ПОСТАНОВА

Іменем України

03.04.2017 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Вернік В.М., розглянув матеріали, які надійшли від Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, найманого працівника Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ч.1 ст.164 КпАП України,

УСТАНОВИВ :

17.03.2017 року на розгляд Жмеринського міськрайонного суду надійшли адміністративні матеріали щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, за ознаками того, що він о 12 годині 05 хвилин 27.01.2017 року в районі 150-го км. автомобільної дороги сполученням Житомир Могилів-Подільський здійснював надання послуг з перевезення пасажирів по маршруту "Жмеринка-Токарівка" автобусом "Мерседес-Бенц 6150", державний номерний знак НОМЕР_1, без державної реєстрації як субєкта господарювання та одержання ліцензії на даний вид діяльності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні вказаного правопорушення не визнав. Вказав, що за вказаних обставин його зупинення спільно працівниками Укртрансбезпеки та дорожньої поліції він надав їм для огляду визначений статтею 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" вичерпний перелік документів на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, а саме: для водія автобуса посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на иікроавтобус, маршрутний лист, схему маршруту, розклад руху, таблицю вартості проїзду, трудовий договір із первізником ФОП ОСОБА_2 та копію свідоцтва про підприємницьку діяльність останнього і копію його ліцензії на право здійснення діяльності із пасажирських перевезень. Зауважив, що того дня він здійснював перевезення пасажирів по маршруту "Жмеринка-Токарівка", виконуючи свої посадові обовязки на підставі трудового договору від 28.09.2011 року із вказаним суб'єктом підприємницької діяльності. Просив закрити провадження у справі з наведених підстав.

Захисник ОСОБА_3 просив провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правоворушення у діях ОСОБА_1 через те, що останній. не є субєктом господарювання, він не здійснював господарської діяльності, а лиши є найманим працівником, який працює за трудовим договором.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, суддя доходить наступного.

Згідно ч.1 ст.164 КУпАП провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди) тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Згідно положень ст.1 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" визначено, зокрема, що ліцензія це документ, що надається органом ліцензування, на право провадження субєктом господарювання визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, в електронному вигляді (запис про наявність ліцензії у такого субєкта господарювання в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) або на паперовому носії.

Відповідно до положень ч.1,2 ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Так, згідно пояснень в судовому засіданні ОСОБА_1, а також даних копії трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 28.09.2011 р. (а.с.71) та змінами до нього (а.с. 72) Фізична особа - підприємець ОСОБА_2, який надає транспортні послуги, найняв на роботу фізичну особу ОСОБА_1 на посаду водія автобуса.

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця (а.с. 60) ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець, ФОП ОСОБА_2 має ліцензію Головної державної інспекції на автомобільному транспорті (ГОЛОВАВТОТРАНСІНСПЕКЦІЯ) Міністерства транспорту та звязку серії АГ №503331 від 29.12.2010 р., строк дії ліцензії необмежений, дозволений вид робіт внутрішні перевезення пасажирів автобусами (а.с. 61)

Згідно копії ліцензійної картки серії АА №678023 до ліцензії серії АГ №503331 від 29.12.2010 року ліцензіат ОСОБА_2 має право на перевезення пасажирів автобусом MERCEDES-DENZ 615 D, тип автобус D, д.н.з. НОМЕР_2. (а.с. 73).

Згідно пояснень в судовому засіданні ОСОБА_1, а також наданих його представником копій таблиць вартості проїзду на приміському автобусному маршруті загального користування Жмеринка-Токарівка, погоджених начальником управління транспорту Вінницької ОДА ОСОБА_4 (а.с. 62, 63, 64) визначено вартість проїзду на даному маршруті; розкладом руху автобусів на маршруті "Жмеринка-Токарівка", затвердженому начальником управління транспорту Вінницької ОДА ОСОБА_4 (а.с. 65, 66,67), визначено розклад руху автобусів по вказаному маршруту та визначено схему приміського автобусного маршруту "Жмеринка-Токарівка" (а.с. 68); виїзд автобусу державний номерний знак НОМЕР_2, водій ОСОБА_1 здійснював відповідно до шляхового листа №0000659 (а.с. 69-70)

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини від 21.07.2011 року у справі "Коробов проти України", п.65), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства", п.161).

Відповідно до положень ч.1,2 ст.6 Конвенції 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Наведене кореспондується із правилами ст.7 КУпАП, в силу якої ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Статтею 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Документи для регулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

З урахуванням наведеного, доходжу висновку про недоведеність в даному конкретному випадку належними та допустимим доказами наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП за ознаками провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, оскільки складений щодо нього протокол про адмністративне правопорушеня від 27.01.2017 року не містить жодних відомостей щодо належності індивідуально ОСОБА_1 до суб'єктів господарської діяльності, що передбачало б потребу такої державної реєстрації ним, надто з огляду на визначену вказаною нормою Закону України "Про автомобільний транспорт" переліку документів саме для водія автобуса, яким передбачено здійснення пасажирських перевезень; а також стосовно їх здійснення без одержання ліцензії на такий вид діяльності, обов'язковість якої прямо передбачена лише для автомобільного перевізника, яким у даному конкретному випадку ОСОБА_1 персонально не є, будучи лише найманим працівником. Натомість з наданих в судовому засіданні пояснень ОСОБА_1 та документів вбачається, що ним, як найманим працівником водієм автобусу здійснювались регулярні пасажирські перевезення, а автомобільний перевізник ОСОБА_2, як фізична особа - підприємець, я яким ОСОБА_5 уклав трудовий договорі, має ліцензію на здійснення господарської діяльності повязаної із перевезенням пасажирів.

Відтак, можливість встановлення поза розумним сумнівом обгрунтованості вказаної у протоколі обставини щодо провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів на автобусі на транспортному засобі MERCEDES-DENZ 615 D, державний номерний знак НОМЕР_2, без одержання ліцензії на даний вид діяльності не є очевидною, будучи запереченими не лише ОСОБА_1, а й спростованими наданими ним та дослідженими в судовому засіданні доказами.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення не вказано жодного свідка наведених у ньому обставин, проте відомості, внесені до даного протоколу уповноваженою службовою особою, не мають переваг над запереченнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а тому згідно превалюючого принципу невинуватості особи усі сумніви підлягають тлумаченню саме на користь ОСОБА_1

Спрямовані до суду заява представника ТОВ "Жмеринське АТП-10512" щодо спричинення діями ОСОБА_1 збитків вказаному підприємству не спростовує наведених висновків суду, оскільки додані до заяви копії судових рішень не стосуються власне ОСОБА_1, за можливості їх поширення на його роботодавця, проте, з'ясування обставин щодо невиконання останнім рішень суду в межах адміністративної справи щодо іншої особи вочевидь не передбачено.

З врахуванням наведених підстав, внаслідок недоведення належними та допустимим доказами наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, доходжу висновку, що провадження в даній справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.62 Конституції України, ст.7, 221, п.1 ст.247, ст.252, 266, 283, 284 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути апеляційна скарга особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її представником, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Вернік В.М.