ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Якуші Н.В.

при секретарі Коломойцеві М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова заяву ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання постанови суду по справі про порушення митних правил у відношенні ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся ОСОБА_1 із заявою про зміну способу та порядку виконання постанови суду №640/14475/15-п, в якій останній зазначив, що для виконання постанови Апеляційного суду Харківської області від 12 січня 2016 року щодо повернення йому 200000 доларів США, які були вилучені спеціальною доглядовою групою Харківської митниці 04 лютого 2009 року та зберігаються а АТ «Укрексімбанк» згідно з прибутковим позабалансовим ордером №3455 від 09.11.2010 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження №50824238.

Вказав, що у межах виконавчого провадження та на підставі ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем було подано заяву про розяснення подальшого виконання рішення апеляційного суду із посиланням на те, що є незрозумілим резолютивна частина постанов Апеляційного суду Харківської області від 12.01.2016 року.

Зазначив, що вказану заяву було задоволено та постановою Апеляційного суду Харківської області від 16 серпня 2016 року було розяснено, що боржником в частині ОСОБА_1 200000 (двісті тисяч) доларів США, які були вилучені спеціальною доглядовою групою Харківської митниці 04 лютого 2009 року та зберігаються в АТ «Укрексімбанк» згідно з прибутковим позабалансовим ордером № 3455 від 09.11.2010 року є юридична особа - ОСОБА_2 акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (АТ «УКРЕКСІМБАНК», ідентифікаційний код 00032112), розташована за адресою: 03150, м. Київ, вулиця Антоновича, будинок 127.

Вказав, що постановою про зміну сторони виконавчого провадження №50824238 від 14.09.2016 року було змінено сторону виконавчого провадження, боржника для подальшого виконання рішення Апеляційного суду Харківської області від 12 січня 2016 року на боржника ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», проте 15 листопада 2016 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві. Вказана постанова мотивована тим, що 21.10.2016 року на адресу відділу надійшла заява ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», в якій зазначено, що місцем зберігання валютних цінностей, визнаних речовим доказом визначено уповноважений банк, а саме: АТ «Укрексімбанк» у м. Луганськ, який знаходиться за адресою: м. Луганськ, вул. Оборонна, 4-Л. У заяві банком вказувалось, що прибутковий позабалансовий ордер №3455 від 09.11.2010 року свідчить про те, що 09.11.2010 року філією АТ «Укрексімбанк» у м. Луганськ було зараховано на позбалансовий рахунок цінності у кількості 2 (двох) мішків грошових коштів, тобто без розкриття цих мішків та без перевірки їх змісту. Також у заяві банку зазначено, що вказані мішки з речовими доказами були розміщені для зберігання у сховищі філії Банку у м. Луганськ, яка на теперішній час тимчасово не контролюється органами державної влади України, а тому банк вважав, що у нього відсутнє майно, яке має бути повернуто ОСОБА_1

Не погоджуючись із позицією боржника та державного виконавця, оскільки вилучені у нього грошові кошти повинна повертати саме юридична особа, а не її філія, просив суд змінити спосіб та порядок виконання рішення суду шляхом зміни способу виконання постанови Апеляційного суду Харківської області від 12 січня 2016 року по справі №640/14475/15-п з повернення йому грошових коштів на стягнення їх з боржника.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності від 07.02.2017 року, просила суд задовольнити заяву її довірителя у повному обсязі.

Представник ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності від 18.07.2016 року №010-01/3096 в судовому засіданні заперечувала проти вимог ОСОБА_5, долучила до матеріалів справи письмові пояснення, які тезисно виклала під час свого виступу у суді посилаючись на дотримання банком положень абз. 3 п. 4 Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1998 №1340. Вказувала, що банк лише прийняв від правоохоронного органу та зберігав опечатані пакети без перевірки їх вмісту, а повернення цих речових доказів особі,у якій вони вилучені, має здійснюватися безпосередньо правоохоронними органами.

Наполягала, що відповідно до копії прибуткового позабалансового ордеру №3455 від 09.11.2010 року 09.11.2010 року АТ «Укрексімбанк» отримав від прокуратури Луганської області 2 (два) мішки, опечатані печаткою, без розкриття (розпечатування) цих мішків та без перевірки їх вмісту, а безпосередньо кошти, зокрема 200000 доларів СЩА, які були вилучені, враховуючи зміст постанови Апеляційного суду Харківської області від 12.03.2013 року по справі №640/14475/15-п спеціальною доглядовою групою Харківської митниці 04.02.2009, АТ «Укрексімбанк» на зберігання не приймалися.

На підставі викладеного просила суд у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

В судовому засіданні представник Харківської митниці ДФС ОСОБА_6, яка діє на підставі довіреності від 19.01.2017 року №417/00-1/20-70-10 просила суд прийняти рішення на свій розсуд.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали, суд прийшов до наступного.

Так, постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2015 року провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 було закрите на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. Постановлено повернути ОСОБА_1: 200 000 доларів США, які були вилучені спеціальною доглядовою групою Харківської митниці 04 лютого 2009 року; транспортний засіб - автомобіль марки «Volkswagen Tpansporter", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з ключами; свідоцтво серії ХХХ№144970, видане на ім'я ОСОБА_1; посвідчення водія серії ОІА №546199 на ім'я ОСОБА_1; свідоцтво серії АХС №142927 на автомобіль марки «Volkswagen Tpansporter", державний реєстраційний номер НОМЕР_1;- свідоцтво № 004462 на автомобіль марки «Volkswagen Tpansporter", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Не погоджуючись з постановою суду, Харківська митниця ДФС в особі т.в.о. начальника Харківської митниці ДФС ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову районного суду про закриття провадження та повернення ОСОБА_1 предметів, вилучених в інший справі, посилаючись на те, що за протоколом про порушення митних правил № 445/80700/15 предмети правопорушення не вилучались у зв'язку з їх відсутністю.

Постановою судді судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Харківської області Виноградової О.П. постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2015 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.483 ч.1 МК України, відносно ОСОБА_1 змінено в частині повернення вилучених грошових коштів, речей та документів. Було постановлено повернути ОСОБА_1: 200000 (двісті тисяч) доларів США, які були вилучені спеціальною доглядовою групою Харківської митниці 04 лютого 2009 року та зберігаються в АТ «Укрексімбанк» згідно з прибутковим позабалансовим ордером № 3455 від 09.11.2010 року. транспортний засіб - автомобіль марки «Volkswagen Tpansporter", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з ключами, якій знаходиться на зберіганні в Управлінні СБУ в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Мироносицька, буд.2; свідоцтво серії АХС №142927 на автомобіль марки «Volkswagen Tpansporter", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, посвідчення водія серії ОІА №546199 на ім'я ОСОБА_1В, та свідоцтво № 004462 на автомобіль марки «Volkswagen Tpansporter", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, які знаходяться в матеріалах кримінальної справи (т.2 а.с.78); свідоцтво серії ХХХ№144970, видане на ім'я ОСОБА_1, яке знаходиться в матеріалах кримінальної справи (т. 2 а.с.38).

В іншій частині постанову Київського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2015 року постановлено залишити без змін.

Як вбачається з матеріалів справи постановою державного виконавця від 12.04.2016 року було відкрито виконавче провадження ВП №50824238 щодо виконання постанови №640/14475/15-п, в якій боржником було зазначено Харківська митниця ДФС України.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 16 серпня 2016 року за заявою державного виконавця, судом було розяснено подальше виконання рішення Апеляційного суду Харківської області від 12 січня 2016 року по справі №640/14475/15-п, а саме вказано, що боржником в частині повернення ОСОБА_1 200000 (двісті тисяч) доларів США, які були вилучені спеціальною доглядовою групою Харківської митниці 04 лютого 2009 року та зберігаються в АТ «Укрексімбанк» згідно з прибутковим позабалансовим ордером № 3455 від 09.11.2010 року є юридична особа - ОСОБА_2 акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (АТ «УКРЕКСІМБАНК», ідентифікаційний код 00032112), розташована за адресою: 03150, м. Київ, вулиця Антоновича, будинок 127.

Як вбачається з долученої до заяви копії постанови від 14.09.2016 року державним виконавцем Білоконовим О.В. було замінено сторону виконавчого провадження боржника для подальшого виконання рішення Апеляційного суду Харківської області від 12 січня 2016 року на боржника ОСОБА_2 акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (АТ «УКРЕКСІМБАНК», ідентифікаційний код 00032112), розташована за адресою: 03150, м. Київ, вулиця Антоновича, будинок 127.

Також судом встановлено, що постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві від 15 листопада 2016 року було повернуто виконавчий документ стягувачеві ОСОБА_1 на підставі п.6 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», тобто через відсутність у боржника визначеного виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувану в натурі.

Вирішуючи по суті заяву ОСОБА_1, суд відмічає, що правовідносини з приводу повернення майна, вилученого Державою в особі компетентних органів в ході розпочатого провадження у справах про вчинення адміністративних правопорушень, унормовані ст..265 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а відносно діянь з ознаками порушення митних правил деталізовані приписами ст..528 Митного кодексу України.

Так, за загальним правилом, котре запроваджено ст..265 КУпАП вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, при оплатному вилученні речей - реалізують.

Водночас з цим за спеціальним правилом, яке встановлено ст..528 Митного кодексу України якщо конфісковані товари, транспортні засоби неможливо повернути в натурі, повертається їхня вартість за вирахуванням сум належних митних платежів за ставками, що діяли на день конфіскації. Повернення коштів, зазначених у цій частині, здійснюється органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, з державного бюджету.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що суд може змінити спосіб і порядок виконання рішення лише: 1) у виняткових випадках; 2) за наявності обставин, що ускладнюють його виконання або роблять його неможливим; 3) за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.

Тобто, під зміною способу і порядку виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів реалізації (виконання) рішення в разі неможливості його виконання у спосіб і порядок, встановлений раніше.

Зміна способу і порядку виконання рішення суду може відбутися шляхом заміни одного заходу примусового виконання судового рішення іншим або коли, при виконанні рішення суду, яким присуджені певні речі або кошти, неможливо їх повернути за їх відсутності, що є підставою для звернення стягнення на грошові кошти тощо.

Судом встановлено, що постанова суду в частині повернення заявнику грошових коштів на теперішній час не виконана, оскільки 15 листопада 2016 року йому було повернуто виконавчий документ на підставі п.6 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», тобто через відсутність у боржника визначеного виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувану в натурі.

Вказана постанова мотивована тим, що 21.10.2016 року на адресу відділу надійшла заява ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», в якій зазначено, що місцем зберігання валютних цінностей, визнаних речовим доказом визначено уповноважений банк, а саме: АТ «Укрексімбанк» у м. Луганськ, який знаходиться за адресою: м. Луганськ, вул. Оборонна, 4-Л. У заяві банком вказувалось, що прибутковий позабалансовий ордер №3455 від 09.11.2010 року свідчить про те, що 09.11.2010 року філією АТ «Укрексімбанк» у м. Луганськ було зараховано на позбалансовий рахунок цінності у кількості 2 (двох) мішків грошових коштів, тобто без розкриття цих мішків та без перевірки їх змісту. Також у заяві банку зазначено, що вказані мішки з речовими доказами були розміщені для зберігання у сховищі філії Банку у м. Луганськ, яка на теперішній час тимчасово не контролюється органами державної влади України, а тому банк вважав, що у нього відсутнє майно, яке має бути повернуто ОСОБА_1

Тобто, листом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» підтверджено неможливість повернення у натурі речей і коштів володільцем яких є заявник.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Так, законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках, в тому числі закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 4 цього Закону, вилучене майно повертається в натурі, а в разі неможливості повернення в натурі його вартість відшкодовується за рахунок тих підприємств, установ, організацій, яким воно передано безоплатно. Якщо повернення вилучених грошей в валюті є неможливим, поверненню підлягає вказана сума грошей в національній валюті по курсу Національного банку України на дату ухвалення судом рішення.

Тобто, законодавець визначив порядок повернення вилученого майна особі, якій воно належить, в тому числі з підстав закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.18 Прикінцевих положень Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1340 від 25.08.1998, повернення майна відбувається за рішенням суду за наявності відповідних підстав.

Оскільки заявник є власником грошових коштів, що були передані на зберігання АТ «Укрексімбанк», а відповідно до Закону України «Про банки та банківську діяльність» установа, до якої поміщені належні заявнику грошові кошти у готівковій формі є філією, тобто структурним підрозділом банку, а відтак, в силу ст..2 ЦК України не самостійним субєктом права, то обовязок з повернення лежить саме на юридичній особі - ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України».

При цьому, неможливість повернення майна у натурі зумовлює необхідність обтяження особи, у розпорядження якої були передані речі, обовязком повернути їх вартість, що здійснюється за процедурою стягнення.

Щодо посилань представника банку на положення Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1998 №1340, то суд зазначає, що дійсно у разі коли готівкова валюта та дорогоцінні метали є речовими доказами, вони зберігаються у спеціально призначених приміщеннях, металевих шафах правоохоронних, митних органів та органів державної податкової служби або передаються на зберігання банківським установам окремими пакетами згідно з вимогами зберігання речових доказів.

Разом з тим, порядок їх зберігання не впливає на обовязок уповноваженого банку, в якому знаходиться на зберіганні грошові цінності, виконати рішення суду щодо їх повернення в натурі або в разі неможливості повернення їх в натурі, то відшкодувати їх вартість.

Також суд не погоджується із доводами представника банку щодо безпідставності вимог ОСОБА_1 через те, що сховище філії Банку у м. Луганськ на теперішній час тимчасово не контролюється органами державної влади України.

Відповідно до пункту 1 Постанови Верховної Ради України від 21 травня 2015 року № 462-VIII "Про Заяву Верховної Ради України "Про відступ України від окремих зобовязань, визначених Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод" (Постанова № 462-VIII) схвалено заяву Верховної Ради України про відступ від окремих зобовязань, визначених пунктом 3 статті 2, статтями 9, 12, 14 та 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтями 5,6, 8 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на період до повного припинення збройної агресії Російської Федерації, а саме до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, керованих, контрольованих і фінансованих Російською Федерацією, російських окупаційних військ, їх військової техніки з території України, відновлення повного контролю України за державним кордоном України, відновлення конституційного ладу та порядку на окупованій території України.

Водночас Україна не зробила відступу від Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому наголошую, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі щодо дотримання захисту права власності, повинна застосовуватися в Україні.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку щодо необхідності прийняття судом нових заходів реалізації (виконання) рішення, оскільки існує неможливості його виконання у спосіб і порядок, встановлений раніше, а тому вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Змінити в частині спосіб виконання постанови Апеляційного суду Харківської області від 12 січня 2016 року по справі №640/14475/15-п з повернення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 200000 доларів США, які були вилучені спеціальною доглядовою групою Харківської митниці 04 лютого 2009 року та зберігаються в АТ «Укрексімбанк» згідно з прибутковим позабалансовим ордером №3455 від 09.11.2010 року» на стягнення на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 200000 доларів США, які були вилучені спеціальною доглядовою групою Харківської митниці 04 лютого 2009 року та зберігаються в АТ «Укрексімбанк» згідно з прибутковим позабалансовим ордером №3455 від 09.11.2010 року».

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з моменту її винесення.

Постанова набирає чинність після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження, та може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Н.В. Якуша