Провадження № 3/554/251/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 січня 2017 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві у залі суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП і матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_1, 17 серпня 1979року народження, уродженки і мешканки ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, не працюючої, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, має на утриманні неповнолітню дитину, до адміністративної відповідальності не притягувалася

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу складеного старшим інспектором Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області підполковником поліції ОСОБА_2 «ОСОБА_1 не виконала свої батьківські обовязки по вихованню свого неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що виразилося в тому, що він не ходить на навчання до ДНЗ «ПЦПТО» з 26 вересня 2016 року без поважних причин», що на думку ініціатора складення протоколу є вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Після розяснення відповідно до ст. 268 КУпАП прав особі, що притягується до адміністративної відповідальності, в тому числі права на захист, тобто користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, в судовому засіданні ОСОБА_1 вини у вчиненні інкримінованого їй правопорушення не визнала та показала, що належним чином виконує свої обовязки по вихованню свого неповнолітнього сина і робить все для того, щоб він відвідував заняття в училищі, але він цього уникає, йдучи з дому і не відвідуючи училища. Нею створені всі належні умови для його навчання і проживання, але вона не може вплинути на сина, щоб той відвідував навчання. Винуватою себе в цьому не визнає, оскільки робить все для того, щоб переконати сина в неправильності його поступків.

Заслухавши її пояснення, дослідивши матеріали, додані до протоколу, суд приходить до висновку про відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй правопорушення та необхідності закриття справи за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

У відповідності до чинного законодавства частиною 1 ст. 184 КУпАП встановлена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обовязків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Як видно із змісту протоколу, він складений з грубими порушеннями вимог ст. 256 КУпАП, яка встановлює, що в протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, повинні бути зазначені: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. У разі відмовлення особи, яка вчинила правопорушення, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

При складенні протоколу порушникові розяснюються його права і обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один із яких під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності (ч. 2 ст. 254 КУпАП).

Ці вимоги закону ініціатором складення протоколу були грубо порушені.

Судом встановлено, що Протокол про адміністративне правопорушення має суттєві недоліки у ньому, зокрема, суть адміністративного правопорушення не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у частині 1 статті 184 КУпАП, диспозиція якої є бланкетною, оскільки не розкрито зміст порушення норми закону, а лише констатовано факт вчинення такого порушення та зроблено посилання на норму, що є недопустимим, так як порушує право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Ініціатором складення протоколу не надано також доказів того, що ОСОБА_1, як мати, не створила належних умов проживання, навчання та виховання її неповнолітнього сина або не займалася його вихованням.

Протокол виконаний незрозумілим почерком, який практично не піддається прочитуванню, що позбавляє суд можливості зрозуміти його зміст, оформлений неохайно, всупереч Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України 6 листопада 2015 року № 1376 та без додержання вимог, які зазначені в статті 256 КУпАП, що позбавляє суд можливості приймати його до уваги як доказ по справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч цих вимог до протоколу не додано будь-яких доказів, які б безперечно підтверджували факт ухилення порушницею від виконання нею обовязків матері по вихованню своєї дитини.

Отже, на підставі наведеного суд приходить до висновку про те, що порушниця не вчинювала будь-яких конкретних дій, які б могли інкримінуватися як невиконання батьками або особами, що їх заміняють, обовязків щодо виховання дітей, що свідчить про відсутність самої події правопорушення.

Відповідно до п. 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Будь-яких доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення ініціатором складення протоколу не надано і посилання на них в самому протоколі не наведено, а тому констатація факту вчинення нею адміністративного правопорушення в протоколі є припущенням, яке на доказах не грунтується.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі наведеного суд приходить до висновку про відсутність в діяннях складу інкримінованого їй правопорушення, так як висновки ініціатора складення протоколу про її винуватість у цьому не ґрунтуються на наданих доказах, протокол про адміністративне правопорушення, не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, що виключає притягнення особи до відповідальності, а з змісту протоколу не слідує, що мала місце сама подія вчинення правопорушення.

Керуючись статтями 247, 283 та 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Закрити справу щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А. Г. Савченко