Справа № 141/187/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2017 року смт. Оратів

Суддя Оратівського районного суду Вінницької області Слісарчук Олександр Миколайович, за участю секретаря судового засідання Ставничого С.А., прокурора Загребельного Є.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, представника ОСОБА_2, розглянувши матеріали, які надійшли з управління захисту економіки у Вінницькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, депутата Оратівської районної ради 7 скликання, -

за ч. 1 ст.172-7 КУпАП, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП-

В С Т А Н О В И В:

До Оратівського районного суду Вінницької області надійшов адміністративний матеріал з управління захисту економіки у Вінницькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-7 КУпАП. З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВІ №034105 від 28.02.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 як депутат Оратівської районної ради 7 скликання в приміщенні Оратівської районної ради за адресою : Вінницька область, смт. Оратів, вулиця Героїв Майдану 78, 19.05.2016 року на 6 сесії 7 скликання під час голосування по питанню №19 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки на території Рожичнянської сільської ради, що надається в оренду ОСОБА_3П." не повідомив про наявність реального конфлікту інтересів, а саме про те, що рішення з даного питання стосується приватного інтересу рідного брата ОСОБА_3, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.172-7 КУпАП.

Крім цього, до Оратівського районного суду Вінницької області надійшов адміністративний матеріал з управління захисту економіки у Вінницькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-7 КУпАП. З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВІ №034068 від 28.02.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 як депутат Оратівської районної ради 7 скликання в приміщенні Оратівської районної ради за адресою : Вінницька область, смт. Оратів, вулиця Героїв Майдану 78, в порушення п. 3 ч. 1 ст. 28 ЗУ "Про запобігання корупції" голосував "За" прийняття рішення №19 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки на території Рожичнянської сільської ради, що надається в оренду ОСОБА_3П." в умовах реального конфлікту інтересів, оскільки рішення з даного питання стосувалося приватного інтересу рідного брата ОСОБА_3, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.172-7 КУпАП.

Згідно ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

З огляду на викладене, вказані адміністративні матеріали, що надійшли з управління захисту економіки у Вінницькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, об'єднані в одне провадження.

Прокурор Загребельний Є.В. в судовому засіданні вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, а тому просив визнати ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП не визнав в повному обсязі. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, просить провадження по справі закрити.

ОСОБА_2., який здійснює захист прав та законних інтересів ОСОБА_1, в судовому засіданні вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та пояснив, ОСОБА_1 дійсно є депутатом Оратівської районної ради 7 скликання. 19.05.2016 року ОСОБА_1 приймав участь у розгляді питання і голосуванні на 6 сесії 7 скликання Оратівської районної ради як депутат районної ради за рішення №19 від 19.05.2016 року. Перед голосуванням ОСОБА_1 як депутатом районної ради, а саме 18.05.2016 року було подано заяву на імя голови ради ОСОБА_4 про неврахування його голосу при підрахунку голосів, з метою недопущення конфлікту інтересів. З незрозумілих причин, дану заяву не було взято до уваги.

Як визначено в абз. 5 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно абзацу 6 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи зазначені у п.п. 1,2 ч.1ст. 3 цього Закону, зобов'язані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно абз. 11 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» приватний інтерес будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у звязку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Суб'єктивна сторона адміністративного корупційного правопорушення згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» характеризується виключно прямим умислом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала.

Як зазначено в Преамбулі Методичні рекомендації з питань запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, затверджені Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 2, їх метою є формування єдиного підходу осіб. уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб до розуміння і дотримання правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, запроваджених Законом.

Неоднозначність підходів при вирішенні питань врегулювання конфлікту інтересів у окремих категорій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування свідчить про відсутність на законодавчому рівні однозначних правил розвязання конфлікту інтересів, що унеможливлює притягнення особи у чинній справі до відповідальності за ст. 172-7 КУпАП.

За браком чітких та передбачуваних законів, що встановлюють певні правила, покарання осіб за порушення неіснуючого порядку суперечить ст. 7 Конвенції про захист прав люди і основоположних свобод.

Таким чином, з викладеного та зазначених вище норм Законів випливає, що не будь-яка суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями створює конфлікт інтересів, оскільки особистий інтерес особи та її представницькими повноваження можуть не суперечити один одному.

Конфлікт інтересів має місце тоді, коли зазначена суперечність фактично вплинула на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Відповідно до ст. 14 ч. 1 п. 2 Закону України «Про засади і запобігання протидії корупції» особи, зазначені у пункті 1 та підпунктах «а», «б» пункту 2 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані: 2) невідкладно у письмовій формі повідомляти безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

Відповідно до чинного законодавства корупційні діяння вважаються закінченими з моменту незаконного або протиправного одержання особою матеріальних благ, порушення спеціальних обмежень з моменту вчинення зазначених у диспозиції статті дій або бездіяльності і відповідальність за них настає незалежно від одержання особою матеріальних та нематеріальних благ, послуг, пільг або інших переваг.

З огляду на вищенаведене, вважаю, що дії ОСОБА_1 не характеризуються прямим умислом (або необережністю) на незаконне збагачення або збагачення інших осіб, оскільки рішення приймалось по питанню №19 «Про затвердження технічної документації з нормативно грошової оцінки земельної ділянки на території Рожичнянської сільської ради, що надається в оренду ОСОБА_3П.», крім цього про конфлікт інтересів ОСОБА_1 було повідомлено голову Оратівської районної ради, що підтверджується заявою. Вказаним рішення ніяким чином не було надано матеріальних благ чи будь-якої переваги, яку отримав ОСОБА_3 Крім цього, голос ОСОБА_1 ніяким чином не міг вплинути та результати голосування., оскільки рішення було прийнято одноголосно. Просить провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, у звязку із відсутністю в його діях складів адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172 7 КУпАП.

Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши письмові матеріали справи, зокрема протокол про адміністративне правопорушення серії ВІ №034068 від 28.02.2017 року; протокол про адміністративне правопорушення серії ВІ №034105 від 28.02.2017 року; рапорти оперуповноваженого УЗЕ у Вінницькій області, ст. л-нта поліції ОСОБА_5 від 28.02.2017 року; склад Оратівської районної ради, склад постійної комісії з питань регламенту, депутатської діяльності, гласності, адміністративно-територіального устрою, законності і порядку; протокол №9 від 19.04.2016 року засідання постійної комісії районної ОСОБА_5 з питань регулювання комунальної власності, земельних ресурсів та благоустрою населених пунктів; протокол пленарного засідання 6 сесії 7 скликання від 19.05.2016 року; рішення 6 сесії 7 скликання від 19.05.2016 року «Про затвердження технічної документації з нормативно грошової оцінки земельної ділянки на території Рожичнянської сільської ради, що надається в оренду ОСОБА_3П.»; результати поіменного голосування до рішення 6 сесії 7 скликання від 19.05.2016 року; запис акта про народження №81 від 29.12.1988 року, відповідно до якого батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, є ОСОБА_6 та ОСОБА_7; запис акта про народження №62 від 30.10.1986 року, відповідно до якого батьками ОСОБА_7 ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, є ОСОБА_6 та ОСОБА_7; заяву ОСОБА_1 від 18.05.2016 року, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

У відповідності до ст.ст.245, 246, 252, 256, 268, 280, 283 КУпАП, суддя при розгляді справи розглядає всі питання факту і права, але в межах порушеного провадження, дотримуючись принципів судового провадження і відправлення правосуддя, коли висновки судді не можуть базуватися на припущеннях, а всі сумніви винуватості трактуються на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у звязку з чим докази повинні бути оцінені суддею на їх достатність, для достовірних і безспірних висновків про скоєне на принципах забезпечення доказів провини за ст.129 Конституції України, визнання провини згідно зі ст.252 КУпАП не можуть мати наперед встановлену силу.

Положеннями ст.9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВІ №034105 від 28.02.2017 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, що ОСОБА_1 як депутат Оратівської районної ради 7 скликання в приміщенні Оратівської районної ради за адресою : Вінницька область, смт. Оратів, вулиця Героїв Майдану 78, 19.05.2016 року на 6 сесії 7 скликання під час голосування по питанню №19 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки на території Рожичнянської сільської ради, що надається в оренду ОСОБА_3П." не повідомив про наявність реального конфлікту інтересів, а саме про те, що рішення з даного питання стосується приватного інтересу рідного брата ОСОБА_3. Таким чином протокол про адміністративне правопорушення серії ВІ №034105 від 28.02.2017 року ОСОБА_1 складений за бездіяльність, що проявилася у формі не повідомлення ОСОБА_1 Оратівську районну ОСОБА_5, депутатом якої він являється, про наявність у нього конфлікту інтересів під час розгляду питання порядку денного засідання 6 сесії 7 скликання Оратівської районної ОСОБА_5, що відбулося 19.05.2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Частиною 1 ст. 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про засади і запобігання протидії корупції» особи, зазначені у пункті 1 та підпунктах «а», «б» пункту 2 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані: 2) невідкладно у письмовій формі повідомляти безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

Відповідно до чинного законодавства корупційні діяння вважаються закінченими з моменту незаконного або протиправного одержання особою матеріальних благ, порушення спеціальних обмежень з моменту вчинення зазначених у диспозиції статті дій або бездіяльності і відповідальність за них настає незалежно від одержання особою матеріальних та нематеріальних благ, послуг, пільг або інших переваг.

Під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Закон України «Про запобігання корупції» є досить складним нормативним актом, в т.ч. для його застосування. Про наведене свідчать Методичні рекомендації з питань запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, затверджені Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції 14 липня 2016 року № 2 .

Як зазначено в Преамбулі, метою рекомендацій є формування єдиногопідходу осіб,уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб до розуміння і дотримання правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, запроваджених Законом. Документ викладено на 39 листах. Проте Методичні рекомендації затверджені лише 14 липня 2016 року. В розділі «Особливості врегулювання конфлікту інтересів у окремих категорій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» зазначено, що особливості такого врегулювання зводяться до обовязку особи, яка має реальний чи потенційний конфлікт інтересів з питань, які розглядаються, до наступного: 1) у найкоротший термін письмово проінформувати визначений законом орган про наявний конфлікт інтересів; 2) заявити самовідвід щодо участі у розгляді відповідного питання.

Така рекомендація суперечить статті 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Неоднозначність підходів при вирішенні питань врегулювання конфлікту інтересів у окремих категорій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування свідчить про відсутність на законодавчому рівні однозначних правил розвязання конфлікту інтересів, що унеможливлює притягнення особи у чинній справі до відповідальності за ст. 172-7 КУпАП.

По справі встановлено, що згідно копії заяви ОСОБА_1 від 18.05.2016 року голові Оратівської районної ради ОСОБА_4 він просить при підрахунку голосів при розгляді питання "Про затвердження нормативної грошової оцінки земельної ділянки на території Рожичнянської сільської ради, що надається в оренду ОСОБА_3П." не враховувати його голос з метою недопущення конфлікту інтересів. Вказана копія заяви завірена начальником загального відділу виконавчого апарату Оратівської районної ради ОСОБА_9 16.03.2017 року та скріплена печаткою Оратівської районної ради, тому є належним та допустимим доказом.

Таким чином згідно Закону України «Про засади і запобігання протидії корупції» обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є неповідомлення про конфлікт інтересів фізичної особи, яка має по відношенню до суб'єкта адміністративного правопорушення владні управлінські повноваження (є безпосереднім керівником).

Лише при наявності безпосереднього керівника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, відповідно до ст. 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», виникає обов'язок останнього повідомити такого керівника про наявність конфлікту інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 є депутатом Оратівської районної ради. Саме у зв'язку із цим пов'язується виникнення суперечності між особистими інтересами ОСОБА_1 та її повноваженнями на участь у голосуванні за розгляд питання про затвердження Оратівською районною ОСОБА_5 технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки на території Рожичнянської сільської ради, що надається в оренду ОСОБА_3П."

Статус депутата районної ради визначений Законом України «Про статус депутатів місцевих рад».

Відповідно до ст. 3 цього Закону депутат місцевої ради є повноважним і рівноправним членом відповідної ради, наділяється всією повнотою прав, необхідних для забезпечення його реальної участі у діяльності ради та її органів.

Враховуючи, що адміністративна відповідальність за ч. 1 ст.172-7 КУпАП виникає в разі неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів, а також що під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на обєктивність або неупередженість прийняття рішення, а також на вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень. В діях ОСОБА_1 вищезазначеного не встановлено, як не встановлений прямий умисел ОСОБА_1 щодо такого діяння. Крім цього, згідно заяви від 18.05.2016 року ОСОБА_1 повідомив про конфлікт, тому суд вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-7 КУпАП, оскільки відсутня субєктивна сторона у виді прямого умислу.

Що стосується притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст.172-7 КУпАП, то суд зазначає наступне.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВІ №034068 від 28.02.2017 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, що ОСОБА_1 як депутат Оратівської районної ради 7 скликання в приміщенні Оратівської районної ради за адресою : Вінницька область, смт. Оратів, вулиця Героїв Майдану 78, 1в порушення п. 3 ч. 1 ст. 28 ЗУ "Про запобігання корупції" голосував "За" прийняття рішення №19 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки на території Рожичнянської сільської ради, що надається в оренду ОСОБА_3П." в умовах реального конфлікту інтересів, оскільки рішення з даного питання стосувалося приватного інтересу рідного брата ОСОБА_3. Таким чином протокол про адміністративне правопорушення серії ВІ №034068 від 28.02.2017 року ОСОБА_1 складений за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів, що проявилася у формі дій, а саме голосуванні "За" прийняття рішення №19 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки на території Рожичнянської сільської ради, що надається в оренду ОСОБА_3П."на сесії Оратівської районної ОСОБА_5, депутатом якої він являється, в умовах реального конфлікту інтересів під час розгляду питання порядку денного засідання 6 сесії 7 скликання Оратівської районної ОСОБА_5, що відбулося 19.05.2016 року.

Згідно абзацу 6 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи зазначені у п.п. 1,2 ч.1 ст. 3 цього Закону, зобов'язані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Як убачається з положень ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, адміністративній відповідальності підлягають особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції" за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно п. 2 примітки до ч. 2 ст. 172-7 КУпАП визначено поняття реального конфлікту інтересів, під яким слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Згідно абз. 11 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» приватний інтерес будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у звязку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Суб'єктивна сторона адміністративного корупційного правопорушення згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» характеризується виключно прямим умислом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала.

Як зазначено в Преамбулі Методичні рекомендації з питань запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, затверджені Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 2, їх метою є формування єдиного підходу осіб. уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб до розуміння і дотримання правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, запроваджених Законом.

Неоднозначність підходів при вирішенні питань врегулювання конфлікту інтересів у окремих категорій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування свідчить про відсутність на законодавчому рівні однозначних правил розвязання конфлікту інтересів, що унеможливлює притягнення особи у чинній справі до відповідальності за ст. 172-7 КУпАП.

Згідно ст. 8 Конституції України «в Україні визнається і діє принцип верховенства права».

Одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності (рішення ЄСПЛ у справі «Христов проти України» від 19.02.2009, заява №4465/04). Правова визначеність вимагає, щоб норми актів були зрозумілими, точними й гарантували, що ситуації та правовідносини будуть передбачуваними. Адже інакше не можна забезпечити однакового застосування положень законів, що уможливлює необмежене їх трактування в правозастосовній практиці й неминуче призводить до сваволі.

Європейський суд неодноразово звертав увагу на необхідність дотримання принципу правової визначеності як одного з елементів верховенства права. Адже це є гарантією визнання правомірності чи неправомірності дій як державних службовців, так і окремих громадян (рішення у справах «Рябих проти Росії», заява від 2003 р., №52854/99, п.52; «Савінський проти України», заява від 28.02.2006, №6965/02, п.23).

Такий підхід випливає також із змісту рішення Європейського суду з прав людини, постановленого 11.04.2013 року у справі «Вєренцов проти України», у якому суд зазначив, що відповідальність за порушення встановленого порядку не може наступати, якщо зазначений порядок не було достатньо чітко встановлено внутрішнім законодавством.

Суд констатував, що за браком чітких та передбачуваних законів, що встановлюють певні правила, покарання осіб за порушення неіснуючого порядку суперечить ст. 7 Конвенції про захист прав люди і основоположних свобод.

За ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», національні суди при розгляді справ зобовязані застосовувати Конвенцію та практику Суду, які є джерелом національного права України.

Таким чином, з викладеного та зазначених вище норм Законів випливає, що не будь-яка суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями створює конфлікт інтересів, оскільки особистий інтерес особи та її представницькими повноваження можуть не суперечити один одному.

Конфлікт інтересів має місце тоді, коли зазначена суперечність фактично вплинула на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Згідно протоколу пленарного засідання 6 сесії 7 скликання Оратівської районної ОСОБА_5 від 19.05.2016 року, 21 із присутніх депутатів одноголосно проголосували за рішення "Про затвердження нормативної грошової оцінки земельної ділянки на території Рожичнянської сільської ради, що надається в оренду ОСОБА_3П.", навіть якщо ОСОБА_1 не голосував, рішення все одно б було прийнято.

Крім того, сам по собі факт затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки на території Рожичнянської сільської ради, що надається в оренду ОСОБА_3не є матеріальним благом чи будь - якою перевагою, яку отримав ОСОБА_1 через своє службове становище, на цій же сесії були розглянуті аналогічні заяви , які також були задоволені.

З огляду на вищенаведене, вважаю, що дії ОСОБА_1 не характеризуються прямим умислом (або необережністю) на незаконне збагачення або збагачення інших осіб, оскільки рішення приймалось по питанню №19 «Про затвердження технічної документації з нормативно грошової оцінки земельної ділянки на території Рожичнянської сільської ради, що надається в оренду ОСОБА_3П.». Вказаним рішення ніяким чином не було надано матеріальних благ чи будь-якої переваги, яку отримав ОСОБА_3 Крім цього, голос ОСОБА_1 ніяким чином не міг вплинути та результати голосування, оскільки рішення було прийнято одноголосно.

В судовому засіданні та з матеріалів справи встановлено, що шкода державним інтересам не завдана, рішення по питанню №19 «Про затвердження технічної документації з нормативно грошової оцінки земельної ділянки на території Рожичнянської сільської ради, що надається в оренду ОСОБА_3П.» приймалось на законних підставах та у встановлений строк.

Крім того, з матеріалів справи суд не зміг встановити з посиланням на належні, допустимі докази наявності в діях ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів та реальної заінтересованості у власному збагаченні чи збагаченні інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши вищевказані докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, керуючись п. 1 ст. 247, ст. ст. 245, 251, 266, 280, 283, 284, 285 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про адміністративні правопорушення, передбачені за ч. 1 ст.172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена на протязі десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Вінницької області через Оратівський районний суд Вінницької області.

СУДДЯ О.М. Слісарчук