Справа № 536/139/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 року Суддя Кременчуцького районного суду Полтавської області Клименко С.М. за участю секретаря Дяденко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань справу за заявою ОСОБА_1 про визнання постанов такими, що не підлягають виконанню

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 26 січня 2017 року звернувся до суду до суду з заявою про визнання постанов такими, що не підлягають виконанню.

В обгрунтування заяви зазначає, що в грудні 2016 року він звернувся до Територіального сервісного центру № 5342 регіонального сервісного центру МВС України в Полтавській області з метою заміни посвідчення водія, однак йому було відмовлено в звязку з тим, що згідно постанов Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21 січня 2002 року та 27 квітня 2005 року на нього були накладені адміністративні стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, які не виконані. Але про розгляд справи в 2002 році та в 2005 році йому не було відомо, ні судових повісток, ні копій постанов суду він не отримував. Весь цей час він керував транспортними засобами без будь-яких перешкод, неодноразово його зупиняли працівники ДАІ для перевірки документів, однак ніхто ніколи не вилучав у нього посвідчення водія.

Вважає, що строки виконання постанов спливли, тому просив визнати постанови Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21 січня 2002 року та 27 квітня 2005 року по справі № 7-259-02 та № 3-899/05 такими, що не підлягають виконанню.

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність і відсутність заявника та задовольнити заяву.

Територіальний сервісний центр № НОМЕР_1 регіонального сервісного центру МВС України в Полтавській області про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується поштовою розпискою про отримання судового повідомлення.

Дослідивши матеріали справи, суддя прийшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов'язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Згідно частин 1,4 статті 299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.

Постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ч.1 ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Згідно статті 304 КУпАП питання, зв'язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до статті 305 КУпАП контроль за правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення здійснюється органом (посадовою особою), який виніс постанову, та іншими органами державної влади в порядку, встановленому законом.

Встановлено, що постановами Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21 січня 2002 року та 27 квітня 2005 року у справі про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 були накладені стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік. При цьому з постанов не вбачається, що посвідчення водія у ОСОБА_1 вилучалось. Під час розгляду справи ОСОБА_1 був відсутній.

Зважаючи на те, що справи № 7-259-02 та № 3-899/05 про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 у зв'язку з закінченням строків для їх зберігання знищені, акт № 1 від 12 квітня 2010 року відповідно до довідки Кременчуцького районного суду Полтавської області, неможливо встановити дотримання судом та уповноваженим на те органом відповідно до ч.1 статті 300, ч.1 статті 303 КУпАП строків звернення до виконання постанов протягом трьох місяців з дня їх винесення, а докази вчасного звернення постанов до виконання не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 321 КУпАП водії транспортних засобів, судноводії і особи, що порушили правила полювання, вважаються позбавленими спеціального права з дня винесення постанови про позбавлення цього права. Якщо зазначені особи, які позбавлені спеціального права, ухиляються від здачі документа, що посвідчує це право, то строк позбавлення їх спеціального права обчислюється з дня здачі або вилучення такого документа.

Після закінчення призначеного строку позбавлення спеціального права особі, щодо якої застосовано даний захід адміністративного стягнення, повертаються в установленому порядку вилучені в неї документи.

У справі відсутні об'єктивні відомості про ухилення ОСОБА_1 від здачі посвідчення водія на підставі постанов суду, тобто його вини в тому, що це посвідчення водія уповноважені особи органу внутрішніх справ у нього вчасно не вилучили, немає.

З огляду на те, що з моменту винесення постанов суду від 21 січня 2002 року та 27 квітня 2005 року строк один рік пройшов (станом на 13 лютого 2017 року сплинуло відповідно п'ятнадцять та десять років), посвідчення водія у ОСОБА_1 вчасно не вилучалося, а тому усі дії виконавчого характеру мають бути припинені і постанови суду вже не підлягають виконанню. Штучне подовження строків виконання неможливе.

Складенням протоколів про адміністративні правопорушення та накладенням постановами суду стягнення на ОСОБА_1, який після цього тотожних правопорушень не вчинив (протилежних доказів в суд не надано), досягнуто завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення визначених у статті1 цього Кодексу.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зважаючи на викладене, вважаю, що оскільки з часу накладення стягнення за постановами суду від 21 січня 2002 року та 27 квітня 2005 року у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП сплинуло відповідно п'ятнадцять та десять років, необхідно застосувати строки давності виконання постанов.

Отже, заява ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 1, 7, 283, 284, 298, 299, 303, 304, 305, 321 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання постанов такими, що не підлягають виконанню задовольнити.

Визнати постанову судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21 січня 2002 року у справі № 7-259-02 про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік такою, що не підлягає виконанню та припинити усі дії виконавчого характеру.

Визнати постанову судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27 квітня 2005 року у справі про адміністративне правопорушення № 3-899/05 про накладення на ОСОБА_1 стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік такою, що не підлягає виконанню та припинити усі дії виконавчого характеру.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Світлана Миколаївна Клименко