно до Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд Одеської області,-

постановив

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 - задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.02.2017 року відносно ОСОБА_2 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та провадження у справі закрити в зв'язку з закінченням на момент розгляду справи, строку накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до положень ст.40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 275 (двісті сімдесят п'ять) гривень 60 копійок, згідно до Закону України "Про судовий збір".

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.М.Прібилов.