Категорія: ст.ст.155-1 ч.1, 164 ч.1 КпАП УкраїниДоповідач: Гапончук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2017 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області Гапончук В.В., з участю особи, притягнутої до відповідальності, - ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, працюючого директором ТзОВ «Волинська нафтогозова компанія», інд.номер НОМЕР_1, на постанову судді Луцького міськрайонного суду від 26 грудня 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.ст.155-1 ч.1, 164 ч.1 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.ст.155-1 ч.1, 164 ч.1 КпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення за правилами ст.36 КпАП України у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень без конфіскації майна.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 275 грн. 60 коп. судового збору.

ОСОБА_2. визнано винним у тому, що він будучи директором ТзОВ «Волинська нафтогозова компанія» 06.11.2014 року допустив проведення господарської діяльності без документа дозвільного характеру, одержання якого передбачено законом, а саме без торгового патенту для здійснення роздрібної торгівлі через касу підприємства на суму 1500 гривень, чим допустив порушення ст.267 Податкового кодексу України, ст.164 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того при проведенні перевірки було встановлено, що ОСОБА_2 станом на 21.11.2016 року не забезпечив не проведення через РРО суми покупки та видачу відповідного розрахункового документу (чеку) на суму 1500 грн., чим порушив п.п.1,2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»..

У поданій апеляції ОСОБА_2 не оспорюючи правильності кваліфікації його дій, вказує на те, що не погоджується з розміром адміністративного стягнення накладеного на нього. Просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з минанням строків давності притягнення до адміністративної відповідальності.

Перевіривши доводи апеляції та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_2, який апеляцію підтримав та просив її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.268 КпАП України, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. При цьому суддя розглянув справу без його участі, чим позбавив ОСОБА_2 права на захист, що в свою чергу позбавило можливості суду в повній мірі врахувати вимоги ст.ст. 33, 34 КпАП України при накладенні стягнення.

За таких обставин, враховуючи те, що справу розглянуто і притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за його відсутності, при цьому були порушені вимоги ч.1 ст.268 КпАП України, суддя приходить до висновку про необхідність скасування постанови судді Луцького міськрайонного суду від 26 грудня 2016 року та прийняття нової постанови, як це передбачено п.3 ч.8 ст.294 КпАП України.

Висновок про вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.155-1 ч.1, 164 ч.1 КпАП України підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення серій АА №411941 та №411940 від 05.12.2016 року, витягом із акту планової виїзної документальної перевірки ТзОВ «Волинська нафтогозова компанія» №556/03-20-14-01/37067940 від 21.11.2016 року, поясненнями ОСОБА_2, який вину у вчиненому правопорушенні визнав.

Кваліфікація дій ОСОБА_2 ст.ст.155-1 ч.1, 164 ч.1 КпАП України є вірною, що також в апеляції не оскаржується.

Враховуючи вищенаведені докази, які в своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи і узгоджуються між собою, суддя вважає, що в діях ОСОБА_2 є склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.155-1 ч.1, 164 ч.1 КпАП України.

У відповідності до ст.294 ч.7 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п.7 ст.247 КпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КпАП України

Так відповідно до ч.4 ст38 КпАП України у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів справи вказані адміністративні правопорушення було вчинено 06.11.2014 року.

Оскільки на момент розгляду справи всі можливі строки накладення адміністративного стягнення закінчились, то постанова судді Луцького міськрайонного суду від 26 грудня 2016 року підлягає скасуванню, а справа закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КпАП України, в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КпАП України.

З огляду на наведене, керуючись ст. 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Луцького міськрайонного суду від 26 грудня 2016 року щодо нього скасувати, а справу закрити на підставі п. 7 ст. 247 КпАП України в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя