АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/723/2017 Постанова винесена суддею Бугіль В.В.
Категорія: ч. 1 ст. 172-6 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю прокурора Спусканюка Р.Ю., захисника ОСОБА_2, особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_3, розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_3 та захисника

ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 січня 2017 року щодо

ОСОБА_3, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Коростишів Житомирської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 січня 2017 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить

850 гривень. Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 320 грн.

Згідно з постановою, ОСОБА_3, перебуваючи на посаді заступника начальника відділу міжнародного науково-технічного співробітництва управління міжнародного співробітництва та європейської інтеграції Міністерства освіти і науки України, маючи категорію посади державної служби «Б», будучи суб'єктом декларування, допустила порушення вимог п. 2 р. ХІІІ прикінцевих положень ЗУ «Про запобігання корупції» та рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», а саме несвоєчасно подала декларацію осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік без поважних причин, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

На вказану постанову ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_2 подали апеляційні скарги, в яких, з аналогічних доводів, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просять постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 січня 2017 року скасувати та постановити нову, якою справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування апеляційних вимог зазначають, що суд першої інстанції не витребував, не вивчив і не оцінив у сукупності докази в справі для її правильного вирішення, що призвело до постановлення незаконного судового рішення.

Зокрема, як вважають апелянти, суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини справи, оскільки не звернув увагу, що ОСОБА_3 було встановлено 9 ранг державного службовця 01.05.2016 (наказ від 10.06.2016 № 231-а), при цьому 6 ранг державного службовця присвоєно лише 30.12.2016 (наказ від 30.12.2016 № 503-а), тобто на час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме 21.12.2016 вона була службовцем, що займала посаду, віднесену до четвертої або п'ятої категорія, а відтак, як вважала ОСОБА_3, вона не набула обов'язку щодо подання електронної декларації за 2015 рік в строк до 30.10.2016, в той же час подала таку декларацію із незначною затримкою - 01.11.2016.

Крім того, апелянти порушили питання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Поважність причин пропуску процесуального строку обґрунтували тим, що 13.01.2017 було оголошено лише резолютивну частину постанови та не роз'яснено строк її оскарження, всупереч вимогам ст. 285 КУпАП судове рішення на адресу ОСОБА_3 не надсилалося. Отримавши в суді копію постанови 18.01.2017, в резолютивній частині якої було відсутнє посилання на порядок і строк апеляційного оскарження судового рішення, ОСОБА_3 була вимушена звертатися за юридичною допомогою, що зайняло певний час, а після укладення угоди з адвокатом 09.02.2017, наступного дня підготувала апеляційну скаргу, яку подала до суду 13.02.2017.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 подала зміни до скарги, в яких просила скасувати постанову суду першої інстанції та звільнити її на підставі ст. 22 КУпАП від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, а провадження по справі закрити.

Звернула увагу на фактичні обставини, які завадили їй вчасно подати електронну декларацію і просила їх врахувати, не оспорювала при цьому і свою винуватість, але просила зважити на те, що подання електронної декларації було прострочено нею на два дні, що негативних наслідків не спричинило та нічиїх прав не порушило.

До того ж просила врахувати, що за місцем роботи вона характеризується виключно позитивно, має нагороди і відзнаки, виховує двох малолітніх дітей, вперше притягається до адміністративної відповідальності та в справі відсутні відомості про обставини, які обтяжують відповідальність.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 і її захисника ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_3 із змінами та просили застосувати до ОСОБА_3 положення ст. 22 КУпАП, вислухавши заперечення прокурора щодо доводів та апеляційного прохання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг із змінами, прихожу до наступних висновків.

Строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду, як пропущений з поважних причин, апелянтам слід поновити, оскільки є обґрунтованими доводи ОСОБА_3 про те, що їй належним чином суддею не було роз'яснено порядок і строк апеляційного оскарження, що слідує із змісту судового рішення, в якому відсутня вказівка на визначений законом строк апеляційного оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, при цьому угода із захисником нею була укладена 09.02.2017, а апеляційна скарга подана до суду першої інстанції через відділ поштового зв'язку 13.02.2017.

Згідно вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП України при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи, зокрема підлягають для з'ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, водночасрішення приймається на підставі доказів, долучених у суді й оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Так, несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування тягне за собою адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Висновки судді місцевого суду щодо наявності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та не ставляться під сумнів апелянтами, які, хоча і змінили свою позицію в суді апеляційної інстанції, але ті докази, які проаналізував у постанові суд, не оспорювали на предмет їх належності або допустимості.

