ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Подзігун Г. В., розглянувши протокол про вчинення

ОСОБА_1, 22.09.1975 р. н., уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючим у КО «Слюсар сантехнік», мешкаючим за адресою: АДРЕСА_1,

адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

27 листопада 2016 року відносно ОСОБА_1 складено протокол серії АП1 № 132050 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно з яким останній 27 листопада 2016 року близько 13 год. 20 хв. керував транспортним засобом ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1, в м. Миколаєві по вул. Кіровоградській в районі буд. 51, з явними ознаками наркотичного спяніння (не реагування зіниць ока на світло, виражене тремтіння пальців рук, зміна покрову шкіри). Від проходження медичного огляду в медичному закладі на місці зупинки ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. При цьому, згідно висновку медичного огляду № 1441 від 27.11.16 року водій відмовився від проходження медичного огляду в медичному закладі на визначення стану наркотичного спяніння, оскільки відмовився від здачі біологічного середовища, посилаючись на відсутність фізіологічної потреби.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не погодився із обставинами вчиненого правопорушення. При цьому, зазначав, що його було зупинено працівниками патрульної поліції, які виявили у нього, на їх думку, ознаки наркотичного спяніння. У подальшому, ОСОБА_1 із працівниками поліції поїхав до Миколаївського обласного наркологічного диспансеру, де йому було запропоновано здати біологічний матеріал для проведення відповідних хіміко-токсикологічних досліджень. В той же час, через відсутність фізіологічної потреби ОСОБА_1 не зміг здати біологічного середовища, однак не відмовлявся від проходження медичного огляду, однак лікарем було складено акт та висновок № 1441, після чого інспектор поліції склав протокол про відмову водія від проходження огляду.

У подальшому, ОСОБА_1 зазначив, що він поїхав для того, щоб випити кави, після чого о 17:00 год. того ж дня повернувся до МОНД та пройшов медичний огляд на стан спяніння, в ході якого було встановлено, що водій ОСОБА_1 є тверезий.

На підтвердження вказаних слів ОСОБА_1 та його представник надали відповідні медичні документи (виписку із медичної карти амбулаторного хворого № 4295 від 27.11.2016 року; результат досліджень за допомогою газоаналізатору «Алкотест «Драгер»; копію результату токсикологічного дослідження № 2068 від 29.11.2016 року та копію журналу реєстрації медичних оглядів на стан спяніння).

Враховуючи наведені пояснення, вивчивши матеріали додані до адміністративного протоколу, доходжу до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція зазначеної статті є бланкетною та відсилає у даному випадку на конкретні положення Правил дорожнього руху України.

Так, згідно протоколу серії АП1 № 132050 від 27 листопада 2016 року інспектор поліції кваліфікував дії водія ОСОБА_1 як порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України. У якості основного та єдиного доказу винуватості ОСОБА_1, поліцейський посилається на медичний висновок № 1441 від 27.11.2016 року. Між тим з вказаного висновку вбачається, що при огляді ОСОБА_1 заключний діагноз встановити не можливо в зв'язку з відсутністю хіміко-токсикологічних досліджень та встановлено відмову від забору біологічних середовищ, посилаючись на відсутність фізіологічного бажання. Однак, у даному випадку відсутність фізіологічного бажання з боку ОСОБА_1 не можна трактувати як відмову від проходження медичного огляду у вигляді активних дій по ухиленню від огляду або вольового не бажання його проведення. При цьому ОСОБА_1 одразу погодився на пропозицію поліцейського прослідувати до медичного закладу, доклав усіх зусиль до проходження медичного огляду.

За такого, вважаю що інспектор поліції безпідставно послався на медичний висновок № 1441 від 27.11.2016 року та дійшов хибного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 порушення п. 2.5 ПДР України.

Інших об'єктивних доказів винуватості ОСОБА_1 поліцейськими не надано.

Більше того, відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого № 4295 від 27.11.2016 року, результату досліджень за допомогою газоаналізатору «Алкотест «Драгер», копії результату токсикологічного дослідження № 2068 від 29.11.2016 року та копії журналу реєстрації медичних оглядів на стан спяніння, стан сп'яніння ОСОБА_1 не підтвердився та йому поставлено діагноз "Тверезий".

У зв'язку із викладеним, оскільки факт відмови ОСОБА_1 від проведення медичного огляду на з'ясування стану наркотичного сп'яніння матеріалами справи не підтверджено, а за такого вважаю що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та провадження щодо нього підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 34, 283-285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1, 22.09.1975 р. н., адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області протягом десяти днів.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН