Справа №265/9/17
Провадження №3/265/144/17
П О С Т А Н О В А

06 лютого 2017 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області, ОСОБА_1, за участі секретаря, ОСОБА_2, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, 24 квітня 1970 р. н., не працюючого, який мешкає АДРЕСА_1, за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

1 січня 2017 року об 13-23 год. ОСОБА_3 керував транспортним засобом «Шевролет Авео» н/з НОМЕР_1 в Лівобережному районі міста Маріуполя по проспекту Перемоги біля будинку 43 в стані алкогольного спяніння на підставі проведеного огляду в КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя».

При цьому в протоколі про виявлене правопорушення свою провину ОСОБА_3 не визнавав, вказуючи, що він не керував автомобілем НОМЕР_2, а вказаний транспортний засіб викатився на зустрічну смугу, який штовхали на парковку.

Правопорушник в судовому засіданні, не визнаючи свою провину, зазначав, що 1 січня 2017 року на автомобілі НОМЕР_2, який належить його дружині, рухався за кермом його товариш ОСОБА_4, а він зі своєю дружиною та онукою були на пасажирських місцях. Автомобіль виїхав з прибудинкової території на пр. Перемоги та зупинився на парковці біля магазину «Брусничка», що розташований у будинку 21/43 по пр. Перемоги. При цьому вказував, що вказаний автомобіль заглух. Після цього його дружина із онукою, а також ОСОБА_4 пішли, а він залишився у машині, сівши за водійське сидіння. У цей момент до нього підійшов його товариш, який разом із ним перебував у цій машині на передньому пасажирському сидінні. Раптом його автомобіль почав потроху самостійно катитись у напрямку зустрічного руху автомобілів по пр. Перемоги у бік від магазину «Брусничка». Можливо були зламані ручні гальма. Він намагався увімкнути передачу, однак це не дало результатів. Також він почав нажимати на гальма, тому врешті вдалось зупинити транспортний засіб. Після цього він одразу увімкнув аварійний сигнал. Машина зупинилась на зустрічній смузі для руху. Одразу до нього підійшли поліцейські, які запропонували йому пройти огляд на стан спяніння. Натомість він запевняв працівників поліції, що він не керував транспортним засобом. Правопорушник додавав, що ніхто не штовхав автомобіль до моменту, коли підішли поліцейські, а лише мався такий намір. Він з працівниками поліції, які забрали його паспорт з дому, поїхали до наркології, де у присутності двох жінок провели його огляд на стан спяніння. Там він випив стакан води, жінка-лікар його оглядала, він дихав у якийсь прилад, який видав показник 0,89. Потім лікар заповнила документи, де він відмовився ставити підпис, бо був тверезий. Потім разом із поліцейськими він повернулись до автомобіля, де були складені матеріали про адміністративне правопорушення, де він також відмовився розписуватись. Після цього його дружині дали змогу забрати її автомобіль. Підтвердив, що була штовханина між ОСОБА_4 та працівником поліції. Додавав, що його товариш, який був із ним в автомобілі, коли його зупинили поліцейські, виїхав у інше місто, де досі тепер перебуває. Просив провадження відносно нього закрити за відсутністю складу правопорушення.

