Іллічівський районний суд м.Маріуполя
Справа № 264/7024/16-п
ПОСТАНОВА

03.02.2017 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Кузнецов Д. В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у м. Маріуполі, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія ВК 376882, виданий 08.05.2007 року Іллічівським РВ ММУ УМВС України в Донецькій області, ІПН НОМЕР_1, який не працює, мешкає в АДРЕСА_1, зареєстрований в м . Маріуполі, вул. Стадіонна, буд. 110, за ч. 1 ст. 130 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

16 грудня 2016 року до Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшов матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 400466 від 03 грудня 2016 року ОСОБА_1 03 грудня 2016 року близько 22 год. 45 хв. на вул. Полтавський шлях, 140 в м. Харкові, керував автомобілем НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, що згідно п.п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції стало підставою для вимоги про проходження відповідно до встановленого п. 6 вищезазначеної Інструкції порядку огляду на стан алкогольного спяніння, за результатами чого був визначений стан сп'яніння.

ОСОБА_1 у судовому засіданні провину не визнав, пояснив, що 03 грудня 2016 року близько 22 год. 45 хв. він йшов по вул. Полтавський шлях, 140 в м. Харкові, до нього підїхали співробітники патрульної поліції, які стверджували, що він керував автомобілем у стані алкогольного спяніння. Він не заперечував, що у той день він дійсно вживав алкогольні напої, однак, пояснив, що транспортним засобом не керував. У приміщенні відділення поліції він пройшов медичне обстеження, продувши газоаналізатор. Також звертав увагу суду на те, що свідки, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, були присутніми лише під час продуття ним алкотестеру саме у приміщенні відділення поліції.

Суд, вислухавши ОСОБА_1, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку про необхідність закриття провадження у справі внаслідок відсутності події правопорушення з наступних підстав.

17 липня 1997 року Верховна ОСОБА_2 України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог п. 2.9 (а) ПДР України, згідно з яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З аналізу наведених норм слідує, що для звинувачення особи у вчиненні зазначеного правопорушення необхідно, перш за все, встановити факт управління нею транспортним засобом, а вже потім наявність у неї ознак спяніння, як підстави для вимоги про проходження огляду, перебування її у такому стані або відмови від проходження огляду на стан спяніння.

На підтвердження викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інспектором поліції надано письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які вказали, що 03.12.2016 року близько 22 год. 45 хв. водій автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_1 за їхньої присутності пройшов огляд на стан спяніння з використанням приладу «Drager», за результатами якого було встановлено, що вміст алкоголю у видихаємому повітрі складає 1,68 % проміле.

Факт перебування ОСОБА_1 03 грудня 2016 року близько 22 год. 45 хв. у стані алкогольного спяніння підтверджується результатами медичного огляду за допомогою приладу «Драгер», яким визначений стан його спяніння 1,68 % проміле. Крім того, факт перебування цього дня у стані алкогольного спяніння не заперечує і сам ОСОБА_1

Судом на адресу УПП в м. Маріуполі був надісланий запит щодо витребування відеоматеріалів, на яких зафіксовані події, що мали місце 03.12.2016 року за участю ОСОБА_1, однак, як вбачається із повідомлення УПП у м. Харкові, можливість надати витребувані відомості відсутня, у звязку із тим, що їх було знищено на підставі наказу Управління патрульної поліції у м. Харкові ДПП від 07.11.2015 року № 08 «Про вимушене знищенні відеоматеріалів з нагрудних реєстраторів» для запобігання переповнення носіїв інформації (жорстких дисків) боксів збереження відеоматеріалів, що може виникнути через вихід з ладу одного з них, у звязку з закінченням терміну їх зберігання.

За таких підстав, доказ, який би міг обєктивно та достеменно свідчити про те, що ОСОБА_1 03.02.2016 року керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, суду не наданий.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обовязковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, за відсутності інших обєктивних джерел фактичних даних про обставини, що підлягають доказуванню в цій справі, дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Враховуючи зазначену практику Європейського суду з прав людини та презумпцію невинуватості, передбачену статтею 62 Конституції України, в матеріалах справи відсутні будь-які переконливі та достовірні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, не надані такі докази і в ході судового розгляду, що виключає подію і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, суд не знаходить підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України через відсутність в його діях складу і події даного адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок відсутності події правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, внаслідок відсутності події адміністративного правопорушення.

На постанову протягом 10 днів з моменту її винесення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Суддя: Д. В. Кузнецов