Зокрема, із матеріалів справи слідує, що з 08.12.2014 ОСОБА_3 працювала на посаді заступника начальника відділу міжнародного науково-технічного співробітництва управління міжнародного співробітництва та європейської інтеграції Міністерства освіти і науки України, яка відноситься, згідно із ст. 6 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 із змінами, до категорії посади державної служби «Б» (а.с.9), та будучи зобов'язаною відповідно до вимог п. 2 розділу ХІІІ прикінцевих положень ЗУ «Про запобігання корупції» та рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», подати електронну декларацію за 2015 рік в строк до 24 години 30.10.2016, фактично її подала о 17 год. 18 хв. 01.11.2016, що підтверджується висновком № 52/50-51 уповноваженої особи Національного агентства з питань запобігання корупції від 21.11.2016 (а.с.11).

Як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, ОСОБА_3 стверджувала про те, що внаслідок змін у законодавстві щодо державної служби та антикорупційному законодавстві, з огляду на кадрові рішення щодо присвоєння їй рангу державного службовця, вона помилково вважала, що її посада відноситься до категорії посади державної служби "В", отже своєчасно не подала електронну декларацію, не переслідуючи при цьому мету уникнути фінансового моніторингу. Але через день після закінчення відповідного строку, з'ясувавши, що вона неправильно зрозуміла закон, з метою виправити ситуацію, подала електронну декларацію.

Між тим, приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, суддя місцевого суду, розцінивши пояснення ОСОБА_3 як невизнання своєї провини, в той же час не в достатній мірі врахував, що даний проступок став наслідком неправильного розуміння ОСОБА_3 вимог законодавства та ще й з огляду на те, що за місцем роботи кадровою службою була допущена помилка у визначенні їй рангу державного службовця, зокрема 9, що суперечить займаній нею посаді, і вказане підтверджується даними, які містяться в матеріалах справи (а.с.30-31).

Крім того, про те, що ОСОБА_3 не мала наміру уникнути фінансового моніторингу доходів свідчить і та обставина, що 01.11.2016, тобто з незначною затримкою, вона подала електронну декларацію, яка не містить інформації про доходи, майно, витрати і фінансові зобов'язання, які б не були задекларовані нею в декларації за 2015 рік, своєчасно поданій в паперовому вигляді.

Такі обставини, на думку судді апеляційного суду, суттєво знижують суспільну шкоду вчинку ОСОБА_3 Зазначене правопорушення в даному випадку не становить великої суспільної небезпеки, а також цим правопорушенням не було завдано збитків державним чи суспільним інтересам.

До того ж, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 вперше вчинила проступок, за який передбачено адміністративну відповідальність, розкаялася у вчиненому, за місцем роботи характеризується виключно позитивно, за сумлінну працю отримала низку нагород та відзнак, має сім'ю на виховує двох малолітніх дітей.

За змістом ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому зазначена норма закону не містить будь-якого переліку умов або обставин, наявність яких дозволила би судити про малозначність правопорушення, а також застережень щодо неможливості її застосування до окремих складів адміністративних правопорушень.

Оцінюючи в сукупності дії, наслідки та ставлення ОСОБА_3 до вказаних дій, а саме визнання своєї провини та щире розкаяння у вчиненому, з урахуванням даних, що характеризують її особу, відсутності суспільної шкідливості її діяння, вважаю можливим застосування до ОСОБА_3 положень ст. 22 КУпАП, звільнення її від адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю вчиненого нею адміністративного правопорушення й можливістю обмежитися усним зауваженням.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга ОСОБА_3 із змінами, підтримана захисником ОСОБА_2, який в суді апеляційної інстанції відмовився від власних апеляційних вимог, підлягає задоволенню, постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 січня 2017 року - скасуванню з постановленням рішення про звільнення ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП у зв'язку з малозначністю вчиненого нею адміністративного правопорушення й можливістю обмежитися усним зауваженням.

Керуючись ст.ст. 22, 284, 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_3 та захиснику ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 січня 2017 року.

Апеляційну скаргу із змінами ОСОБА_3, підтриману захисником ОСОБА_2, який відмовився від власних апеляційних вимог, задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 січня 2017 року, якою до ОСОБА_3 застосовано адміністративне стягнення за вчинене нею адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень - скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та обмежитись усним зауваженням.

Провадження в справі щодо ОСОБА_3 закрити на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва О.П. Павленко