За письмовими запереченнями ОСОБА_3, не погоджуючись зі складеним відносно нього протоколом за фактом порушення ст. 130 ч. 1 КУпАП, вказував, що він не керував автомобілем НОМЕР_2 1 січня 2017 року, де не було палива для руху, а сам автомобіль був не керований. Водієм транспортного засобу натомість був ОСОБА_4, який покинув машину для пошуку палива. Додавав, що у протоколі про адмінправопорушення не вказано, що він керував у стані алкогольного спяніння, а лише мав ознаки такого стану, тому не повинен нести відповідальність за непередбачене законом порушення. Зазначав також, що протокол про адмінправопорушення був складений не одразу, а після проведення його огляду на стан спяніння, що є порушенням. Також у протоколі не було зазначено двох свідків, які б підтвердили його відмову від підписання такого протоколу. Також у його направлені на проведення огляду в наркологію не було вказано серію та номер протоколу про адмінправопорушення, бо він був складений після проведення такого огляду. Зазначав, що у його медичному огляді не вказано інформації про прилади, які використовувались при проведенні його огляду, тому нема відомостей про їх справність. Також вказував, що результат його огляду за допомогою приладу вимірювання не був зафіксований у акті медичного огляду. Крім того там зазначено результат вимірювання 0,88, якого взагалі не проводили. Тому зауважував, що повторне дослідження не проводилось щодо нього у порушення відповідної Інструкції. Також він заперечував проведення дослідження його дихання, пульсу, тиску. Крім того у нього не відбирались зразки біологічної середи та не проводились їх лабораторні дослідження. Тобто у порушення відповідної Інструкції висновок про стан його спяніння був наданий без отримання лабораторних досліджень. Таким чином це підтверджує на його думку, що він був в тверезому стані 1 січня 2017 року. Крім цього медичний висновок № 1057 не підписаний лікарем, а його копію йому не вручили. Тому висновок про перебування його у стані спяніння 1 січня 2017 року недійсний, бо має суттєві порушення та не відповідає дійсності. Тому просив провадження по справі закрити за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Свідок ОСОБА_5 зазначала суду, що вона 1 січня 2017 року разом із онукою та ОСОБА_3, своїм чоловіком, зустрілись із знайомим ОСОБА_4, та разом із ним на автомобілі ОСОБА_5, «Шевролет Авео» н/з НОМЕР_1, поїхали по справах. При цьому за кермом автомобіля був ОСОБА_4 Коли вони виїжджали з придворової території на пр. Перемоги поруч із магазином «Брусничка», то на машині закінчився газ. Після того, як машину перевели на споживання бензину автомобіль поставили на парковку біля магазину «Брусничка». Однак вже на парковці також закінчився у машині й бензин. Після цього вона із онукою пішла додому, а ОСОБА_4, який перебував за кермом, пішов шукати паливо. ОСОБА_3 залишився у машині її охороняти, бо не працювала сигналізація. Через деякий час зателефонував чоловік, від якого вона дізналась, що до нього маються претензії з приводу того, що він не тверезий керував автомобілем. До неї приїхали поліцейські, яким вона передала паспорт ОСОБА_3 З часом знадобилась її участь, як господарки машини, щоб забрати її автомобіль, який працівники поліції не віддавали, а намагались забрати евакуатором. Приїхавши на місце, вона побачила, що машина чомусь стоїть на пр. Перемоги у зустрічному напрямку для руху. Зі слів ОСОБА_3 їй відомо, що у автомобіля мабуть відмовили ручні гальма, тому машина почала самостійно катитись по пр. Перемоги вперед. При цьому ОСОБА_3 із товаришем, з яким він був у машині, не змогли відштовхати автомобіль на парковку, бо підійшли поліцейські. Вона написала розписку, за якою автомобіль їй віддали, ОСОБА_3 із ОСОБА_4 її відштовхали на парковку біля магазину «Брусничка», та лише біля 23-00 год. чоловік повернувся додому. Стверджувала, що у ОСОБА_3 того дня не було ознак спяніння. Не заперечувала однак, що ОСОБА_3 напередодні вживав спиртні напої. Вказувала також, що очевидцем безпосередньо подій руху її автомобіля, де за водійським сидінням був ОСОБА_3, вона не була 1 січня 2017 року. Зауважувала, що ОСОБА_3 майже не керує її автомобілем, бо за кермом постійно знаходиться вона.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні, надавши аналогічні за змістом покази поясненням ОСОБА_5, вказував, що він дійсно 1 січня 2017 року керував автомобілем НОМЕР_2, що належить ОСОБА_5 В машині того дня були в якості пасажирів ОСОБА_3, ОСОБА_5 та їх онука. Того дня він був тверезий. Підтвердив, що біля виїзду на пр. Перемоги, де був магазин «Брусничка», в автомобілі ОСОБА_5 спочатку закінчився газ, а потім бензин, тому машину ледве вдалось поставити на паркову біля такого магазину. Він поставив автомобіль на ручні гальма на такій зупинці. Потім він пішов за паливом, а ОСОБА_5 з онукою додому. ОСОБА_3 натомість залишився у машині. Зауважував при цьому, що очевидцем подій, які ставляться у провину ОСОБА_3, він не був. Потім він дізнався, що ОСОБА_3 перебуває в наркології, тому одразу вирушив туди. Однак його не стали там слухати працівники поліції, яким він повідомляв, що саме він керував того дня «Шевролет Авео». Повернувшись до автомобіля він помітив, що машина перебувала вже не на парковці, а по пр. Перемоги на зустрічній смузі для руху. Внаслідок тривалих спорів із працівниками поліції автомобіль «Шевролет Авео» віддали ОСОБА_5 Після того автомобіль відштовхали на стоянку.

