П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.01.2017 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Монич О.В., розглянувши матеріали Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч.1 ст.130 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №094057 від 23.10.2016 року, ОСОБА_1 23.10.2016 року близько 05.40 год. в м.Ужгороді, по вул.І.Франка, 28, керував транспортним засобом автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан алкогольного спяніння проводився за допомогою алкотестеру марки «Drager 6810» в присутності двох свідків, з результатом 0,3 проміле.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_2 пояснили, що ОСОБА_1 вини у вчиненні вказаного правопорушення не визнає, оскільки такого він не вчиняв і керував автомобілем у вищевказаний час будучи абсолютно тверезим. Працівником же поліції було порушено порядок огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, оскільки той на незгоду останнього з результатом огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу не пропонував та не забезпечив доставку ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження там огляду на стан спяніння, а в протоколі про адміністративне правопорушення інспектор поліції керувався тільки своїм припущенням про знаходження ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння на підставі показника невідкаліброваного алкотестеру. У звязку з цим просили закрити провадження у вказаній справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, приходжу до наступного висновку.

Так, ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №094057 від 23.10.2016 року відносно ОСОБА_1 було складено з приводу порушення п. 2.9 (а) ПДР України, згідно якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Своєї вини у вчиненні правопорушення ОСОБА_1 не визнає. Таких доказів як: його визнавальні покази, покази свідків про згоду його з результатом огляду на стан алкогольного спяніння, а також оптичного диску для збереження цифрової інформації (компакт-диску) з відеозаписом події матеріали справи не містять.

Статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) визначено порядок проведення огляду водія на стан спяніння.

Відповідно до п.7 Розділу ІІ Інструкції, установлення стану алкогольного спяніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Частиною 3 ст.266 КУпАП, п.7 Розділу І та п.9 Розділу ІІ Інструкції визначено, що у разі незгоди водія з результатами огляду на стан спяніння, проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Поліцейський забезпечує доставку цих осіб (водія) до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що результатом огляду на стан спяніння проведеного працівником поліції на місці зупинки транспортного засобу він був незгідний та наполягав на проходженні такого в медичному закладі, однак інспектором поліції йому було відмовлено в цьому.

Суд не може взяти наявний в матеріалах справи Акт огляду на стан алкогольного спяніння від 23.10.2016 року, як доказ згоди ОСОБА_1 з результатом проведеного на місці зупинки транспортного засобу огляду на стан алкогольного спяніння, оскільки згідно пояснень останнього він ставлячи свій підпис в такому Акті, у місці відміченому працівником поліції, засвідчував лише факт використання спецтехзасобу алкотестеру марки «Drager 6810» при огляді на стан алкогольного спяніння, а не давав згоду з його результатом. Інших доказів, які б підтверджували факт згоди ОСОБА_1 з результатом проведеного на місці зупинки транспортного засобу огляду на стан алкогольного спяніння, матеріали справи не містять.

Таким чином, інспектор поліції, після озвучення йому ОСОБА_1 незгоди з результатом огляду на стан спяніння проведеного на місці зупинки транспортного засобу, повинен був забезпечити доставку його до відповідного медичного закладу для проведення такого огляду лікарем.

Не вчинивши вказаних дій інспектор поліції тим самим порушив порядок проведення огляду особи на стан алкогольного спяніння, що встановлений ст.266 КУпАП та вищевказаною Інструкцією, а тому такий огляд, у відповідності до ч.5 ст.266 КУпАП є недійсним, що виключає наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення , передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

Крім цього, п. 4 Розділу II Інструкції визначено, що огляд на стан спяніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Згідно з інструкцією по експлуатації спеціального технічного засобу Drager -Аlсоtest 6810, він калібрується на заводі-виробнику. Якщо з часу останнього калібрування пройшло більше 6 (шести) місяців - потрібно калібрувати пристрій для того, щоб повернути пристрою здатність максимально точно визначати концентрацію алкоголю.

Як вбачається з роздруківки результату проведеного тесту № 2588 за допомогою спеціального технічного засобу Drager -Аlсоtest 6810, прилад № АRCE-0191, останнє калібрування пристрою проводилося 09.12.2015 року, а сам тест проводився 23.10.2016 року. Таким чином, останнє калібрування зазначеного пристрою проводилося більше 6 місяців, визначених виробником, що в свою чергу дає достатні підстави вважати результат проведеного тесту неточним у звязку з чим він не може бути доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, дослідивши та оцінивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, приходжу до висновку, що в даному випадку не доказано ті обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, тому провадження по даній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст.9, 130, 245, 251, 252, 266, 283-284, 247 п.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3