АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/6088/16-п Номер провадження 33/786/305/17Головуючий у 1-й інстанції Сьоря С. І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1

розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Крюківського районного суду м.Кременчук Полтавської області від 05 січня 2017 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, одружений, маючий на утриманні малолітню дитину, працює шиномонтажником ФОП „Бабич, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 320 грн. в дохід держави.

Згідно постанови суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що 08.12.2017 року, о 10.25 год., по вул.Ярмарковій в м.Кременчук Полтавської області, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками наркотичного спяніння. Від проходження в установленому законом порядку медичного огляду відмовився в присутності свідків. Своїми умисними діями ОСОБА_2 порушив п.2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати та постановити нову, якою провадження у справі закрити за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення, оскільки притягнення його до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є неправомірним, а при винесенні постанови, суддя взяв до уваги докази, які не є достатніми для визнання провини у скоєному.

Вказує, що інспектором поліції не було запропоновано пройти огляд на стан спяніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинення транспортного засобу, що свідчить про відсутність відмови правопорушника від проходження даного огляду.

Розгляд справи судом проведено формально та не встановлено фактичних обставин правопорушення, що свідчить про неповноту судового розгляду.

ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлений про місце, день і час розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з'явився. Про причини своєї неявки суд апеляційної інстанції не повідомив.

Перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та обєктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та зясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 08.12.2016 року та матеріалами доданими до нього.

Висновок судді ґрунтується на обєктивних даних, що маються у справі та були досліджені в судовому засіданні.

Положення ч.1 ст.130 КУпАП вказують на притягнення особи до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані алкогольного спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських з препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного спяніння, що підтверджується матеріалами справи.

Складаючи 08.12.2016 року протокол про адміністративне правопорушення, поліцейський 3 роти батальйону УПП в м.Кременчук ДПП запропонував ОСОБА_2 пройти огляд на стан спяніння в медичному закладі, на що останній відмовився.

Факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан спяніння підтверджується показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які зазначили, що ОСОБА_2 керував автомобілем з явними ознаками наркотичного спяніння (роширені зіниці очей, які не реагували на світло, млява мова) та відмовився від огляду на стан спяніння в медичній установі.

Підстави, які б давали можливість суду вважати, що вказані докази є сумнівними та неправдивими, відсутні, оскільки вони узгоджуються між собою та є такими, що повністю відповідають обставинам справи.

Водночас, ОСОБА_2 зазначив, що інспектором поліції не було запропоновано пройти огляд на стан спяніння за допомогою спеціального технічного засобу.

Однак, відповідно до п.2 Розділу ІІ Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року, за наявності ознак, передбачених п.3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Положення пункту третього Інструкції вказують на виявлення працівниками поліції у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного спяніння.

Тобто, спеціальні технічні засоби для виявлення у водіїв ознак наркотичного спяніння на місці зупинення транспортного засобу працівниками поліції не використовуються. Огляд на стан наркотичного спяніння можливо провести лише в медичному закладі МОЗ України, в даному випадку, в наркологічному диспансері.

Тому, на думку суду, право ОСОБА_2 в цій частині обмежено не було, оскільки працівником поліції було запропоновано пройти останньому огляд на стані спяніння в медичному закладі, а тому останній мав всі передбачені законом можливості підтвердити відсутність факту перебування в стані наркотичного спяніння.

Окрім того, в матеріалах справи наявні:

- медична довідка №4986 Кременчуцького обласного наркологічного диспансеру про те, що ОСОБА_2 на диспансерному обліку не перебуває;

- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №206 від 08.12.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_2, на момент проходження огляду, а саме, 08.12.2016 року о 15.10 год., в стані алкогольного спяніння не перебував.

Однак, відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення не за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, а за відмову від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що не є тотожними, про що вірно зазначив суд першої інстанції у своєму рішенні.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення складено вірно із дотриманням положень ст.256 КпАП України, докази в матеріалах справи є послідовними та несуперечливими, повністю дослідженими судом в судовому засіданні, що спростовує твердження апелянта щодо формальності та неповноти розгляду справи.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про доведеність провини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП належним чином обґрунтований сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, об'єктивність яких сумнівів не викликає.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Крюківського районного суду м.Кременчук Полтавської області від 05 січня 2017 року відносно ОСОБА_2 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ О.І. Захожай