Незважаючи на невизнання своєї провини, вина ОСОБА_3 у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, підтверджується зібраними у справі доказами.

Так інспектор патрульної поліції, ОСОБА_6, в судовому засіданні вказувала, що 1 січня 2017 року надійшов виклик, що водій керує у стані спяніння. Коли вона зі своїм напарником приїхала на місце, то виявилось, що у ОСОБА_3 із собою вже був паспорт, із яким вони направились до наркології, де проводився його огляд на стан спяніння. Однак при собі у ОСОБА_3 не було посвідчення водія та полісу страхування. При цьому в наркології було виявлено, що ОСОБА_3 перебував у стан спяніння, бо у нього виявили в крові вміст алкоголю 0,89 проміль. Від підпису у висновку лікаря та у протоколі за ст. 130 ч. 1 КУпАП, складеному відносно правопорушника, ОСОБА_3 відмовився. При цьому додавала, що на відео порушення ОСОБА_3 сам зізнався, що він керував автомобілем НОМЕР_2 1 січня 2017 року.

На підтвердження доводів поліцейської ОСОБА_6 в матеріалах справи мається, постанова про накладення стягнення на ОСОБА_3 за ст. 122 ч. 2, 126 ч. 1 КУпАП внаслідок порушення ним п. 11.4 та п. 2.1 «А» через відсутність у нього посвідчення водія та виїзд його автомобіля НОМЕР_2 на зустрічну смугу для руху 1 січня 2017 року об 13-24 год.

На підставі акту медичного огляду № 1057/1 від 1 січня 2017 року, проведеного відносно ОСОБА_3 об 14-05 год. представниками КЛПУ «Міський наркологічний диспансер міста Маріуполя» вбачається, що у ОСОБА_3 було виявлено гальмування мовлення, реакція на світло зіниць ока млява, рухова здатність порушена, виявлено тремтіння пальців рук та характерний запах з порожнини рота. Також у такому акті вказано, що ОСОБА_3 визнавав факт вживання ним спиртного 31 грудня 2016 року. На підставі переліченого у ОСОБА_3 було виявлено гостру інтоксикацію внаслідок вживання алкоголю (неускладнену).

За висновком медичного огляду № 1057 від 1 січня 2017 року КЛПУ «Міський наркологічний диспансер міста Маріуполя», вбачається, що 1 січня 2017 року об 14-05 год. при проведенні огляду ОСОБА_3 було виявлено, що ОСОБА_3 перебуває у стані алкогольного спяніння.

З відеофіксації правопорушення, наданої представниками Управління патрульної поліції міста Маріуполя, вбачається, що ОСОБА_3 рухається на транспортному засобі «Шевролет Авео» н/з НОМЕР_1 по пр. Перемоги, біля перехрещення із бул. Меотиди, у зустрічному напрямку смуги для руху автомобілів. Також на наданій відеофіксації вбачається, що ОСОБА_3 визнає, що він вживав спиртні напої. З наданої фіксації також видно, як відбувалось проходження огляду на стан спяніння ОСОБА_3 в умовах медичного закладу.

