Справа № 507/274/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2017 року суддя Любашівського районного суду Одеської області Дармакука Т.П. розглянувши матеріали, які надійшли від взводу роти забезпечення безпеки дорожнього руху УПД ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 (Жовтневе) Любашівського району Одеської області вул. Комарова, 60, -

За ст. 130 ч.1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 18.02.2017 року о 10:20 годині на автодорозі Т-1621 між смт. Любашівка та с. Вишневе (Жовтневе) Любашівського району Одеської області, керував автомобілем НОМЕР_1, при цьому перебував у стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився за допомогою технічного приладу "Драгер-6810", у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, результат тесту № 341 склав 0,97 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 (а) «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року».

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину свою не визнав повністю, пояснив, що увечері 17.02.2017 року він випив 100 грам горілки, а 18.02.2017 року зранку керував автомобілем. У нього є сумнів щодо повірки технічного приладу "Драгер-6810", вважає, що прилад показав невірні показники або працівниками поліції раніше було виготовлено результат тесту, оскільки коли він їхав через залізничний переїзд, поліцейські зупиняли інший автомобіль, водію якого може належати даний результат тесту, при ньому трубку працівники поліції не відкривали, а дали йому продувати вже готовий прилад. Крім того, пояснив, що час проходження тестування на стан сп'яніння не відповідає дійсності, оскільки його зупинили о 11:20 годині, а із тесту вбачається, що тестування на алкоголь проведений о 10:45 годині. В лікарню на медичний огляд їхати йому ніхто не пропонував, хоча він був не проти проходження медичного огляду. Просив не позбавляти його права керування транспортними засобами, а обмежитись лише штрафом або провадження по справі закрити у зв'язку із недоведеністю його вини.

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні просив ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП та провадження по справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, вказуючи на те, що працівниками поліції неправомірно було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, оскільки ОСОБА_1 не згоден був із результатом тесту на стан алкогольного сп'яніння, тому його повинні були доставити до найближчого закладу охорони здоров'я для проходження медичного огляду з метою виявлення стану сп'яніння. Також у нього є сумнів щодо повірки технічного приладу "Драгер-6810".

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1, його представника - адвоката ОСОБА_4, поліцейських із забезпечення безпеки дорожнього руху ГУНП в Одеській обласі - ОСОБА_5Ю та ОСОБА_6, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, виходячи із слідуючого.

Так, допитаний у судовому засіданні поліцейський із забезпечення безпеки дорожнього руху ГУНП в Одеській обласі - ОСОБА_6, пояснив, що 18.02.2017 року ним був зупинений автомобіль марки "Ваз-2106" під керуванням водія ОСОБА_1 Під час перевірки документів він від водія почув запах алкоголю, тому водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти тестування на стан алкогольного сп'яніння. ОСОБА_1 у присутності двох свідків пройшов тест, результат якого склав 0,97 проміле. Після чого було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вину свою визнав, надав письмові пояснення у протоколі, копію протоколу отримав. В лікарню їхати він бажання не виявив, вказуючи на те, що немає необхідності, оскільки він вину свою визнає повністю. Водія ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом, автомобіль марки "Ваз-2106" був переданий за клопотанням ОСОБА_1 громадянину ОСОБА_7.

Допитаний у судовому засіданні поліцейський із забезпечення безпеки дорожнього руху ГУНП в Одеській області - ОСОБА_5, пояснив, що 18.02.2017 року він разом із поліцейським ОСОБА_6 перебував на службі, під час патрулювання був зупинений автомобіль марки "Ваз-2106" під керуванням водія ОСОБА_1 Під час перевірки документів від водія був відчутний запах алкоголю, тому ОСОБА_1 було запропоновано пройти тестування на стан алкогольного сп'яніння. ОСОБА_1 у присутності двох свідків пройшов тест, результат якого склав 0,97 проміле. Після чого було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вину свою визнавав, надавав письмові пояснення у протоколі, копію протоколу отримав. В лікарню їхати не бажав, вказуючи на те, що немає необхідності, оскільки він вину свою визнає повністю. Водія ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом, автомобіль марки "Ваз-2106" був переданий за клопотанням ОСОБА_1 громадянину ОСОБА_7. Він відбирав пояснення у свідків, які вони написали власноручно без будь-якого примусу.

