Справа № 163/2765/16-п Провадження №33/773/78/17 Суддя в 1 інстанції: Павлусь О. С.
Категорія:ст.472 МК України Доповідач: Клок О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2017 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області Клок О.М., з участю представника митного органу Пікалюка М.С., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Журавського Є.Б. в інтересах ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, жительки АДРЕСА_1, на постанову судді Любомльського районного суду від 01 грудня 2016 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді ОСОБА_4 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3780 гривень з конфіскацією в дохід держави товару, а саме: «плаття жіноче», в кількості 7 штук, загальною вагою 3,3кг. та вартістю 3780 гривень.

ОСОБА_4 притягнута до адміністративної відповідальності за те, що вона слідуючи 14 вересня 2016 року з Республіки Білорусь в Україну через митний пост «Доманово» Волинської митниці ДФС, в якості пасажира рейсового автобуса, сполученням «Брест-Нововолинськ», д.н.з. НОМЕР_1, не задекларувала за встановленою формою товар, а саме «плаття жіночі», в кількості 7 штук, загальною вагою 3,3 кг та вартістю 3780 гривень, які знаходилися в салоні і в багажному відділенні вищевказаного автобуса, без ознак приховування.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник в апеляційній скарзі вказує на те, що під час розгляду справи, суддя в порушення вимог ст.280 КУпАП не з'ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення. Стверджує, що в діях ОСОБА_4 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки вона переміщувала товар через кордон, в це лише її особисті речі, які не потрібно декларувати. Окрім того, вказує, що ОСОБА_4 здійснила помилку при декларуванні, а можливості уточними декларацію їй не надали. Просить скасувати постанову суду першої інстанції як незаконну та необґрунтовану, закрити провадження та обмежитись при цьому усним зауваженням.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку представника митниці, який просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, суддя приходить до наступного висновку.

Стаття 489 Митного кодексу України передбачає, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя суду першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 за ст.472 МК України вказаних вимог закону дотримався.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку.

Факт незадекларування виявлених та вилучених товарів підтверджується і поданою ОСОБА_4 митною декларацією (а.с.11), актом про проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (а.с.9).

Окрім того, при наданні пояснень працівникам митниці порушник фактично визнала свою винуватість, оскільки вказала де і за яких обставин в неї було виявлено та вилучено належний їй товар.

Дана судом першої інстанції і належна оцінка іншим доказам, зокрема і поясненням в судовому засіданні захисника про допущену помилку декларантом при заповненні декларації.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, а тому твердження скаржника про те, що ОСОБА_4 фактично не дали можливості уточнити декларацію, а тому в її діях відсутній умисел на вчинення правопорушення, до уваги не беруться.

Враховуючи вищенаведені та зібрані по справі докази, які суд першої інстанції взяв до уваги, давши їм належну оцінку, суддя вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що доводи захисника щодо відсутності в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення безпідставні, тому визнав останню винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України.

Відповідно до ст.ст. 22, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України. При вирішенні питання про накладення стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. При цьому, суди, за наявності підстав, повинні обговорювати питання про можливість звільнення таких осіб від адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю правопорушення на підставі статті 22 КУпАП, згідно якої таке звільнення можливе за правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки і не завдає значних збитків державним чи суспільним інтересам.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 намагалась перевезти через митний кордон товар на суму 3780 гривень без ознак приховування.

Малозначне правопорушення - це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Враховуючи конкретні обставини справи в їх сукупності, а саме, незначну кількість незаконно переміщуваного товару, його вартість, а також те, що від дій ОСОБА_4 тяжких наслідків не настало, вона фактично визнала винуватість у вчиненні правопорушення, вперше притягується до адміністративної відповідальності, характеризується позитивно, має на утриманні матір ветерана війни, являється потерпілою від Чорнобильської катастрофи, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно звільнити від адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю правопорушення на підставі ст.22 КУпАП і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.294, 22 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу адвоката Журавського Є.Б. в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову судді Любомльського районного суду від 01 грудня 2016 року, якою ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, в частині накладеного адміністративного правопорушення, скасувати.

Звільнити ОСОБА_4 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, на підставі ст.22 КУпАП та обмежитись усним зауваженням.

Провадження у справі закрити.

Вилучені згідно протоколу про порушення митних правил № 1962/2050/2016 від 14.09.2016р. товари, повернути ОСОБА_4 після сплати всіх митних платежів.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Волинської області О.М.Клок