Провадження № 3/761/6495/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2017 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Трубніков Андрій Володимирович, за участю особи, яка притягується до відповідальності - ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту охорони державної таємниці та ліцензування Служби безпеки України, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Житомир, реєстраційний номер платника податку НОМЕР_1, працюючого начальником режимно-секретного відділу Національної академії наук України, проживає за адресою: АДРЕСА_1, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за п.6 ч.1 ст. 212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

28.07.2017 року, під час проведення комплексної перевірки стану охорони

державної таємниці у Національній академії наук України (далі - НАН)

розташованої за адресою: вул. Володимирська, 54, м. Київ, комісією СБ України

України встановлено, що ОСОБА_1, який з 20.10.2014 року займає посаду

начальника режимно-секретного відділу НАН, та має допуск до державної

таємниці за формою 1 (розпорядження ЦУ СБУ від 29.06.2017 ркоу № 170 д), не вжив заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та контролю за її охороною, передбачених вимогами Закону України „Про державю таємницю" (далі - Закон), Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою КМ України від 18.12.2013 №939 (далі - Порядок), та посадовою інструкцією, з якою він ознайомлювався 01.12.2016 року, внаслідок чого в установі створені численні загрози витоку секретної інформації, що створюють загрозі національній безпеці.

Так, ОСОБА_1:

*не ініційовано питання перед керівником НАН та не вжито заходів підготовки і направлення відповідних документальних матеріалів, передбачених Порядком для переоформлення спеціального дозволу на провадження діяльності, пов'язаної з державною таємницею у зв'язку із введенням нових режимних приміщень для цілодобового зберігання матеріальних носіїв секретної інформації (порушення ст. 20 Закону, п. 2 Порядку);

- не здійснюється контроль за діяльністю працівників Секції з оборонних проблем Міністерства оборони України при Президії НАН України, в результаті чого ними проводились наради з використанням секретної інформації у приміщеннях, у яких не створено комплексу технічного захисту інформації та з порушенням вимог законодавства про державну таємницю, порушено порядок обробки секретної інформації за допомогою автоматизованих систем (порушення ст. 28 Закону, ст. 8 Закону України "Щ захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах", пп. 116, 24 442, 445, 666, 667, 668, 675, 679 Порядку);

*не вжито заходів із приведення у відповідність до вимог законодавства користування абонентськими установками урядового зв'язку (порушення п. 2 Порядку, п. 13 Порядку забезпечення урядовим зв'язком посадових осіб державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, затвердженого Указом Президента України від 18.04.2005 № 663/2005);

*не забезпечено зберігання пакетів із сигналами оповіщення на особливий період відповідно до вимог законодавства про державну таємницю, в результаті чого пакети оповіщення, що мають гриф секретності "Цілком таємно" зберігаються у приміщенні, призначеному для зберігання носіїв секретної інформації з найвищим ступенем секретності "таємно" (порушення пп. 116, 210, 211 Порядку);

*не ініційовано перед керівництвом НАН проведення відповідними установами чергової атестації автоматизованої системи класу 1 РСВ (104837900) у встановлений строк (у паспорті на АС визначено вимогу що проведення чергової атестації АС не пізніше грудня 2016 року, на момент перевірки атестація фактично не проведена), не заборонено обробку секретної інформації на АС до завершення чергової атестації та не приведено порядок обробки секретної інформації на зазначеній АС у відповідність до вимог законодавства (порушення ст. 28 Закону, ст. 8 Закону України "Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах", пп. 116, 442, 445 Порядку);

*порушено порядок надання доступу до відомостей, що становлять державну таємницю, у тому числі до мобілізаційних відомостей, в результаті чого при знищенні і перегляді грифів матеріальних носіїв секретної інформаї з найвищим грифом секретності "Цілком таємно" та мобілізаційних документів, з ними ознайомлювались залучені у склад комісій працівники з допуском до державної таємниці за формою 3 та такі що не мають доступу до мобілізаційних відомостей (порушення пп. 97, 116, 336, 416 Порядку)

*не ініційовано перед керівництвом НАН приведення обладнання режимних приміщень, а також актів обстеження режимних приміщень, переліку режимних приміщень у відповідність до вимог законодавства, в результаті чого ряд режимних приміщень НАН не забезпечує надійного збереження матеріальних носіїв секретної інформації (порушення пп. 208, 210, 211, 2. Порядку та пп. 3.13, 3.14 Державних будівельних норм України);

*незабезпечено пропускний режим в НАН України, в результаті чого не створено відповідних умов із запобігання несанкціонованого проникнення на територію сторонніх осіб, відвідування без службової потреби режимних приміщень (зон, територій), несанкціонованому винесенню (вивезенню) за межі НАН МНСІ, внесенню (ввезенню) на територію НАН особистих аудіо-, відео- радіо-, фотоапаратури, інших технічних засобів без відповідного дозволу (порушення пп. 232-235 Порядку).

