Номер провадження 3/754/2/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2017 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва ЛІСОВСЬКА О.В., за участю адвоката Веніамінової А.П., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

проживаючого у АДРЕСА_1,

за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відносно ОСОБА_2 складений протокол про адміністративне правопорушення від 24.11.2016 року, згідно якого ОСОБА_2 24.11.2016 року о 00 годин 15 хвилин, перебуваю по вул. Драйзера, 21 у м. Києві, на законну вимогу поліцейського злісно не підкорився при виконанні поліцейським службових обов"язків, а саме неодноразово не пред"являв посвідчення водія, ображав, штовхав, погрожував патрульним поліцейським, чим скоїв правопорушення, передбачене ст. 185 КпАП України.

Справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю з наступних підстав.

У суді ОСОБА_2 вину свою у скоєному правопорушенні не визнав. Пояснив, що він у ніч з 23 на 24 листопада 2016 року перебував у своєму автомобілі на парковці по вул. Драйзера, 21 у м. Києві разом із своїм товаришем та двома дівчинами. До нього підійшов охоронник і попросив переставити автомобіль. Після того, як він виконав вимогу охоронника, до його автомобіля підійшли працівники патрульної поліції і почали вимагати, щоб він пред"явив документи. На його запитання, на якій підставі вони це вимагають, вони не відповіли, тоді вони деякий час сперечалися з цього приводу. Після цього поліцейські попросили його вийти з автомобіля. Як тільки він вийшов з автомобіля, його відразу вдарили та кинули на асфальт, він лежав, на нього наділи кайданки. Через деякий час його посадили до службового автомобіля, де ще раз вдарили і порадили поводитися тихо, інакше йому буде погано. Він залишався в автомобілі, але потім вийшов, оскільки йому потрібно було в туалет, але після цього повернувся. Тоді працівники патрульної поліції його ще раз вдарили по обличчю, посадили знову в службовий автомобіль і відвезли до відділення поліції, звідки через деякий час відпустили. Зранку він поїхав до лікарні, де його оглянули, надали медичну допомогу та зафіксували тілесні ушкодження. У подальшому він дізнався, що відносно нього було складено два протоколи про адміністративні правопорушення за ст.. 185 КпАП України та за ч. 1 ст. 130 КпАП України, але жоден з протоколів йому для ознайомлення не пред"являли, копію не вручали. Крім того, він не надавав поліцейським свої документи, а тому його особу встановлено не було. На дії патрульних поліцейських він звернувся із численними скаргами, які на даний час перебувають на розгляді. Також ОСОБА_2 зазначив, що не жодних дій, що свідчили б про його непокору законним вимогам поліцейських він не вчиняв, оскільки перебував у кайданках, що були застосовані незаконно. Вважає дії поліцейських незаконними, а тому просить провадження у даній справі закрити.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Веніамінова А.П. - у судовому засіданні підтримала пояснення ОСОБА_2, просила провадження у справі закрити у зв"язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що 24.11.2016 року приблизно о 00 годин 00 хвилин вона перебувала разом з ще двома особами в автомобілі ОСОБА_2, вони сиділи спілкувалися на парковці по вул. Драйзера, 21 у м. Києві. До них підійшов охоронник і попросив переставити автомобіль. Після того, як ОСОБА_2 це зробив, до автомобіля підійшли працівники патрульної поліції і почали вимагати у водія віддати документи. Вона обурилась такою поведінкою поліцейських, але їй сказали мовчати. При цьому поліцейські не представилися і не пояснили причину, по якій вони вимагають документи. Вона вийшла з автомобіля, потім на вимогу поліцейського з автомобіля вийшов ОСОБА_2, якого поліцейські відразу уклали на землю, наділи йому кайданки. Вона разом з подругою почали знову обурюватися такою поведінкою правоохоронців, але їх почали штовхати в груди і попередили, що будуть застосовувати зброю. ОСОБА_2 підняли з землі, відвели у сторону. Поряд з ними проходили невідомі хлопці, які також почали обурюватися такою поведінкою поліцейських, після чого між ними виник спір, одному з хлопців стало погано, викликали швидку допомогу. Після того, як приїхала швидка допомога, вона була присутня під час надання хлопцю медичної допомоги. Через деякий час вона повернулася до службового автомобіля і побачила, що на обличчі ОСОБА_2 є тілесні ушкодження. Йому також медичні працівники надавали допомогу, але у лікарню не забрали, оскільки поліцейські сказали, що будуть його везти до відділення поліції. Після того, як ОСОБА_2 надали медичну допомогу, працівники патрульної поліції на службовому автомобілі відвезли його до відділення поліції. Також свідок зазначила, що кайданки одягли ОСОБА_2 відразу, як той вийшов з автомобіля, поклали на землю, а тому жодного супротиву останній не здійснював, оскільки фізично не міг цього зробити.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що у ніч з 23 на 24 листопада 2016 року він разом зі своєю дівчиною зустрівся з ОСОБА_2 та його дівчиною, вони сиділи в автомобілі на парковці по вул. Драйзера, 21 у м. Києві. Охоронник попросив їх переставити автомобіль. Після того, як ОСОБА_2 виконав вимогу охоронника, до автомобіля підійшли працівники патрульної поліції і почали вимагати пред"явити документи. Він разом з дівчиною вийшли з автомобіля, почали вимагати, щоб поліцейські пояснили свою вимогу. Але вони не реагували, а почали вимагати, щоб ОСОБА_2 вийшов з автомобіля. ОСОБА_2 відразу на їх вимогу вийшов з автомобіля, його кинули на землю та одягли кайданки. Після цього працівники патрульної поліції почали штовхати дівчат та погрожували застосувати зброю. Поряд походили незнайомі чоловіки, які почали обурюватися поведінкою працівників поліції, між ними виникла суперечка, при цьому одному чоловіку стало погано, викликали швидку допомогу. При цьому також надали медичну допомогу і ОСОБА_2, на якому були тілесні ушкодження. Після цього працівники поліції почали оформляти документи, викликали евакуатор, який забрав автомобіль ОСОБА_2, а його самого відвезли у відділення поліції. Весь час з моменту, коли ОСОБА_2 вийшов з автомобіля, він був у кайданках, жодних дій щодо непокори працівникам поліції, не вчиняв.

З наведеного можна зробити переконливий висновок про те, що пояснення правопорушника ОСОБА_2 повністю підтверджуються показами свідків, допитаних у судовому засіданні, а також письмовими матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, іншими письмовими матеріалами справи.

Як вказується у протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_2, ним було вчинено дії щодо непокори законним вимогам працівників поліції.

Статтею 185 КпАП України передбачено покарання за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов′язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв′язку з їх участю в охороні громадського порядку.

З наданих суду письмових матеріалів неможливо встановити, які саме законні вимоги працівників патрульної поліції були пред"явлені до ОСОБА_2, у зв"язку з чим вони були пред"явлені.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов′язаний з′ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом′якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з′ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При складанні протоколу та прийнятті постанови повинно бути з′ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі "О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, оцінивши наведені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 доводи на підтвердження відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, дослідивши усі наявні у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, оскільки обставини скоєння адміністративного правопорушення, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 24.11.2016 року, не підтверджені у судовому засіданні, а також спростовуються дослідженими судом належними та допустимими доказами.

Згідно із п.1 ст. 247 КпАП України розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене вище, суддя приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст.. 185 КпАП України, не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, що зумовлює закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 284, 290, 291 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 185 КпАП України у зв′язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом 10 днів з моменту винесення може бути подана апеляція або протест прокурора.

Суддя: