Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 337/3408/16-п Головуючий в 1 інстанції Гнатик Г.Є.
Провадження №33/778/4/17 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2017 року місто Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі судді Дадашевої С.В.,

за участю особи, відносно якого складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_2,

розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, на постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 14 листопада 2016 року, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 20 серпня 2016 року о 08-13 год. у м. Запоріжжі, по вул. Задніпровський, 68, керував автомобілем «Nissan Maxima», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_3 просить вищевказану постанову суду щодо ОСОБА_5 скасувати та закрити провадження по справі. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що ОСОБА_4 не керував транспортним засобом і не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння в якості пішоходу, що підтверджується показаннями допитаних судом свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 Крім того вказує, що співробітники поліції порушили установлений порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння (постанова № 1452/735 від 28 жовтня 2015 року, постанова №1103 від 17 грудня 2008 року), що у відповідності до ст.266 КУпАП тягне недійсність такого огляду.

Вислухавши:

захисника - адвоката ОСОБА_3, який у судовому засіданні від 02 лютого 2017 року свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити. Зазначив про те, що свідків події на місці не було, останні зявились лише у відділенні поліції, прибору «Драгер» у працівників патрульної служби на місці також не було, при затриманні ОСОБА_5 були порушенні його право на захист;

ОСОБА_4, який підтримав апеляційну скаргу свого захисника - адвоката ОСОБА_3,

перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

При розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_4 заперечував факт вчинення ним вищевказаного правопорушення та зазначив, що 20 серпня 2016 року його автомобіль вже стояв на проїзній частині по вулиці Задніпровській у м.Запоріжжі. Автомобіль стояв там кілька годин, його знайомий віддав йому ключі від автомобіля і він, приблизно о 08-00 годині ранку підійшов до автомобіля, сів на водійське сидіння, взяв речі: планшет, документи, ключі і вийшов з авто. В цей час до автомобіля підїхав патруль і попросив його надати документи на автомобіль, запропонували пройти медогляд на стан алкогольного спяніння. Він повідомив поліцейських, що автомобілем він не керував, тому, як водій він відмовляється від проходження огляду, а як пішохід згоден його пройти. При цьому, поліцейські розяснили йому його права На місці стоянки авто, не було понятих, їх запросили вже у відділку поліції. Він не керував транспортним засобом, тому просить закрити провадження по справі.

Суд дійшов правильного висновку про те, що факт вчинення ОСОБА_4 зазначеного правопорушення підтверджується відомостями, які зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.1), згідно з якими, ОСОБА_4 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння, від огляду на стан спяніння відмовився в присутності двох свідків, від керування транспортним засобом був відсторонений; поясненнями свідків ОСОБА_10, ОСОБА_7 (а.с.6, 7); відомостями щодо відмови ОСОБА_4 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, зафіксованими в акті огляду та у рапорті поліцейського (а.с.11).

Допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_10, ОСОБА_7 підтвердили свої пояснення, що містяться в матеріалах справи, зазначивши, що у відділку поліції, куди доставили ОСОБА_4, останній відмовився від проходження огляду на стан спяніння як на місці так і в закладі охорони здоровя. З пояснень свідка ОСОБА_11 вбачається, що такий огляд ОСОБА_4 не відмовлявся пройти лише у якості пішохода.

Поліцейський роти №1 батальйону №3 ОСОБА_12 підтвердив обставини, які викладені ним в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_4, та у його рапорті.

Судом першої інстанції дана належна оцінка відеозапису, наданому поліцейським ОСОБА_13, відповідно до якого, автомобіль Ніссан рухається по вул.Задніпровський у м. Запоріжжі, а після зупинки транспортного засобу, скло водійських дверей опустив ОСОБА_4, який керував вказаним автомобілем.

Зазначеним відеозаписом спростовуються твердження ОСОБА_4 про те, що він не керував транспортним засобом.

Є безпідставними доводи захисника в апеляційній скарзі про недійсність огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, яке полягало у відмові від проходження такого огляду, тобто за невиконання водієм вимог п.2.5 ПДР України.

Наявність підстав для вищевказаного огляду підтверджується вищевказаним відеозаписом, який був відтворений і при апеляційному розгляді.

Доводи апелянта про те, що він погоджувався пройти відповідний огляд але у якості пішохода, суперечать цьому відеозапису, згідно з яким, всі дії ОСОБА_4 були направлені на ухилення від такого огляду, як на місці зупинки транспортного засобу, так і у відділку поліції, на що обґрунтовано вказав суд в с оскаржуваній постанові.

Вказані дії ОСОБА_4 зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків.

Те, що вказаний протокол складався не на місці зупинки транспортного засобу, а у відділку поліції, не свідчить про недостовірність відомостей, в цьому протоколі викладених, та не суперечить положенням ст.259 КУпАП.

Фактів порушення процесуальних прав ОСОБА_4 при складенні вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення при апеляційному розгляді не встановлено.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Пояснення свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8, на які посилається апелянт, висновків суду теж не спростовують.

Свідок ОСОБА_9 зазначила, що є знайомою ОСОБА_4 У вказаний у протоколі день вранці її зустрічав чоловік - ОСОБА_8, який їй повідомив, що бачив, як до автомобілю ОСОБА_4 підїхав автомобіль поліції. Коли вони з чоловіком підійшли до вказаного місця, то побачили, що автомобіль ОСОБА_4 стоїть на обочині, а поліцейські спілкуються із ОСОБА_4, але зміст цієї розмови вона не чула. Потім підїхав ще один патрульний автомобіль. ОСОБА_4 посадили у авто і повезли до відділку поліції, куди поїхали і вона з чоловіком. Водійське посвідчення ОСОБА_4 поліцейські передали її чоловікові, у відділку поліції вони писали пояснення.

Свідок ОСОБА_8, дав пояснення, аналогічні поясненням ОСОБА_9, окрім того, зазначив, що у вищевказаний день в районі перехрестя вул.Гудименка і вул.Задніпровської він побачив автомобіль ОСОБА_4, на водійському сидінні знаходився ОСОБА_4, до нього підїхав автомобіль поліції. Коли поліцейські підійшли до автомобілю ОСОБА_4, останній вийшов з автомобіля. Після того, як він зустрів свою дружину та розповів про вищевикладене, вони підійшли і він процікавився, що трапилось. на що працівники поліції повідомили, що ОСОБА_4 знаходиться у стані алкогольного спяніння. ОСОБА_4 наполягав, що автомобілем він не керував, а прийшов забрати свої речі. Потім технічний паспорт за згодою ОСОБА_4 поліцейські передали йому, а ОСОБА_4 повезли у відділок поліції, вони також направились до цього відділку, куди були запрошені свідки, яких по вул.Задніпровській не було. Він не відчував від ОСОБА_4 запаху алкоголю.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, а також обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2016 року, якою ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1