ОСОБА_3 натомість в суді зазначав, що він мав на увазі, коли говорив на відеофіксації, що на машині «розвертались», те що насправді він не керував автомобілем, а лише сидів за водійським сидінням. При цьому тоді двигун автомобіля не працював, а він лише витягнув ключі із отвору для запуску двигуна.

Натомість на відеофіксації порушення чітко видно, як автомобіль НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 рухається спочатку уперед, а потім назад, після чого на машині вмикається аварійний сигнал.

На підставі наведеного відеозапису суд дійшов висновку, що посилання ОСОБА_3 на те, що він не керував автомобілем НОМЕР_2 1 січня 2017 року, а транспортний засіб штовхали на парковку є безпідставними, та такими, що були спростовані вивченням доказів по справі.

За ч. 1 ст. 130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також ті особи, які відмовились від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

На підставі п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вбачається, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

На підставі встановлених обставин справи та враховуючи зміст п. 1.10 Правил дорожнього руху та п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 1 січня 2017 року виконував функцій водія автомобіля НОМЕР_2, бо керував ним під час руху такого транспортного засобу, що не залежить від проміжку часу такого керування, а також у ОСОБА_3 є посвідчення водія.

Згідно із ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП в разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

За п. 2 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі за текстом постанови «Порядок направлення водіїв для огляду»), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп'яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Так відповідно до п. 3 «Порядку направлення водіїв для огляду» огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; або лікарем закладу охорони здоров'я.

На підставі п. 3 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі за текстом постанови «Інструкція про виявлення ознак сп'яніння»), ознаками алкогольного сп'яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395 (далі за текстом постанови «Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів»), в разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу про адміністративне правопорушення в ньому робиться відповідний запис, який засвідчується підписами двох свідків.

Натомість у судовому засіданні ОСОБА_3 не заперечував факт того, що він дійсно відмовлявся від підписання протоколу, складеного відносно нього за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Таким чином посилання правопорушника на це порушення «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів» з боку поліцейських не впливає на правильність відображених у протоколі про адмінправопорушення фактів.

На підставі п. 4 та п. 5 Розділу ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів» у разі виявлення стану алкогольного сп'яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп'яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності). У разі проведення огляду на стан сп'яніння в закладах охорони здоров'я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп'яніння).

Згідно із п. 5 «Порядку направлення водіїв для огляду» у разі встановлення стану сп'яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

З огляду на наведені положення суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП складається в разі виявлення стану спяніння після проведення огляду водія, тому посилання ОСОБА_3 на те, що протокол за ст. 130 ч. 1 КУпАП повинен складатися до проведення огляду особи на стан спяніння, необґрунтовані та безпідставні.

Також незмістовні доводи ОСОБА_3 в частині того, що направлення на проведення огляду на стан спяніння повинно видаватись після складення адмінпротоколу, бо таке направлення за «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» видається до складання протоколу адмінправопорушення, який заповнюється безпосередньо після отримання результатів медичного огляду водія на стан спяніння.

Не ґрунтуються також на досліджених доказах по справі доводи ОСОБА_3 про відсутність фіксації результатів його огляду, в ході якого було виявлено у нього вміст алкоголю в крові 0,89 проміль, що підтверджується як актом медичного огляду порушника № 1057/1, так і відеофіксацією проведення такого огляду.

При цьому суд не бере до уваги доводи ОСОБА_3, що повторного огляду на стан його спяніння не було проведено об 14-20 год., бо посилання на це у акті медичного огляду не впливає на отриманий результат, який підтверджується в цілому проведеним лікарем медичним оглядом ОСОБА_3 на стан спяніння, а також оскільки проведення повторного огляду не є обовязковим за «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Також вказаною Інструкцією не передбачено обовязкового проведення вимірювання пульсу, тиску та дихання водія при його огляді на стан спяніння, тому посилання ОСОБА_3 на порушення в цій частині є безпідставними.

