Провадження №3/263/115/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2017 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Шевченко О.А., при секретарі Орловій Н.О. розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у місті Маріуполі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсіонера, що мешкає за адресою: селище Старий Крим, вул. Дружби, б.120-б,

за ст. 130 ч.1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 17.12.2016 року о 01 годині 15 хвилин ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом ВАЗ210430-20, державний номерний знак НОМЕР_1, на перехресті вул. Артема та бул. Шевченко з явними ознаками алкогольного спяніння. Огляд проводився з використанням технічного засобу «Drager Alcotest» ARCD№3608, від проходження огляду на стан спяніння в міському наркологічному диспансері м. Маріуполя (КППУ) відмовився в присутності двох свідків в установленому законом порядку, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 провину у скоєному правопорушенні не визнав, пояснив, що він дійсно 17 грудня 2016 року разом з сином ОСОБА_2 знаходився на перехресті вул. Артема та бул. Шевченко. Однак він не керував транспортним засобом ВАЗ210430-20, державний номерний знак НОМЕР_2, а був пасажиром зазначеного транспортного засобу, яким керував його син ОСОБА_2 Близько 23:00годин вони з сином поїхали за цигарками, точну годину не памятає, оскільки був сильно напідпитку та за часом не спостерігав. Оскільки була погана погода: снігопад і мороз, а тому він поїхав з сином, щоб нічого не трапилось. Під час руху автомобіль занесло на слизький дорозі, і втративши керування вони врізались в бордюр. З цього приводу вони посварилися, після чого він пересів на крісло водія і намагався прибрати автомобіль на узбіччя, а син відійшов від автомобіля і почав по Інтернету шукати номер телефону евакуатора. Згодом до них підїхали патрульні поліції, оглянули та поїхали. Через якийсь час, знову приїхав екіпаж патрульної поліції, на той час вони з сином сиділи у машині і грілись. Син тоді взагалі не вживав спиртні напої, оскільки хворів, він був тверезий. Також пояснив, що у нього двоє дорослих дітей з водійськими посвідченнями, тому він рідко їздить сам за кермом за станом здоровя. В той день він автомобілем не керував.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки,відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 пояснив, 16 грудня 2016 року об 23:00хв., водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_3, рухаючись по вул. Артема на перехресті з бул. Шевченко на слизькій дорозі не впорався з керуванням, допустив зіткнення із бордюром. В результаті чого було пошкоджено праве колесо, воно було вивернуто у звязку з пошкодженням шарової опори та нижнього ричагу підвіски автомобіля, у звязку з чим, даний автомобіль своїм ходом рухатися більше не міг. Разом з водієм ОСОБА_2 у автомобілі знаходився ОСОБА_1 Приблизно о 23.15год. ОСОБА_2 зателефонував до ФОП ОСОБА_3, для виклику евакуатору, щоб евакуювати даний транспортний засіб. Приблизно о 23.30год. до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підїхав патруль поліції, який перевіривши документи, поцікавившись ситуацією, поїхали далі. Приблизно о 01.06год. до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підїхав знову патруль поліції, який почав вказувати на те, що автомобіль рухався, він був зупинений та керував ОСОБА_1, хоча він не керував, а сидів в ньому та грівся від холоду. В результаті чого на ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. ОСОБА_1 не згоден з протоколом, не визнає себе винним, вважає дії працівників поліції незаконними. Не визнає факт керування автомобілем. До матеріалів адміністративної справи не надано доказів керування автомобілем. ОСОБА_1 автомобілем не керував, а сидів у ньому та грівся, оскільки була ніч та на вулиці було дуже холодно. Доказів того, що він керував автомобілем немає та до матеріалів справи не додано. Вважає, що адміністративне провадження підлягає закриттю у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки не доказано факту керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2, пояснив, що керував автомобілем він, а не батько. Вони їхали з вул. Карасівської, 13 до магазину. Батько був на підпитку, тому за кермо не сів. Потім вони врізались у бордюр, та після огляду авто, зрозумів, що їхати неможливо, та почав шукати номер телефону через Інтернет, щоб викликати евакуатор. Потім приїхала поліція, запитала чи все добре, на що він відповів «так, чекаємо евакуатор», вони поїхали. А потім знову приїхала поліція. Батько сидів у автомобілі грівся, тому вони і вважали, що саме батько був за кермом. В той день був день народження у його дитини. Але він не вживав спиртних напоїв, був тверезий, оскільки був на лікарняному, хворів, була температура, вживав ліки, а тому він не міг випивати.

