ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2017 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Стріжакова Г.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у м. Житомирі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає за адресою: м. Житомир, вул. Лісова, 43,

за правопорушення, передбачене ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

До Богунського районного суду м. Житомира надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АА 304511 від 23.12.2016 року, згідно якого 23.12.2016 року об 01-50 годині ОСОБА_1, знаходячись в будинку за адресою м. Житомир, вул. Героїв Десантників, 13 біля квартири № 60 перебував з явними ознаками алкогольного спяніння, кричав, порушував громадський порядок на вимогу припинити правопорушення не реагував, висловлювався в адресу патрульних нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою. Органом, яким порушено провадження по справі, дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 185 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 орган Національної поліції надали лише не підписаний особою, що притягається до адміністративної відповідальності протокол про адміністративне правопорушення, його копію, не підписаний ОСОБА_1 протокол про адміністративне затримання та рапорт працівника поліції.

Так, згідно вимог ст. 254 Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення був складений з порушенням вимог ст. 254 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затв. Наказом МВС України від 06.11.2015 № 1376.

Так, копію складеного протоколу про адміністративне правопорушення органом Нацполіції не було вручено особі, що притягається до адміністративної відповідальності, в протоколі відсутній підпис цієї особи, яка б засвідчувала про ознайомлення з його правами, передбаченими ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Протокол про адміністративне правопорушення, складений працівниками поліції відносно ОСОБА_1 як докази його винуватості суд не приймає, оскільки є неналежним та недопустимим доказом, так як складений з істотним порушенням прав та свобод людини.

Рапорт працівника поліції також не є джерелом доказів в сенсі статті 251 КУпАП. Пояснення поліцейського, що склав рапорт щодо обставин події, не можуть бути прийняті судом, оскільки судом не можуть бути залучені як свідки поліцейські або інші особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Таким чином, даний рапорт не може бути прийнятим судом, оскільки є неналежним доказом.

Інших доказів того, що ОСОБА_1 в зазначений в протоколі день, час та місці вчинив злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обовязків у справі немає.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обовязок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП не доведена належними і допустимими доказами, протокол складений безпідставно, а тому відсутній склад правопорушення, що ставиться в провину ОСОБА_1, у звязку з чим провадження у справі слід закрити згідно ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 діб з моменту її винесення.

Суддя: Г.В. Стріжакова