А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

12.04.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Мишинчук Н.С. з участю представника митного органу ОСОБА_1, представника особи, яка притягнута до відповідальності - адвоката ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 2 листопада 2016 року.

Цією постановою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, 7/7; громадянина України, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 175 093, 20 грн., тобто в сумі вартості товару.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави у розмірі 275, 60 грн.

ОСОБА_3 визнаний винним у тому, що він 28 серпня 2016 року о 22 год. 08 хв. слідуючи з Італії в Україну через митний пост «Тиса» Закарпатської митниці ДФС, керуючи автомобілем марки «Dailmer-Benz», моделі «316», реєстраційний номерний знак України СА7198АК, обравши порядок проходження митного контролю по каналу «червоний коридор», не задекларував за встановленою формою переміщуваний товар, а саме: чоловіче та жіноче взуття різних торгових марок загальною кількістю 13 пар, сумки жіночі загальною кількістю 4 шт., одяг та аксесуари загальною кількістю 6 шт., загальною вартістю 175 093, 20 грн., які були виявлені у двох картонних коробках в вантажному відсіку автомобіля, доступ до яких нічим не утруднювався.

Вину ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, а саме недекларуванні товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто не заявлення митному органу за встановленою формою точних та достовірних відомостей про переміщувані ним через митний кордон товари, суд обґрунтував протоколом про порушення митних правил №1567/30502/16 від 29.08.2016, митною декларацією, актом про проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 29.08.2016 та письмовими поясненнями ОСОБА_3

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 даючи детальний аналіз національному та міжнародному законодавству вважає постанову суду першої інстанції незаконною та такою, що підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі. Насамперед захисник звертає увагу на не відповідність протоколу про порушення митних правил вимогам закону, оскільки свідком у справі виступив працівник митного органу ОСОБА_4, що є грубим порушенням вимог ч. 2 ст. 505 МК України, окрім того в ньому містяться суперечності стосовно вартості вилученого товару. Вважає, що визначена вартість є завищеною та не відповідає дійсності, окрім того, оцінка товару проводилась з численними порушеннями та некомпетентною особою. Зазначає, що експерт у своєму висновку посилається на нормативно-правові акти, які взагалі не регулюють питання визначення митної вартості товарів, сам експертний висновок виконаний без дотримання основних принципів встановлених для подібних документів, відсутні відомості про підтвердження повноважень експерта. Захисник стверджує, що вартість вилученого товару складає 455 Євро, що підтверджується товарними чеками про його придбання в магазинах, які реалізовують товари за зниженими цінами . З урахуванням зазначеного переміщуваний товар не підлягав декларуванню, оскільки його вартість не перевищувала допустимі 500 Євро. Вважає, що суд першої інстанції незаконно відхилив товарні чеки, як доказ, який підтверджує фактичну вартість вилученого товару.

Заслухавши захисника ОСОБА_2 про підтримання апеляційної скарги, заперечення представника митного органу ОСОБА_1 проти її доводів, дослідивши та вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення, а відповідно до ст. 278 КУпАП при підготовці справи до розгляду, повинен з`ясувати чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього докази.

У даній справі цих вимог закону судом не дотримано.

Санкція ст. 472 МК України, за якою особу притягнуто адміністративної відповідальності, передбачає такий вид стягнення, як штраф, який визначається у відсотках до вартості товарів, що були безпосереднім предметом порушення митних правил, відтак у протоколі про порушення митних правил поряд з визначеними законом даними, має зазначатися вартість цих товарів. Під час апеляційного розгляду встановлено, що у протоколі про порушення митних правил оцінка товару не зазначена, висновок експерта спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС, який був проведений після складання протоколу та долучений до протоколу, особі не надсилався, право заперечувати таку оцінку особі не було роз`яснено. Суд першої інстанції ці обставини залишив поза увагою, як і те, що відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 494 МК України протокол про порушення митних правил, крім визначених законом даних, повинен містити інші необхідні відомості для вирішення справи.

Окрім того, суд накладаючи стягнення на особу, всі обставини в контексті ст. 280 КУпАП не з`ясував, а зобов`язаний був з`ясувати чи винна особа у вчиненні адміністративного правопорушення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та з`ясувати інші обставини, що мають значенння для правильного вирішення справи. Суд першої інстанції, дійшовши висновку про накладення стягнення, яке за санкцією статті дорівнює 100% вартості незадекларованого вилученого товару, не переконався у правильності визначення цієї вартості товару, а й у резолютивній частині не зазначив рішення про конфіскацію цього товару, як це передбачено санкцією ст. 472 МК України, чим допустив неправильне застосування норм матеріального права.

В суді апеляційної інстанції захисник висловив доводи, що вартість затриманого та вилученого у ОСОБА_3 товару відповідно до чеків про їх придбання, загальною сумарною вартістю 455 Євро, що не перевищувало норму ввезення товарів без їх оподаткування. Ствердив, що надав чеки суду, викладаючи такі же доводи, але суд їх відхилив, у зв`язку з цим клопотав перед апеляційним судом про призначення судово-товарознавчої експертизи. Вважає, що вартість товару визначена митним органом є завищеною, а ті відомості, які він надав суду, вказують на відсутність правопорушення, осільки вказані речі не підлягали декларуванню.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, відхиляючи доводи захисника про дійсну вартість товару, належним чином не перевірив чи висновок експерта про його оцінку є обгрунтованим, чи складений він уповноваженою особою, чи слід вважати його беззаперечним доказом оцінки вартості товару, з урахуванням того, що товар був придбаний за кордоном України, а його вартість оспорював захисник. Тому доводи захисника про сумнівну вартісну оцінку товару заслуговують на увагу.

Апеляційний суд сприяючи особі яка притягається до відповідальності в реалізації її прав, передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 498 МК України у поданні та збиранні нею доказів, вирішував клопотання про призначення судово-товарознавчої експертизи, яка з обставин, незалежних від суду, не була проведена. Разом з тим апеляційний суд не вправі виконувати функції, які за законом йому не властиві, зокрема, по збиранню доказів.

Функція збирання доказів правопорушення покладається на той орган який запровадив справу про адміністративне правопорушення. З урахуванням того, що у протоколі про порушення митних правил на час його складання не було зазначено яка саме вартість вилученого митним органом товару, яка фактично є сумою штрафу за санкцією ст. 472 МК України, і ОСОБА_3 з цим не був обізнаний, а отже був позбавлений можливості оспорити оцінку, таке його право не було відновлене і судом першої інстанції, тому протокол, як такий, що не відповідає вимогам п.8 ч. 2 ст. 494 МК України та ст. 256 КУпАП з-за відсутності належних доказів дійсної вартості недекларованого товару, вилученого митним органом, підлягає поверненню для належного оформлення.

Беручи до уваги практику рішень Європейського суду з прав людини, в контексті "право на справедливий суд", визначеного ст.6 Європейської Конвенції з прав людини, апеляційний суд вважає, що особа не була обізнана про ту відповідальність яка на неї очікувала у виді штрафу в розмірі 100 % вартості незадекларованого товару, що вплинуло на її права і обов`язки, тому вважає обгрунтованим посилання захисника в своїй апеляційній скарзі на застосування положень Європейської Конвенції з прав людини та практики ЄСПЛ. Разом з тим, доводи апелянта про відсутність складу правопорушення належними доказами не підтверджені, тому його апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Наведені порушення при запровадженні протоколу про порушення митних правил та його розгляду судом першої інстанції, перешкоджали прийняти законне рішення, такі не змогли бути усунені під час апеляційного провадження, тому оскаржувана постанова як необгрунтована підлягає скасуванню, а протокол про порушення митних правил підлягає поверненню органу, що його надіслав, для належного оформлення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 2 листопада 2016 року, якою на ОСОБА_3 накладено стягенння за ст. 472 МК України - скасувати, а протокол про порушення митних правил повернути для належного оформлення.

Постанова касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя: