АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/91/17 Головуючий у першій інстанції: Овчаренко Н.Г.
Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 січня 2017 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, за участю: ОСОБА_3; ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень на користь держави,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень на користь держави.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_3, 10.10.2016р. приблизно о 01.06 годині біля будинку №12 на пл. Вокзальна в м. Дніпро, керуючи автомобілем НОМЕР_1, у порушення п.10.1 ПДР України, перед початком руху не переконався в безпеці і не створенні перешкод іншим учасникам руху, в наслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, чим скоїв правопорушення передбачене ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що постанова суду є незаконна, а викладенні в ній висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

При цьому апелянт вважає, що він не порушував п. 10.1 ПДР України, який йому інкримінується в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки доказів цього у матеріалах справи відсутні. Звертає увагу суду на те, що дана ділянка руху має дві смуги, де ліва смуга призначена для паркування. Зіткнення відбулося на лівій полосі руху через те, що саме потерпілий не дотримуючись руху в своїй правій смузі, виїхав на його полосу та здійснив зіткнення.

На думку апелянта ОСОБА_4 порушив п. 11.2 ПДР України, оскільки повинен був рухатися ближче до правого краю проїзної частини. Тому апелянт вважає, що причинно-наслідковим зв'язком настання ДТП стало саме не дотримання ОСОБА_4 п. 11.2 ПДР України.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 підтримав подану ним апеляційну скаргу, підтвердив викладенні в ній доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_4 в свою чергу вважав, що постанова суду є законною, тому просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП є законним та відповідає матеріалам та обставинам справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 068134 від 10.10.2016 року, ОСОБА_3 інкримінується те, що він порушив п. 10.1 ПДР України.(а.с. 1)

Згідно до п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

В судовому засіданні у суді першої інстанції було допитано учасників пригоди ОСОБА_3 та ОСОБА_4, було досліджено докази, які містяться в матеріалах справи, після чого судом було прийнято рішення.

ОСОБА_3 у судовому засіданні вину у дорожньо-транспортній пригоді не визнав, клопотання про проведення авто-технічної експертизи у встановленому законом порядку не заявляв.

ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_3

Судом було вислухано думку учасників дорожньо-транспортної пригоди та їхнім поясненням було надано належну оцінку.

Крім того, судом першої інстанції були досліджені письмові матеріали справи та обґрунтовано враховані в якості доказів вини правопорушника.

Так ОСОБА_4 безпосередньо після ДТП, зазначав у поясненнях, що він 10.10.2016 року приблизно о 01 годині 20 хвилин керував автомобілем «Деу Сенс» н.з. НОМЕР_4 в м. Дніпро по пл. Вокзальна зі сторони вул. Вокзальна 2 в сторону вул. Вокзальна 1. Навпроти вул. Вокзальна 12, автомобіль НОМЕР_3 стояв у лівому ряду проїзної частини, почав рух не переконавшись у своєму маневрі в результаті чого відбулося ДТП. (а.с.2)

ОСОБА_3 в своїх поясненнях стверджував, що він в день подій на автомобілі НОМЕР_3, включивши сигнал правого повороту, подивившись в бокове скло та в дзеркало заднього виду, переконався у відсутності транспортних засобів, які б могли створити небезпеку для руху, почав рух, об'їжджав з правої сторони спереду стоячий автомобіль. Від'їхавши від лівого краю проїзної частини метр, півтора метри в нього в'їхав автомобіль «Деу» н.з. НОМЕР_4, який рухався на великій швидкості.(а.с.3)

Тобто з вищевказаних письмових пояснень учасників пригоди, вбачається, що ОСОБА_3 дійсно перед тим, як здійснити маневр, а саме перед початком руху не переконався в безпеці і не створенні перешкод іншим учасникам руху, скоїв зіткнення з автомобілем «Деу Сенс» н.з. НОМЕР_4, яким керував ОСОБА_4.

При цьому суд апеляційної інстанції не бере до уваги пояснення водія ОСОБА_3 в частині того, що перед початком руху він переконався у безпеці свого маневру, оскільки при наявності вказаного факту, даної дорожньо-транспортної пригоди не відбулося б.

Також підтвердженням того, що ОСОБА_3 порушив п. 10.1 ПДР України є схема дорожньо-транспортної пригоди, на якій було зазначено працівником поліції ділянку дорожнього руху на якому відбулося ДТП, рух транспортних засобів, місце зіткнення, та самі транспортні засоби після їх зіткнення. Крім того з схеми пригоди дійсно вбачається, що автомобіль «Деу Ланос» н.з. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3 змінив напрямок руху. Дану схему учасники пригоди підписали без будь-яких зауважень. (а.с.4)

Фототаблицею, яка знаходиться в матеріалах справи підтверджується, що автомобілі учасників пригоди отримали в наслідок дорожньо-транспортної пригоди механічні пошкодження, які були зазначені у схемі ДТП на зворотному боці.(а.с.5)

Під час апеляційного перегляду учасники пригоди надали аналогічні пояснення, які вони надавали під час судового розгляду.

При цьому ОСОБА_4 пояснив, що після зіткнення ОСОБА_3 моментально від'їхав від місця зіткнення. Також зазначив, що швидкість його руху була не більше 20 км/год, оскільки на даній ділянці руху постійно знаходяться пішоходи. Звертав увагу, що ОСОБА_3 перед зміною напрямку руху не включивши покажчика повороту, різко виїхав перед ним, внаслідок чого сталося зіткнення.

В судовому засіданні ОСОБА_3 не заперечував того факту, що він після зіткнення від'їхав від місця пригоди, мотивуючи це тим, щоб не заважати іншим учасникам пригоди.

Отже, переглядаючи матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_3 порушив п. 10.1 ПДР України.

Доводи апеляційної скарги апелянта в частині того, що в даному ДТП винен водій ОСОБА_4, оскільки порушив п. 11.2ПДР України, є необґрунтованими, з цих підстав суд не приймає їх до уваги.

Крім того, відповідно до п. 11.1 ПДР України кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16 , 5.17.1 , 5.17.2 , а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними. З фототаблиць та схеми ДТП вбачається, що роздільної ліній на ділянці дорожнього руху, де відбулася пригода, не було, тому ОСОБА_4 самостійно як і передбачено вимогами ПДР вибрав напрямок руху на вказаній ділянці дороги. Отже доводи правопорушника про те, що потерпілий порушив п.11.1 ПДР, голослівні.

Крім того суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до ст.ст 7, 256, 278 КУпАП розгляд справи судом проводиться у межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно особи, щодо якої його складено, та вирішувати винність іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди, як того просить апелянт, суд позбавлений можливості.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень на користь держави - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.П. Піскун