Провадження № 33/792/4/17
Справа № 685/1090/16-п Головуючий в 1-й інстанції Самойлович А.П.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Вітюк І. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2017 року м. Хмельницький

Суддя Апеляційного суду Хмельницької області Вітюк І.В., з участю секретарів Крисюк В.С., Кашевської-Колос Т.В., Бондара О.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому його апеляційну скаргу на постанову Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 11 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, приватного підприємця,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. (десять тисяч двісті гривень 00 коп.) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп. (Двісті сімдесят пять гривень 60 коп.).

За постановою суду, 09 вересня 2016 року о 03 годині 00 хвилин по вул. Жовтневій в смт. Теофіполі Хмельницької області ОСОБА_1 керував автомобілем «Деу Ланос» (ВХ4169АН) з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: нестійкою ходою, запахом алкоголю з рота, почервонінням обличчя. Від проходження огляду для встановлення стану спяніння на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоровя відмовився.

Не погоджуючись з рішенням суду, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану постанову, як незаконну, скасувати та закрити провадження у справі.

Свої вимоги аргументує тим, що його відмова про проходження огляду на стан алкогольного спяніння не є беззаперечним доказом його вини, оскільки він був лише пасажиром даного автомобіля, а водієм був ОСОБА_2, що підтверджується його показаннями в судовому засіданні суду першої інстанції, будь-які інші докази, які б підтверджували його вину, відсутні.

Стверджує, що судом не взято до уваги показання свідка ОСОБА_2, який засвідчив той факт, що саме він керував автомобілем.

Вважає, що протоколи пояснень свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 є неналежними доказами, так як вони не були свідками того, хто саме керував автомобілем, а були присутні лише в районній лікарні.

Наголошує, що при розгляді справи порушено вимоги ст.33 КУпАП, а також вимоги п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 за №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті .

Апелянт також звертає увагу на те, що автомобіль використовується ним у робочих цілях, позбавлення права керувати ним ставить його у дуже скрутне становище, так як він не має іншого заробітку.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівників міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За відмову водія від проходження такого огляду статтею 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у виді штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Висновки судді про винність ОСОБА_1 в порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху і відповідно у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні та правильно оціненими доказами.

Зокрема, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 09 вересня 2016 року о 03 годині 00 хвилин по вул. Жовтневій в смт. Теофіполі Хмельницької області керував автомобілем «Деу Ланос» (ВХ4169АН) з явними ознаками алкогольного спяніння. Від проходження огляду для встановлення стану спяніння на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоровя водій відмовився.

Порушень вимог ст.256 КУпАП в редакції, що була чинною на час складання протоколу, апеляційним судом не встановлено. А відомостей, які піддавали б сумніву достовірність зазначених у протоколі даних про обставини вчинення правопорушення, у справі немає.

Відповідно до Інструкції „Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції , затвердженої спільним наказом МОЗ/МВС №1452/735 від 09.11.2015, огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, на аркушах справи 3-4 містяться пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 09 вересня 2016 року о 03 годині пройти огляд для встановлення стану спяніння в закладі охорони здоровя.

Твердження апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, а тому і відмовився пройти огляд на стан спяніння спростовується допитаними в апеляційному суді свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Так, останні показали, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем «Деу Ланос» (ВХ4169АН) 09 вересня 2016 року по вул. Жовтневій в смт. Теофіполі. Після зупинки транспортного засобу інших пасажирів в автомобілі не було.

Апеляційний суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_2 про те, що коли він зупинив автомобіль і вийшов у справах, ОСОБА_1 залишився спати в машині. Після того як ОСОБА_2 повернувся, автомобіль стояв на місці, але правопорушника в машині не було.

Такі показання не узгоджуються з матеріалами адміністративної справи та повністю спростовуються показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Окрім того сам ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції показав, що він не памятає що відбувалося після того як ОСОБА_2 покинув автомобіль. Не може пригадати правопорушник і обставин при яких він зустрівся з працівниками поліції.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порушень вимог ст.33 КУпАП, а також п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 за №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті апеляційним судом не встановлено.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 за вчинення даного правопорушення накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП України, з врахуванням його особи, ступеня та характеру скоєного, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП України.

За таких обставин, враховуючи підвищену суспільну небезпечність правопорушень, повязаних з керуванням транспортними засобами у стані спяніння та з ухиленням від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння, вважаю, що накладене адміністративне стягнення є необхідним і достатнім для запобігання вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень.

Таким чином, при апеляційному розгляді справи істотних порушень норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права не виявлено, підстав для скасування чи зміни постанови місцевого суду не встановлено.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.293, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а:

Постанову Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 11 листопада 2016 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_8