Як вбачається із результату тесту № 341 від 18.02.2017 року, ОСОБА_1 о 10:45 годині пройшов тестування на стан алкогольного сп'яніння, результат склав 0,97 %, із результатом тесту ОСОБА_1 ознайомлений, про що свідчить його підпис на тесті.

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічним засобів від 18.02.2017 року, ОСОБА_1 18.02.2017 року пройшов тестування на вміст алкоголю у присутності двох свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, результат тесту склав 0,97 %. Із результатом огляду на стан сп'яніння ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його особистий підпис.

Свідок ОСОБА_3 надіслав до суду заяву, згідно якої просив слухати справу у його відсутність, пояснення, які він надавав поліцейському підтримав, підстав для зміни пояснення не вбачає. Як видно із письмового пояснення, свідок ОСОБА_3 вказував, що 18.02.2017 року о 10:30 годині його було запрошено працівником поліції в якості свідка. У його присутності водій ОСОБА_1 пройшов тест за допомогою технічного приладу "Драгер", результат тесту склав 0,97 проміле. Скарг на працівників поліції ОСОБА_1 не мав, оскільки факту вживання алкоголю не заперечував.

Свідок ОСОБА_2 надіслала до суду заяву, згідно якої просила справу розглянути у її відсутність, пояснення, які надавала поліцейському підтримала. Згідно письмового пояснення свідок ОСОБА_2 пояснила, що 18.02.2017 року о 10:30 годині її було запрошено працівником поліції в якості свідка. У її присутності водій ОСОБА_1 пройшов тест за допомогою технічного приладу "Драгер", результат тесту склав 0,97 проміле. Скарг на працівників поліції ОСОБА_1 не мав, оскільки факту вживання алкоголю не заперечував.

Окрім того, у протоколі серії АП2 № 150919 від 18.02.2017 року ОСОБА_1 зазначив, що випив горілки вчора сто грам, з протоколом ознайомлений, копію отримав.

Також, винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими, погодився пройти огляд на стан сп'яніння та факту щодо виживання алкоголю не заперечував.

Клопотання ОСОБА_1 щодо витребування інформації про повноваження поліцейського та витребування всієї відеозйомки із реєстратора службового автомобіля, не підлягає задоволенню та розцінюється як умисне затягування розгляду справи з метою уникнення відповідальності через сплив строку для притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що поліцейський із забезпечення безпеки дорожнього руху ГУНП в Одеській області - ОСОБА_6 діяв в межах своїх повноважень та як пояснив поліцейський, оригінал всієї відеозйомки із реєстратора службового автомобіля не зберігається, оскільки за своїми технічними властивостями на реєстраторі може бути збережено відео лише за одну зміну, тому на диску було збережено відео, яке стосується зупинки автомобіля, яким керував ОСОБА_1

Пояснення ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції йому не було запропоновано пройти обстеження в медичному закладі, суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» , затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, передбачено , що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоровя). Проте, ОСОБА_1 із результатом огляду на стан алкогольного сп'яніння погодився, що підтверджується досліженими в судовому засіданні доказами, тому не було підстав для огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння в медичному закладі .

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини, а також надання інших свідчень щодо обставин вчиненого адміністративного правопорушення, суд розцінює як намагання ухилитись від адміністративної відповідальності.

Статті 1, 7 КУпАП передбачають, що громадяни повинні виховуватись у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством. А провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, зокрема, що його об'єктом є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на транспорті, його суб'єктивну сторону, яка виявилась у формі прямого умислу; особу порушника, зокрема, не визнання ним своєї вини та те, що протягом року він не притягувався до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП; ступінь його вини та майновий стан, зокрема те, що ОСОБА_1 не працює. Обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 відсутні.

Суд вважає, що ОСОБА_1 умисно скоїв порушення вимог пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, що мало підвищену суспільну небезпеку, адже створювало загрозу життю, здоров'ю та майну самого порушника та інших осіб, оточуючим об'єктам державного та колективного майна, природі, вказане порушення є грубим.

Таким чином, з метою досягнення визначеної статтею 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобігання вчинення нових правопорушень, на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення за статтею 130 ч.1 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно Закону України "Про судовий збір" із ОСОБА_1 необхідно стягнути 320 грн. судового збору на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 130 ч.1 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 320 грн. судового збору на користь держави.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області.

Суддя : Т.П. Дармакука