Невжиття ОСОБА_1 зазначених заходів та контролю за забезпеченням режиму секретності в НАН призвело до виникнення загрози витоку секретної інформації.

Відповідно до вимог ст. 21 Закону, п.п. 41, 42 Порядку ОСОБА_1, як начальник РСО, зобов'язаний своєчасно розробляти та здійснювати заходи щодо охорони державної таємниці, забезпечення режиму секретності під час проведення всіх видів секретних робіт; здійснювати контроль за станом режиму секретності на підприємстві.

Під час оформлення документів у зв'язку з наданням допуску державної таємниці ОСОБА_1 підписав зобов'язання громадянина України у зв'язку з допуском до державної таємниці, яке передбачає письмову згоду на визначені Законом обмеження прав у зв'язку з допуском до державної таємниці та підтвердив те, що він ознайомлений щодо відповідальності за порушення вимог законодавства у сфері охорони державної таємниці.

У зв'язку з цим ОСОБА_1 усвідомлював протиправний характер своїх дій та повинен був передбачати настання шкідливих наслідків.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав частково, вказвши на те, що він погоджується із виявленими порушеннями, що зафіксовано у акті перевірки, в той же час вказані порушення виникли з об*єктивних причин, таких як систематичне недофінансування або відсутність вінансування для проведення заходів перевірки, які мають проводитись режимно-сектретним відділом, неукомплектованість штату співробітників РСВ, які, зважаючи на відсутність достатньої кількості осіб, не можуть забезпечити повне проведення заходів перевірки, що передбачені законодаством, про що він неодноразово доповідав керівництву НАНУ та дані питання досі не усунуто. Також звернув увагу на недосконалість (неконкретність) існуючої законодавчої бази та відсутність співпраці із контролюючими органами для усунення недоліків.

Вивчивши матеріали справи, а саме протокол про адміністративне правопорушення, витяг з акту за результатами тематичної перевірки стану охорони державної таємниці в апараті Міністерства внутрішніх справ України від 08.08.2017 року № 26/1/2-11439, копії документів щодо допуску до державної таємниці ОСОБА_1 та інші матеріали справи у їх сукупності, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, судом приймаються до уваги пояснення, надані у судовому засіданні ОСОБА_1, щодо існування факторів недофінансування установи та вжиття заходів з метою усунення недоліків, що впливають на ступінь вини особи, в той же час суд, за насілками вивчення матеріалів справи про адміністративне правопорушення приходить до виснвку, що ОСОБА_1 не було вжито заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та контролю за її охороною, чим порушено вимоги ст.ст. 20, 28 Закону, ст. 8 Закону України "Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах", п. 13 Порядку забезпеченя урядовим зв'язком посадових осіб державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, затвердженого Указом Президента України від 18.04.2005 № 663/2005, пп. 21, 97, 116, 208, 210, 2 214, 232-235, 244, 336, 416, 442, 445, 666, 667, 668, 675, 679 Порядку, за що передбачена відповідальність за п. 6 ч. 1 ст. 2122 КУпАП

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

За таких умов в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, яка передбачає відповідальність за невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

А тому, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбачено п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП знайшла своє повне підтвердження згідно досліджених письмових доказів по справі.

Враховуючи дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, а саме його вік, сімейний та матеріальний стан, характер вчиненого ним адміністративного правопорушення, особисте відношення до вчиненого, наявність обставин, що пом*якшуюють відповідалність за адміністраивне правопорушення та відсутність обтяжуючих, вважаю що останнього слід визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу в дохід держави.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 40-1, 247, 283, 284, п.6 ч.1 ст. 212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП та притягнути до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 (п*ятсот десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги до Шевченківського районного суду м.Києва протягом 10 днів дня винесення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана протягом 10 днів. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом..

Строк пред'явлення до виконання 3 місяці з моменту набрання постановою законної сили

Суддя: