Дата документу Справа № 336/94/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/318/17
Єдиний унікальний № 336/94/17 Головуючий в 1-й інстанції - Щаслива О.В.
Категорія - ст. 130 ч.1 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції - Білоконев В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Білоконев В.М., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та її захисника ОСОБА_3, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2, на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 березня 2017 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 березня 2017 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку м. Запоріжжя, громадянку України, яка працює в товаристві «Смак життя» робітником, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень та позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп.

Як зазначено в постанові, 01 січня 2017 року о 14 годині 18 хвилин, ОСОБА_2, в порушення вимог п. 2.9 «а» ПДР керувала автомобілем НОМЕР_1, біля будинку № 140 по вул. Космічній в м. Запоріжжі в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується актом огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також висновком щодо результатів медичного огляду комунальної установи «Обласний клінічний наркологічний диспансер».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає зазначену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови не було враховано наступне: «01.01.17 я керувала своїм автомобілем та була зупинена працівниками поліції в м. Запоріжжя на перетині вулиць Космічної та траси Київ-Симферополь близько 12:00.

Працівники поліції, що зупинили мене, не повідомивши навіть про причину зупинки. одразу ж сказали, що я перебуваю у стані алкогольного сп'яніння і почали складати відповідний протокол.

Повідомляю, що жодної ознаки перебування мене у стані алкогольного сп'яніння не було: чітка мова, чіткі рухи тощо.

Працівники поліції наполягали на обстеженні на стан алкогольного сп'яніння оскільки за їх твердженням від мене вони почули запах алкоголю.

Я повідомила, що приймаю лікарські препарати, зокрема Протефлазід, в якому міститься етиловий спирт, однак приймання препарату не впливає на здатність водити автомобіль. В ході складання протоколу я розхвилювалася, і в мене прискорилося серцебиття. Я за рекомендацією лікаря прийняла ліки (Корвалол), в яких також міститься етиловий спирт, однак ці ліки також не впливають на здатність керувати автомобілем.

Працівники поліції не повірили мені та змусили мене дмухати в пристрій «Драгер» в приміщенні, де знаходились поліцейські, а ,оскільки я не була згодна із результатами проходження такого тесту, вони змусили мене проходити медичний огляд на встановлення у мене стану сп'яніння в медичному закладі.

При проходженні огляду в медичному закладі я також повідомляла про вживання лікарських препаратів на основі етилового спирту, однак медичні працівники також не зважили на мої пояснення і примусили мене дмухати в пристрій, аналогічний тому, в який я дмухала на місці зупинки. При цьому мені видали мундштук раніше бувший у вжитку і не показали результатів тесту на приладі, а сказали усно, що прилад показав на наявність у мене стану алкогольного сп'яніння.

Я з цим також не погодилася і вимагала лабораторного дослідження для того, щоб підтвердити відсутність у мене стану алкогольного сп'яніння, а також для того, щоб в майбутньому можливо було б провести повторне дослідження в незалежній лабораторії, використовуючи відібрані біологічні зразки.

Мені було відмовлено у лабораторному дослідженні медичним працівником, а також працівник поліції повідомив мені, що при проходженні тесту на алкоголь за допомогою зазначеного приладу, лабораторне дослідження не проводиться.

На мою вимогу показати мені тестер, на якому мене перевіряли, а також сертифікат відповідності на нього та свідоцтво про повірку працівник поліції повідомив, що всі ці документи, а також сам пристрій буде наданий на лише на вимогу суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Процес проходження мною медичного обстеження працівник патрульної поліції знімав на відео за допомогою боді-камери, але суд відмовив мені в дослідженні відеоматеріалів, які були зроблені патрульними поліцейськими при оформленні матеріалів щодо мене за ст. 130 КУпАП.

Також хочу повідомити, що поняті, які мали бути присутніми при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, були запрошені працівниками поліції лише для того, щоб засвідчити, як я дмухала у «Драгер», ні при складанні протоколу, ні при його підписанні їх не було, що означає те, що вони заздалегідь поставили свої підписи на пустому бланку протоколу та поїхали.

Хочу акцентувати увагу суду на те, що при медичному обстеженні мене на стан алкогольного сп'яніння я лише одноразово проходила тест на вищезазначеному пристрої, ніякої повторної перевірки через 20 хвилин, як того вимагає законодавство не проводилося, мені навіть не дали для ознайомлення акт медичного огляду і я не мала можливості навіть заперечити результати такого огляду, оскільки фактично ніякого огляду не проводилося, окрім проходження тесту на так званому «Драгері».

Вважає дії працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно мене незаконними, також вважаю проведення медичного огляду на стан сп'яніння таким, що не відповідає порядку, передбаченому Наказом МВС та МОЗ від 09.11.15 №1452/735 Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Для підтвердження своїх пояснень вона просила суд витребувати із медичного закладу сертифікат та свідоцтво про повірку технічного засобу, за допомогою якого мене перевіряли на стан алкогольного сп'яніння у медичному закладі, викликати для дачі пояснень працівників патрульної поліції, які складали щодо мене протокол про адміністративне правопорушення, а також доправляли мене до медичного закладу для перевірки на стан алкогольного сп'яніння, викликати свідків, які зазначені у відповідному протоколі, з'ясувати, на підставі чого мені було відмовлено у проходженні лабораторного дослідження з використанням біологічних зразків.

Оскаржуване рішення винесене за неявки усіх зазначених осіб (окрім одного свідка) у судове засідання, що перешкодило ухвалити рішення, яке б грунтувалося на повному та всебічному дослідженні усіх обставин справи. Просить скасувати постанову, закрити провадження в адміністративній справі щодо притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КупАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши в судовому засіданні особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та її захисника ОСОБА_3, які підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З огляду на встановлені суддею суду першої інстанції обставини справи, які викладені в оскаржуваній постанові, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду і є доведеною, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, незважаючи на невизнання ОСОБА_2 вини, зокрема про те, що вона керувала автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, а вживала ліки, які містять етиловий спирт, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 01.01.2017 року серія АП2 № 319163 щодо порушення нею вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України (а.с.2); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, згідно якого ОСОБА_2 перебувала в стані алкогольного сп`яніння (ас. 5); поясненнями свідків (а.с. 6,7).

Дослідивши в судовому засіданні наведені докази суддя суду першої інстанції згідно до вимог ст. 252 КУпАП надав їм належну оцінку, перевіривши відповідно до ст. 251 КУпАП їх на предмет належності та допустимості, у зв'язку з чим вірно встановив фактичні обставини справи щодо наявності в діях ОСОБА_2 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому суддею виконані вимоги ст. ст. 280, 283 КпАП України і повно, всебічно розглянуті всі обставини справи, дотримані вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення, викладені мотиви, на яких ґрунтується висновок суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Доводи апелянта про те, що перед її зупинкою працівниками поліції, вона приймала лікарські препарати, які містять етиловий спирт, апеляційний суд сприймає як спробу уникнути адміністративну відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення.

Інші доводи апелянта не впливають на доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

За таких умов, суд апеляційної інстанції доходить висновку про наявність в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав, які б свідчили про незаконність постанови, а тому відповідно і до задоволення скарги ОСОБА_2

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні порушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 березня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області В.М. Білоконев