Справа № 502/552/17
ПОСТАНОВА

26 квітня 2017 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області Тюмін О.Г., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, фізична особа-підприємець, проживаючу за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2017 року під час перевірки головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю ОСОБА_2 встановлено, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 порушено законодавство про працю, оплату праці за період з 01.01.2015 року по 01.03.2017 року, а саме:

- згідно ч. 3 ст. 24 КЗпП України, в редакції Закону України від 28.12.2014 року №77, яка діє з 01.01.2015 року, працівник не може бути допущений до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Недотримання вищевказаної норми спостерігається відносно деяких працівників підприємця, а саме: згідно наказу про прийняття на роботу від 09.10.2015 року № 9 ОСОБА_3 прийнята на посаду касира з 09.10.2015 року. Вказаний працівник була допущена до роботи за укладеним трудовим договором на підставі видання належним чином оформленого наказу, але відповідне повідомлення органу ДФС було вчинено в день її фактичного допуску до роботи (що підтверджується штампом державної податкової інспекції від 09.10.2015 року до органів ДФС;

- у підприємця має місце порушення вимог ч. 4 ст. 115 КЗпП та ст. 21 Закону України «Про відпустки» щодо виплати заробітної плати за весь час щорічної відпустки не пізніше як за три дні до її початку. Так, наказом від 01.09.2016 року №2 касиру ОСОБА_4 надано щорічну відпустку 01.09.2016 року, проте виплату за весь час відпустки здійснено від 01.09.2016 року, що підтверджується відомістю на виплату грошей від 01.09.2016 року №18;

- при звільнені працівникові виплата всіх сум, що належать їй від фізичної особи підприємця, не виплачена в день звільнена. Так, наказом від 01.02.2016 року №1 звільнено касира ОСОБА_5 з 01.02.2016 року за п. 1 ст. 36 КЗпП України (за згодою сторін), належні при звільнені грошові кошти виплачені 04.02.2016 року, що підтверджується відомістю на виплату грошей від 30.07.2016 року №7, чим порушено вимоги ст. 116 КЗпП України.

Тим самим, своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП.

ОСОБА_1, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до суду не зявилася, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляла.

Факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 та її провина повністю доказана та підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом серії 15-18-010/0153 від 21.03.2017 року про адміністративне правопорушення - про скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 41 ч.1 КУпАП;

- актом перевірки 15-18-010/0272 за період 20.03.2017 року 21.03.2017 року;

- наказом № 9 від 09.10.2015 року про прийняття на роботу ОСОБА_6

- табелем обліку робочого часу за жовтень 2015 року;

- наказом №2 від 01.09.2016 року про надання щорічної відпустки ОСОБА_7. з 01.09.2016 року;

- платіжною відомістю № 18 за вересень 2016 року.

- наказом №1 від 01.02.2016 року про звільнення ОСОБА_5 з 01.02.2016 року;

- платіжною відомістю №3 за лютий 2016 року.

Вивчивши матеріали справи, суддя вважає вину ОСОБА_1 повністю доведеною, кваліфікацію її дій за ст. 41 ч.1 КУпАП порушення вимог законодавства про працю - вірною.

Обставин що помякшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП судом не виявлено.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий сбір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Беручі до уваги ступень суспільної небезпеки правопорушення, ставлення правопорушниці до скоєного, суддя вважає за необхідне застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Керуючись ст.ст. 41 ч. 1, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий сбір у розмірі 320,00 грн.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі через Кілійський районний суд Одеської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова може бути предявлена до виконання протягом 3 місяців з дня її винесення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_8