З наданих суду пояснень свідка, водія евакуатора ОСОБА_4 вбачається, що 16 грудня 2016 року, близько 00:00годин поступив виклик від начальника, був заказ на виїзд, та номер телефону замовника. Він виїхав не одразу, тому що машина погано заводилась, приїхав близько 02:00годин. Для огляду у судове засідання надав зошит, в якій він записує всі виклики. При приїзді на місце, автомобіль ОСОБА_2 стояв на узбіччі з вивернутим правим переднім колесом. Він підставив лоток і загрузив авто на евакуатор. Коли він приїхав на місто виклику, то на місті був ОСОБА_2. Автомобіль самостійно рухатись не міг.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що він інспектор Управління патрульної поліції. 17.12.2016р. під час несення служби їх увагу привернули громадяни, вони зупинили автомобіль поліції та сказали, що їх машину викрали. При огляді автомобіля, в салоні був мобільний телефон, який як вияснилось належав ОСОБА_1 Також було видно, що машина рухалась, та потрапила у ДТП, врізавшись у бетонний бордюр. На пропозицію подати заяву про угон транспортного засобу отримали відмову. Протокол щодо ДТП не оформлювався, оскільки не було потерпілих. За кермом на момент їх приїзду був ОСОБА_1 На вимогу предявити документи, ОСОБА_1 їх не предявляв, особу встановити не було змоги, тому його було доставлено в управління поліції. Протокол щодо невиконання законних вимог працівника поліції також не складався. В управлінні у нього було виявлено водійське посвідчення, його тимчасово вилучили у нього, після чого були складені матеріали. Тобто підставою для доставлення ОСОБА_1 у відділ поліції було встановлення особи. З тим, що адміністративний протокол про затримання складений з порушенням-згоден, пояснив, що мета була не правильно вказана. Відеоматеріалів що саме правопорушник ОСОБА_1 керував транспортним засобом немає, оскільки вони не збереглись. До висновку про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, прийшли виходячи з того, що саме він сидів за кермом на момент приїзду працівників поліції, після чого пересів на пасажирське сидіння. Також ОСОБА_5 припустив, що можливо за кермом був ОСОБА_2, а після потрапляння в ДТП за кермо сів ОСОБА_1 Також свідок ОСОБА_5 пояснив, що і ОСОБА_1 і ОСОБА_2 мали ознаки алкогольного сп'яніння, однак огляду на стан спяніння ОСОБА_2 не проводився, оскільки під час опитування обох ОСОБА_2 та на час складання протоколу жоден з них не вказав на те, що за кермом був ОСОБА_2

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Факто того, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп'яніння у судовому засіданні ніким не заперечувався.

Однак, як вбачається з переглянутого відеоматеріалу, наданого відповідачем, автомобіль ВАЗ210430-20, державний номерний знак НОМЕР_1, стоїть на узбіччі. В результаті пошкоджень отриманих в ДТП, самостійно рухатись автомобіль не може. В салоні автомобіля на водійському сидінні знаходиться ОСОБА_1 На вимогу працівника поліції надати документи, ОСОБА_1 пересів на пасажирське крісло і повідомив про те, що він не водій. З наданих до суду відеозаписів неможливо встановити, що саме ОСОБА_1 був за кермом і саме він керував автомобілем ВАЗ210430-20, державний номерний знак НОМЕР_1 до того, як автомобіль потрапив у ДТП.

Згідно пояснень ОСОБА_1 та показань свідка ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ210430-20, державний номерний знак НОМЕР_1 до моменту потрапляння у ДТП ОСОБА_2, і цю обставину не спростовує надане до суду відео.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Суд, вивчивши матеріали справи, давши аналіз та оцінку наданим в судовому засіданні доказам, оглянувши відеозапис, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та показання свідків ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4 приходить до висновку про те, що достатніх доказів, які беззаперечно підтверджують, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП, не надано. Факт, що він дійсно керував транспортним засобом в нетверезому стані і саме під час руху було зафіксовано правопорушення, належними і допустимим доказами не підтверджений, внаслідок чого провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтею 247 п.1, 252 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП - закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд міста Маріуполя.

Суддя О.А.Шевченко