Справа № 127/397/17
Провадження № 33/772/328/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач: Бурденюк С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2017 р. м. Вінниця

Суддя Апеляційного суду Вінницької області Бурденюк С.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27.02.2017 року

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.02.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно матеріалів справи 29.12.2016, о 05 год. 47 хв., водій ОСОБА_2, в м. Вінниці по вул.. А.Первозванного, керував транспортним засобом марки «Lexus LX 470», н/з НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

Своїми навмисними діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 27.02.2017 року щодо визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення із закриттям справи у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що він не вживав алкогольні напої, проте вживав ліки, які є спиртовмісними.

Також просив поновити йому строк на апеляційне оскарження, оскільки повісток суду він не отримував. Крім того, в період часу з 27.02.2017 року по 10.03.2017 року перебував на стаціонарному лікуванні, про що свідчить довідка, додана до апеляційної скарги.

У клопотанні ОСОБА_2 просив справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі ст. 38 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_2 неодноразово не з"явивлявся. Направлені повідомлення про час і дату розгляду справи повернулись до суду у зв"язку з закінченням терміну зберігання поштового відправлення, хоча у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив саме дану адресу.

Розглянувши апеляційну скаргу та дослідивши матеріали адміністративної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 268 КУпАП, якою регламентовано права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ,а у її відсутність така справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне оповіщення її ( особи) про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд першої інстанції не дотримався виконання даної норми закону, розглянув справу, не маючи жодних даних, про своєчасне сповіщення правопорушника про місце і час розгляду справи щодо нього.

У постанові суд зазначив, що ОСОБА_2Г.у судове засідання не з'явився, хоча був вчасно і належним чином повідомлений про час, день і місце розгляду справи.Проте, у матеріалах наявне рекомендоване повідомлення з конвертом, з якого вбачається, що повістка вручена не була скаржнику і поверталась до суду (а.с.№№15-16, 19-20).

Відповідно до положень ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Як убачається з довідки, доданої до апеляційної скарги вбачається, що апелянт в період часу з 27.02.2017 року по 10.03.2017 року перебував на стаціонарному лікуванні.

За наведених обставин причини пропуску строку слід вважати поважними та необхідно поновити строк на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

Стаття 130 Кодексу про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність водіїв за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судовому засіданні безспірно встановлено, що 29.12.2016, о 05 год. 47 хв. водій ОСОБА_2, в м. Вінниці по вул.. А.Первозванного, керував транспортним засобом марки «Lexus LX 470», н/з НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

Суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об"єктивно дослідив обставини вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, і дійшов вірного висновку про доведеність його вини у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що він не перебував у стані алкогольного спяніння, не знайшли свого підтвердження, оскільки останній був зупинений у присутності свідків, які надали письмові пояснення.

Крім того, відмова особи від проходження медичного огляду на стан сп'яніння утворює самостійний склад адмінправопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та підтверджуються належними доказами, які суд приймає до уваги, а саме даними протоколу про адмінправопорушення серії АП1 № 912466, та іншими матеріалами наявними в справі про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, згідно яких в їх присутності водій ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан спяніння в повному обсязі, з відповідальністю за відмову від проходження огляду був ознайомлений (а.с.№№3-4).

Суд перешої інстанції вірно дійшов висновку, що оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП він підлягає адміністративній відповідальності з призначенням йому адміністративного стягнення.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, в справах про адміністративні правопорушення які підвідомчі суду, стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю внаслідок закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Правопорушення було скоєно ОСОБА_2 29.12.2016 року, а постанова Вінницького міського суду Вінницької області, якою останнього притягнуто до відповідальності винесена 03.03.2017 року , тобто в межах передбаченого законодавством строку, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення.

Суд першої інстанції розглянув справу про адміністративне правопорушення з дотриманням строків, передбачених ст. 38 КУпАП для накладення адміністративного стягнення.

При апеляційному провадженні скасування постанови суду першої інстанції з підстав закінчення на момент розгляду апеляційної скарги строків, передбачених ст. 38 КУпАП, законодавством не передбачено.

Суд, застосовуючи до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, врахував ті обставини, що останній вину не визнав, не розкаявся, а також те, що санкція ст. 130 ч. 1 КУпАП передбачає стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 293, 294 КУ п АП

п о с т а н о в и в:

клопотання ОСОБА_2 задовольнити, поновивши йому строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду від 27.02.2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27.02.2017 року щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: