Справа № 578/679/16-п
провадження № 3/578/5/17
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

06 лютого 2017 року суддя Краснопільського районного суду Сумської області Косар А.І. розглянувши в залі суду в смт. Краснопілля справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділу прикордонної служби «Славгород» Сумського прикордонного загону Державної прикордонної служби України, у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, за частиною другою статті 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі КУпАП/,

права, передбачені статтею 268 КУпАП, роз'яснені, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 2 липня 2016 року серія СхРУ № 123370, складеного т.в.о. НВПС «Славгород» капітаном ОСОБА_2, ОСОБА_1 02 липня 2016 року близько 20 годин 45 хв. на відстані 20 метрів від Державного кордону України на напрямку населених пунктів Славгород (Україна) Дронівка (Російська Федерація) в районі інформаційного покажчика № 227 «Увага! Державний кордон України, прохід заборонено» на польовій дорозі, яка прилягає до лінії державного кордону України, спільно з ОСОБА_3, рухаючись на транспортному засобі марки ГАЗ 53 номерний знак НОМЕР_1 з товаром народного споживання, намагався перетнути Державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску через Державний кордон та перемістити товар на територію РФ, чим вчинив адміністративне правопорушення за частиною другою статті 204-1 КУпАП.

При розгляді справи в суді ОСОБА_1 вину свою не визнав і суду пояснив, що умислу на перетинання державного кордону не було, їхав зі сторони населеного пункту В-Писарівка в сторону села Славгород і заблукав по дорозі; при складанні адміністративного протоколу у статусі затриманого не перебував, а був запрошений для складання відповідних документів до смт. Краснопілля, де і було відносно нього складено адміністративний протокол особою жіночої статі, інспектор Філіскевич приїхав пізніше. ОСОБА_3 є його родичем, допомагав у перевезенні горіхів на сушку.

Інспектор відділу прикордонної служби «Славгород» ОСОБА_2 суду показав, що протокол про адміністративне правопорушення у віношенні ОСОБА_1 фактично складався в смт. Краснопілля у відділенні прикордонної служби «Краснопілля» інспектором Химич І.М., а він тільки підписав його. Затримання особи відбулося на ділянці ВПС «Славгород» і бланк протоколу про адміністративне правопорушення проходить по обліку ВП «Славгород». За вказівкою керівництва було прийнято рішення про складання адміністративного протоколу на ВП «Краснопілля», враховуючи також ймовірне прибуття працівника фіскальної служби. ОСОБА_1 не був затриманим, його запросили на підрозділ для складання адміністративного матеріалу.

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серія серія СхРУ № 123370 складений 02.07.2016 за правопорушення, передбачене частиною другою статті 204-1 КУпАП, що мало місце 2 липня 2016 року, відповідно, з цієї дати розпочався перебіг тримісячного строку, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення за вчинення вказаного порушення, яке не є триваючим і зазначений строк станом на час розгляд справи судом минув.

Згідно положень статей 245, 251, 252, 280 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зокрема, згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до частини другої статті 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цьогоКодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення. Коментована стаття передбачає, що це строки, після закінчення яких виключається накладення на особу адміністративних стягнень.

З вищезазначених норм законодавства випливає, що закінчення строку накладення адміністративного стягнення на момент постановлення рішення не усуває необхідності розглянути справу по суті, тобто всебічно дослідити матеріали адміністративної справи та вирішити питання про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення. Так з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вищезазначених вимог статей 245, 280 КУпАП, лише після встановлення судом того, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад адміністративного правопорушення і особа винна в його вчиненні, суд вправі вирішувати питання, передбачені статтею 38 КУпАП, а саме щодо можливості накладення адміністративного стягнення, оскільки цей строк рахується саме з дня вчинення правопорушення.

Про це також йдеться і в правовій позиції Верховного суду України, викладеній у постанові голови Верховного суду України від 22 серпня 2005 року, а саме що у конкретній справі закриття справи на підставі статті 38 КУпАП допустимо лише у випадку доведеності вини особи у вчиненні правопорушення за умови забезпечення при розгляді справи всебічного, повного й обєктивного з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, з дотриманням процесуальної форми її розгляду, визначеної законом.

Суддя, встановивши обставини, передбачені статтею 280 КУпАП, заслухавши в судовому засіданні пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інспектора прикордонної служби, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що передбачені статтею 251 КУпАП, прийшла до наступних висновків.

Заслухавши учасників судового розгляду, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, суддя встановила наступне.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Дії ОСОБА_1 компетентною особою кваліфіковано за частиною другою статті 204-1 КУпАП, диспозиція якої між іншим передбачає відповідальність особи, за спробу незаконного перетинання державного кордону України групою осіб, і суб'єктивна сторона правопорушення передбачає прямий умисел. Тобто особа, яка його вчинила, усвідомлювала, що вона незаконно перетнула державний кордон чи здійснила спробу такого перетину, та бажала вчинити такі протиправні дії.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги, передбачені ст. 256 КУпАП, зокрема, зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У даній справі, в якості доказу на підтвердження обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, суду надані безпосередньо протокол про адміністративне правопорушення серія СхРУ № 123370, письмове пояснення ОСОБА_1, схема місцевості району затримання /виявлення/ правопорушника, Рапорт прапорщика ОСОБА_4, Акт про виявлення від 2.07.2016, Довідка про реалізацію оперативної інформації на ділянці ВПС «Славгород» 2.07.2016, паспорт громадянина України на імя ОСОБА_1, заява про ознайомлення з правом на отримання безоплатної вторинної правової допомоги, а усього документи на 8 арк.

Крім цього, у ході перевірки на виконання ухвали Краснопільського районного суду Сумської області від 24.10.2016 щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак кримінального правопорушення, передбаченого статтею 332 КК України, Краснопільським відділом поліції Охтирського ВП ГУНП в Сумські області підстав для внесення до ЄРДР не було виявлено.

Правові засади здійснення прикордонного контролю визначені статтею 3 Закону України "Про прикордонний контроль", зокрема, під час прикордонного контролю посадові та службові особи Державної прикордонної служби України здійснюють свої повноваження в межах, передбачених Конституцією України, цим Законом, Законом України "Про Державну прикордонну службу України", іншими актами законодавства України, а також міжнародними договорами України. Якщо міжнародним договором, згоду на обов'язковість якого надано Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що встановлені цим Законом, то застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 2 Закону України "Про Державну прикордонну службу України", визначено основні функції Державної прикордонної служби України, серед яких, в тому числі, і здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів, а також виявлення і припинення випадків незаконного їх переміщення.

Як встановлено у суді, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений з грубим порушенням щодо зазначення даних про його місце складання та особу, яка його склала.

Покази особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та інспектора відділу прикордонної служби «Славгород» матеріалами справи не спростовуються, а навпаки, узгоджуються між собою. Інспектор відділу прикордонної служби ОСОБА_2 як особа, яка склала у відношенні ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення від 2.07.2016, підтвердив місце фактичного його складання смт. Краснопілля, а не «Славгород», як вказано у ньому, та фактичне його складання компетентною особою ВП «Краснопілля», він лише поставив свій підпис.

З огляду на викладене, протокол про адміністративне правопорушення не може слугувати достатнім доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за частиною другою статті 204-1 КУпАП України.

Рапорт прапорщика ОСОБА_4 відповідно до статті 251 КУпАП не є доказом.

Факт перебування ОСОБА_1 поряд з державним кордоном України сам по собі не викриває останнього в намірі його перетинання, а отже, не свідчить про наявність в його діях події чи складу правопорушення, передбаченого частиною другою статті 204-1 КУпАП.

Крім того, по даній справі не доведено наявність прямого умислу ОСОБА_1 на вчинення цього адміністративного правопорушення.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Держава має організувати свою правову систему таким чином, щоб їх правоохоронні органи могли дотримуватись зобовязань щодо принципу верховенства права, уникнення порушень прав і свобод людини, ураховуючи практику Європейського суду з прав людини.

Враховуючи зазначені обставини, суддя вважає вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в спосіб, що визначений законодавством, не доведеною.

Виходячи із вищезазначеного, суддя, відповідно до статті 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прийшла до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 204-1 КУпАП, в зв'язку з чим вважаю за можливе до цих правовідносин застосувати статтю 247 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 245, 247, 252, 268, 269,272, 283 285, 287 - 289, 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною другою статті 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Сумської області, шляхом подання апеляційної скарги через Краснопільський районний суд Сумської області.

Суддя А. І. Косар