Провадження 3/638/70/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Шишкін О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов з Управління праці Головного Управління Держпраці у Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сургут, Тюменської обл. РФ, громадянина України, який працює на посаді директора ТОВ "Атлант-М на Гагаріна", який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 25.10.2016 після проведення перевірки державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління з питань праці Головного управління Держпраці у Харківській області було встановлено, що ОСОБА_1 допустив довготриваюче порушення законодавства про працю у товаристві з обмеженою відповідальністю "Атлант-М на Гагаріна". Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, розривається за наявності письмого попередження власника або уповноваженого ним органу (крім випадків, встановлених частиною другою ст. 38 КЗпП) за 2 тижні. Так, на підставі письмової заяви менеджера з торгівлі транспортними засобами ОСОБА_2 (наказ № 11-к від 31.03.2016) не зазначивши причини звільнення, ОСОБА_3 не було надано 2 тижні. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі розірвати трудовий договір, про який просить працівник.

В колективному договорі є умови, що погіршують порівняно з чинним законодавством і угодами становище працівників. Так, у додатку № 1 до Колективного договору, укладеного між керівництвом ТОВ "Атлант-М на Гагаріна" та трудовим колективом від 03.02.2014 р. на 2014-2018 роки "Положення про оплату праці та преміювання працівників підприємства" у п. 2.14 зазначено, що у випадку, коли день виплати заробітної плати здійснюється у перший робочий день. Черговість надання відпусток не визначена графіком, який повинен бути затвердженим власником або уповноваденим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації і доведеним до відома всіх працівників.

Власник або уповноважений ним орган письмово не повідомляє працівників про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні.

Відповідно до ч. 4 ст. 115 КЗпП України заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Так, відповідно до наказу № 61-в від 10.10.2016 р. ОСОБА_4 було надано щорічну відпустку з 17.10.2016 р. по 30.10.2016 р., однак заробітної плати за весь час щорічної відпустки отримав 20.10.2016 р. На підставі наказу № 60-в від 15.09.2016 р. ОСОБА_5 було надано щорічну відпустку з 03.10.2016 р. по 07.10.2016 р., однак заробітної плати за весь час щорічної відпустки вона отримала 05.10.2016 р. На підставі наказу № 59-в від 15.09.2016 р. ОСОБА_6 було надано щорічну відпустку з 03.10.2016 р. по 17.10.2016 р., однак заробітної плати за весь час щорічної відпустки отримав 05.10.2016 р. На підставі наказу №56-в від 15.09.2016 р. ОСОБА_7 було надано щорічну відпустку з 21.09.2016 р. по 28.09.2016р., однак заробітної плати за весь час щорічної відпустки отримав 20.09.2016 р.

При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи чи організації, проводиться не в день звільнення, що суперечить положенням ч. 1 ст .116 КЗпП України. Так, відповідно до наказу № 15-к від 13.06.2016 р. ОСОБА_8 було звільнено за згодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України, однак повний розрахунок всіх сум, які йому належали було переведено лише 17.06.2016 р. Відповідно до наказу № 09-к від 29.02.2016 р.ОСОБА_9 було звільнено за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, однак повний розрахунок всіх сум, що належали було проведено лише 04.03.2016 р. Відповідно до наказу № 08-к від 29.02.2016 р. ОСОБА_10 було звільнено за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, однак повний розрахунок всіх сум, що йому належали було проведено лише 04.04.2016 р.

Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України належно заповнена трудова книжка видається працівникові у день звільнення та проводиться з ним розрахунок у строки, заначені у ст. 116 КЗпП України. Так, наприклад: відповідно до наказу № 15-к від 13.06.2016 р. ОСОБА_8 було звільнено за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, однак повний розрахунок всіх сум, що належали було проведено лише 17.06.2016 р. Відповідно до наказу № 09-к від 29.-2.2-16 р. ОСОБА_9 було звільнено за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, однак розрахунок всіх належних йому сум було проведено лише 04.03.2016 р. Відповідно до наказу № 08-к від 29.03.2016 р. ОСОБА_10 було звільнено за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, однак повний розрахунок всіх сум, що належали працівникові було проведено лише 04.03.2016 р.

Правопорушення зафіксовано протоколом від 25.10.2016 року та підтверджується доказами, що містяться у матеріалах справи, зокрема витягом акту перевірки № 20-01-4314/1841 від 25.10.2016р .

Попри належне повідомлення про час і дату судового засідання ОСОБА_1 до суду не з`явився, про причини неявки суду не повідомлено.

Дослідивши матеріали справи та врахувавши кількість осіб, щодо яких було порушено вимоги трудового законодавства та тяжкість зазначених правопорушень суд дійшов висновку про наявність вини у діях ОСОБА_1 та призначити адміністративне стягнення в межах санкції статті 41 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст., 8, 38, 213, 221, 247, 249, Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП та призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 1020 (тисяча двадцять) грн. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) грн.

Постанова можебути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня її прийняття.

Суддя О.В. Шишкин