Відповідно до п. 9 «Інструкції про виявлення ознак сп'яніння» використання в закладах охорони здоров'я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Суд зауважує, що в судовому засіданні не було встановлено, що прилад визначення вмісту в крові правопорушника алкоголю, який використовувався при проведені огляду ОСОБА_3 лікарем 1 січня 2017 року мав несправності, або що з його результатами не погоджувався правопорушник при проведенні за його допомогою такого дослідження, який натомість визнавав вживання ним алкоголю напередодні.

Таким чином посилання ОСОБА_3 на невідповідність вимірювальної техніки, яка виявила у нього 1 січня 2017 року вміст алкоголю в крові 0,89 проміль, не може бути прийнята судом до уваги.

За п. 15 «Інструкції про виявлення ознак сп'яніння» за результатами огляду на стан сп'яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Натомість відповідно до п. 8 «Інструкції про виявлення ознак сп'яніння» метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп'яніння (лабораторна діагностика з метою уточнення наявних речовин впливу).

Таким чином сама по собі відсутність вказівки у результатах огляду ОСОБА_3 1 січня 2017 року лабораторних досліджень, як й саме їх проведення не впливає на висновок про наявність у нього вмісту кров, що перевищує норму та свідчить про гостру інтоксикацію правопорушника внаслідок вживання ним алкоголю.

При цьому посилання ОСОБА_3 на те, що у нього при проведенні його огляду не відбирались зразки біологічної середи, судом також не приймаються до уваги, бо за «Інструкції про виявлення ознак сп'яніння» відібрання зразків не є обовязковим.

Посилання ОСОБА_3 на відсутність підпису у висновку лікаря від 1 січня 2017 року про стан його спяніння не може бути узятий до уваги судом також, бо у такому висновку та проведеному акті огляду мається особиста печать лікаря ОСОБА_7

Крім того у судовому засіданні на відеофіксації проведення огляду ОСОБА_3 було підтверджено факт проведення відносно правопорушника медичного огляду лікарем наркології.

На підставі п. 20 «Інструкції про виявлення ознак сп'яніння» висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров'я.

Неотримання ОСОБА_3 після проведення його огляду примірнику висновку щодо результатів його медичного огляду 1 січня 2017 року не може бути підставою для прийняття доводів правопорушника, бо останній мав змогу ознайомитись із матеріалами адміністративного протоколу у суді, чим він й скористався завчасно.

За п. 16 «Інструкції про виявлення ознак сп'яніння» висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду.

Згідно із п. 22 «Інструкції про виявлення ознак сп'яніння» висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Натомість суд зауважує, що ті неточності, які мали місце при дачі висновку про результати медичного огляду ОСОБА_3 на стан його сп'яніння не впливають на отриманий результат такого огляду, а лише свідчить про деяку невідповідність в оформленні такого медичного висновку.

При цьому в судовому засіданні було доведено дійсність результатів медичного висновку № 1057 від 1 січня 2017 року відносно ОСОБА_3 про стан його алкогольного спяніння безпосередньо на підставі відповідного акту медичного огляду № 1057/1 від 1 січня 2017 року та відеофіксації, долученої до справи.

За п. 2.9 «А» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Посилання ОСОБА_3 на те, що у протоколі про виявлене правопорушення інспектором поліції не було вказано, що ОСОБА_3 у порушення п. 2.9 (А) керував у стані спяніння, а вказано, що він керував з явними ознаками такого спяніння, не може свідчити про відсутність у діях ОСОБА_3 ознак адмінправопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, бо в протоколі зазначено, що відносно правопорушника огляд проводився в наркології на підставі його відмови у проведені огляду на місці зупинки транспортного засобу з відповідним посиланням інспектора поліції на п. 2.9 (А) ПДР. Крім цього саме судом встановлюється наявність або відсутність у діях особи складу адміністративного правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Оскільки судом було встановлено факт керування ОСОБА_3 у стані спяніння автомобілем НОМЕР_2 у порушення п. 2.9 (А) ПДР, то невизнання цього факту правопорушником з посиланням на зміст протоколу про виявлене правопорушення не приймається судом до уваги.

