Справа № 363/4299/16-п Головуючий у І інстанції Купрієнко С. І.
Провадження № 33/780/297/17 Доповідач у 2 інстанції Дрига
Категорія 147 06.04.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

6 квітня 2017 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі судді Дриги А.М., за участю захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 23 січня 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого в Київ, пр-т. ОСОБА_3, 7/60 кв. 211,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з постанови суду, 06.11.2016 року близько 04 год. 00 хв. в с. Литвинівка по вул. Леніна, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан алкогольного спяніння проводився за допомогою приладу «Драгер» Алкотест 6810, тест № 101 в присутності свідків, внаслідок чого водій порушив вимоги п. 2.9А ПДР та вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На дану постанову надійшла апеляційна скарга зі змінами захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2, в якій вона просить постанову суду скасувати та направити справу в суд першої інстанції на новий розгляд.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що постанова суду є необґрунтованою. Зазначає, що судом першої інстанції не було встановлено та не досліджено обставини у справі, які впливають на обєктивність застосування стягнення. Зазначає, що судом не надано належної уваги порушенням процедури зупинки автомобіля та проходження водія тесту на вміст алкоголю в крові. Також зазначає, що суд підійшов до вирішення справи формально, судом було проігноровано поважність причин неявки особи яку притягують до адміністративної відповідальності в судове засідання.

Правопорушник ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Захисник в судовому засіданні вказала, що ОСОБА_1 не заперечував проти розгляду справи без його участі, та вважала можливим розгляд справи без участі правопорушника.

Заслухавши думку апелянта, яка підтримала подану нею апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП України при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та обєктивне зясування обставин справи, підлягають для зясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначені вимоги закону при прийнятті рішення щодо ОСОБА_1 судом дотримані в повному обсязі.

Посилання в апеляційній скарзі щодо незаконності постанови суду є необґрунтованим та не відповідають фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Висновок суду про визнання винним ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і є обґрунтованим.

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 286638 від 6.11.2016 року, який за змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП;

- поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які показали, що були присутні в якості свідків при проходженні ОСОБА_1 тесту на алкогольне спяніння за допомогою приладу «Драгер» , результат тесту 1,16 ‰;

- роздруківкою тесту «Драгер» № 101, показник якого показав 1, 16‰., який містить підпис правопорушника ОСОБА_1

Згідно чинного законодавства огляд водія (іншої особи) з використанням технічних засобів, експрес-тестів або інших методів проводиться працівником поліції в присутності двох понятих (не можуть бути залучені як свідки працівники поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви). При цьому працівник поліції має одержати згоду особи на її огляд для встановлення стану спяніння з використанням технічних засобів, експрес-тестів або інших методів.

Якщо водій не погоджується на проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу для встановлення стану алкогольного спяніння або не погоджується з результатами огляду працівником поліції з використанням технічних засобів, експрес-тестів або інших методів, або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою тесту «Драгер» добровільно в присутності двох свідків, результат тесту показав 1, 16‰.

Виходячи з наведеного, працівник поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 належно виконав покладені на нього обовязки щодо повного, всебічного та обєктивного зясування обставин справи.

Посилання захисника в апеляційній скарзі про те, що судом не враховано поважність причин неявки ОСОБА_1 в судове засідання та те, що розгляд справи відбувся без його участі, є обґрунтованими. Проте, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 в судове засідання не зявився та погодився на розгляд за участю його захисника.

Крім того, апеляційні вимоги про скасування постанови суду і направлення з вище зазначених підстав на новий судовий розгляд, суперечить змісту ст. 294 КУпАП.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростували правильність висновків суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційна скарга не містить.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Таким чином, суд прийшов до вірного висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а ПДР України, та врахувавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь небезпеки для суспільства даного виду правопорушення, та призначив правопорушнику стягнення в межах санкції визначеної ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, підстав для скасування вказаної постанови апеляційний суд не вбачає, а тому апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_2, слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 23 січня 2017 року щодо ОСОБА_1- залишити без зміни.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига