Справа № 404/2135/17
Номер провадження 3/404/1124/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року Суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда Завгородній Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, які були направлені з Кропивницького відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області, відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, не працюючого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 24.03.2017 року ОСОБА_1, перебуваючи за місцем свого проживання ІНФОРМАЦІЯ_3, вчинив сварку зі своєю сестрою, в ході якої ображав її нецензурною лайкою, чим вчинив психологічне насильство в сім'ї, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ст.173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за насильство в сімї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоровю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сімї. З наведеного убачається, що обєктивна сторона правопорушення передбачає наявність обовязкових складових: діяння - вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного, економічного характеру та наслідків у вигляді настання /або можливості настання/ шкоди фізичному або психічному здоровю потерпілого.

Розгляд справи проводиться за принципом диспозитивності. Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1, про факт заподіяння шкоди фізичному або психічному здоровю потерпілій, чи можливості такого заподіяння, не зазначено, що свідчить про відсутність однієї зі складових обєктивної сторони адміністративного правопорушення. У вказаному протоколі лише зазначено, що вчинено сімейну сварку, в ході якої особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, виражався нецензурною лайкою.

Крім того, у своїх поясненнях потерпіла ОСОБА_2 зазначає, що її брат ОСОБА_1 затіяв конфлікт, погрожував фізичною розправою та висловлюється нецензурною лайкою в її бік (а.с.3).

Європейський суд з прав людини в пункті 32, справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обовязкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи. Санкція ст.173-2 КУпАП передбачає можливість застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при отриманні письмових пояснень і оформленні протоколу про адміністративне правопорушення суперечить інтересам особи на захист, щодо якої предявлено обвинувачення, відтак відібрані письмові пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом.

Відповідно ст.1 Закону України «Про попередження насильства в сімї», насильство у сімї це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сімї по відношенню до іншого члена сім'ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сімї, як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоровю.

Зазначене у цій же статті визначення пояснює, що психологічне насильство в сімї - це насильство, повязане з дією одного члена сімї на психіку іншого члена сімї, шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоровю.

Надані на розгляд матеріали, у розумінні до вимог ст.1 Закону України «Про попередження насильства в сімї», не містять доказів на підтвердження ознак психологічного насильства вчиненого саме з метою навмисного спричинення емоційної невпевненості, нездатності захистити себе, якими могла завдаватись або завдана шкода психічному здоровю. Навпаки, під час побутового скандалу один з його учасників одразу упевнено в повному обсязі реалізував належні йому права, викликавши наряд поліції, тобто у даному випадку не йдеться про емоційну невпевненість. Моральні якості та освіта учасників конфлікту дозволяють кожному з них висловлювати ненормативну лексику один по відношенню до одного. Заявниця та правопорушник не проживають однією сім»єю, не ведуть спільного домогосподарства, мають різні сімейні бюджети. Зазвичай вирішення спільних побутових питань закінчується обопільною сваркою, тобто це є спосіб спілкування а не «психологічна невпевненість», як то вимагає Закон. Скандали між ними стали способом життя, носять системний характер, провокуються обома сторонами. Таким чином матеріали адміністративного провадження не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б переконливо вказували на вчинення ОСОБА_1, зазначених у диспозиції ст.173-2 КУпАП та настання для потерпілої особи наслідків, зазначених у цій статті.

Дослідивши письмові матеріали адміністративного провадження, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП не знайшла свого підтвердження належними та достатніми доказами, тому вважає за необхідне звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а провадження по справі закрити.

Керуючись ст.ст. 1, 9, 173-2, 245, 247, 277, 280, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, закрити в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом десяти днів з дня її винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_3