Суд при цьому критично відноситься до вказівки ОСОБА_3 у протоколі про виявлене правопорушення та у його клопотанні від 16 січня 2017 року, що автомобіль НОМЕР_2 1 січня 2017 року штовхали на парковку, коли у ньому закінчилось паливо, бо вказані відомості не були підтверджені жодними доказами.

На відеофіксації правопорушення натомість видно, що автомобіль НОМЕР_2 1 січня 2017 року біля будинку 43 по пр. Перемоги рухається декілька метрів у зустрічному напрямку, після чого починає рух назад по цій же смузі дороги, а потім зупиняється, вмикаючи аварійні сигнали.

Враховуючи, те що транспортний засіб, за кермом якого перебував ОСОБА_3 змінював напрямок свого руху, доводи правопорушника, що автомобіль почав раптом катитись по зустрічній смузі, судом не приймаються до уваги, бо не мають під собою підґрунтя. Тим більше, що за свідченнями ОСОБА_3 автомобіль почав самостійний рух не одразу, а через деякий проміжок часу без видимих на те причин. До того ж на ділянці дороги, де був зупинений автомобіль НОМЕР_2 видимих кутів нахилу дорожнього покриття не вбачається.

Свідчення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не впливають на встановлені судом обставини події адмінправопорушення, бо їх очевидцями такі свідки не були.

Натомість свідок, на якого посилався у своїх поясненнях ОСОБА_3, та який перебував разом із правопорушником у автомобілі НОМЕР_2, не був допитаний у суді.

Таким чином доводи ОСОБА_3, що він не керував транспортним засобом 1 січня 2017 року близько 13-23 год. по пр. Перемоги 43, а автомобіль «Шевролет Авео» просто сам покатився, не були підтверджені доказами.

Оскільки ОСОБА_3, як було встановлено судом, перебував у стані алкогольного сп'яніння, будучи водієм, який керує автомобілем НОМЕР_2, то правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП, у діях правопорушника вважається закінченим з моменту, коли він почав рухатись на такому транспортному засобі.

Таким чином доводи ОСОБА_3 про необхідність провадження у справі за ст. 130 ч. 1 КУпАП відносно нього закрити не знайшли свого підтвердження у суді, бо були спростовані дослідженими у сукупності зібраними доказами провини правопорушника.

Враховуючи наведене, наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт того, що 1 січня 2017 року близько 13-23 год. ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_2 в стані алкогольного спяніння.

На підставі наведених доказів, досліджених у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що невизнання своєї провини правопорушником є його способом захисту.

Таким чином суд вважає, що в діях ОСОБА_3 мається склад правопорушення, передбачений ст. 130 ч. 1 КУпАП, оскільки правопорушник, будучи водієм транспортного засобу, керував ним у стані алкогольного сп'яніння.

На підставі переліченого, вивчивши матеріали справи, враховуючи особу правопорушника та обставини правопорушення, суд вважає за необхідне застосувати по відношенню до винного адміністративне стягнення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 280, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3, ІПН: НОМЕР_3, визнати винним у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, та покласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 10200 (десять тисяч двісті) грн., а також позбавити ОСОБА_3 права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Зобовязати посадових осіб органу Національної поліції вилучити у ОСОБА_3 посвідчення водія серія ВАН № 772114.

Стягнути з ОСОБА_3, ІПН: НОМЕР_3, на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн.

На постанову може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Донецької області через Орджонікідзевський районний суд місті Маріуполя протягом 10 днів з моменту проголошення.

Суддя