Справа № 464/608/17 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 33/783/381/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року апеляційний суд Львівської області в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою правопорушника ОСОБА_2 на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 28 лютого 2017 року,

встановив:

цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 320 грн. судового збору.

Згідно постанови судді Федьків Б.В. 14 січня 2017 року о 00.01 год. на перехресті вул. Антонича Коломийська у м. Львові, керував автомобілем марки «Ford Fiesta», н.з. ВС 5508 ЕІ, з явними ознаками наркотичного спяніння (порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло), від проходження в передбаченому законом порядку медичного огляду на встановлення стану спяніння категорично відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_2 покликається на те, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Зазначає, що було порушено його права передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема, давати пояснення, надавати докази, заявляти клопотання про допит свідків, оскільки суд не заслухав його пояснень про те, що під час складання протоколу він визнав лише факт відмови проходити освідування на наявність чи відсутність у нього стану наркотичного сп'яніння, через необґрунтовані звинувачення в його сторону від працівника патрульної поліції, але не визнавав вчинення правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП.

Наголошує, що висновки судді зазначені у мотивувальній частині постанови є помилковими через допущені порушення принципів повноти та обєктивності судового розгляду.

Звертає увагу на те, що письмові пояснення свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, а також рапорт патрульного працівника поліції свідчать про його ОСОБА_2 відмову проходити огляд на стан наркотичного сп'яніння, але не доводять вчинення ним правопорушення, яке полягало у керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп'яніння, саме за яке його було притягнуто до відповідальності.

Акцентує, що судом порушено вимоги ст. 33 КУпАП, яка передбачає при обранні виду адміністративного стягнення врахування особи порушника, його майнового стану, помякшуючих обставин тощо, оскільки з матеріалів справи та тексту постанови не вбачається, щоб усі ці аспекти досліджувалися та враховувалися. Крім цього матеріали справи не містятб документів, які б підтверджували його місце роботи, професію, характеристику особи, сімейний стан, а тому у цій частині постанова є такою, що не відповідає матеріалам справи, необґрунтованою та формальною.

Покликається на те, що в постанові суду, спочатку його звинувачують у тому, що він категорично відмовився від проходження у передбаченому законом порядку медичного огляду на встановлення стану сп'яніння, чим порушив п.2.5 ПДР України, а в подальшому, за відсутністю прямих доказів, суддя зазначає, що його слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що вказує на неоднозначність висновків суду та неповне з'ясування всіх обставин у справі.

Вважає, що адміністративне стягнення, якому його було піддано є безпідставним, а постанова суду не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи, а тому підлягає скасуванню, провадження у справі закриттю.

Зазначає, що постанову суду отримав 10 березня 2017 року.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Сихівського районного суду м. Львова від 28 лютого 2017 року, скасувати таку та закрити провадження у справі.

Правопорушник ОСОБА_2 в суд апеляційної інстанції не з'явився, хоча був належно повідомлений про місце і час судового засідання, а тому апеляційний суд вважає можливим розгляд апеляційної скарги проводити за його відсутності.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що слід поновити строк апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду, оскільки такий пропущений з поважних причин, та приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується, зокрема, протоколом серії БР №259224 про адміністративне правопорушення від 14 січня 2017 року, складеним відносно останнього за порушення вимог п.2.5 ПДР України, де власноручно ним зазначено, що він з протоколом згідний та визнає правопорушення(а.с.1)., письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 (а.с.2), ОСОБА_4 (а.с.3), рапортом інспектора УПП м. Львова ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_5 (а.с.4), та поясненнями правопорушника ОСОБА_2 в суді першої інстанції, про визнання вини у вчиненому.

Диспозицією ст. 130 КУпАП, окрім іншого, передбачено настання адміністративної відповідальності особи як за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги правопорушника ОСОБА_2, останній не оспорює факту відмови від проходження медичного огляду на стан спяніння, а доводить свою невинуватість у керуванні транспортним засобом в стані наркотичного спяніння, що не було предметом розгляду як в районному суді, так і в апеляційному, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №259224 від 14 січня 2017 року, складеного за порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, згідно якого, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відтак, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги правопорушника ОСОБА_2 є безпідставні і не впливають на законність прийнятого судового рішення.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суддя районного суду підставно притягнула ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, обравши стягнення в межах санкції статті.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

поновити ОСОБА_2 строк апеляційного оскарження постанови судді Сихівського районного суду м. Львова від 28 лютого 2017 року.

Апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 28 лютого 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати

у кримінальних справах ОСОБА_1

апеляційного суду

Львівської області