Справа № 487/5252/16-п 12.01.2017 12.01.2017 12.01.2017
Номер провадження: 33/784/13/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2017 року м. Миколаїв.

Суддя апеляційного суду Миколаївської області Рудяк А.В.,

при секретарі - Спанатій О.С.,

захисника - ОСОБА_1,

переглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.11.2016 року, якою

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Миколаєва, громадянин України, непрацюючий, маючий на утриманні 3 неповнолітніх дітей, проживає: АДРЕСА_1,

- притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто судовий збір.

Згідно постанови суду ОСОБА_2 14.10.2016 року близько 02.30год. керував транспортним засобом "ВАЗ 2106" р.н. НОМЕР_1 по вул. Третя Слобідська, 83 в м. Миколаєві з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота); пройшов огляд у медичному закладі. Згідно висновку щодо результатів медичного огляду від 14.10.2016р. №1238 ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9А ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу правопорушення.

За її змістом не заперечує факту виявлення в нього стану алкогольного сп'яніння, але стверджує, що зазначена обставина є наслідком вживання лікарського засобу, якій має вміст спирту (барбавал). Пояснює, що став вживати його за рецептом лікаря після смерті батька в 2012 році. Вважає, що зазначена обставина виключає відповідальність за вказаною нормою закону.

На обґрунтування зазначає, що поліцейські після складання протоколу дозволили йому поїхати додому за кермом.

Провадження №33/784/13/17 Головуючий суду 1 інстанції: Корнешова Т.В.

Категорія: ст.130 ч.1 КУпАП Головуючий апеляційної інстанції: Рудяк А.В.

Вважає, що суд накладаючи на нього штраф з позбавленням права керування транспортним засобом, не обґрунтував обрання саме такого виду адміністративного стягнення. Адже не враховані дані про його особу: наявність на утриманні 3х неповнолітніх дітей, а також, що його автомобіль є єдиним засобом для заробітку.

Вказує на порушення його права на захист, оскільки суд розглянув справу без його участі, належно не повідомивши про дату і місце розгляду справи.

В зв'язку з цим, просить поновити йому строк апеляційного оскарження постанови суду.

ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про час і місце апеляційного перегляду справи, до апеляційного суду не прибув, але через захисника просив розглянути його апеляційну скаргу без його участі.

За такого, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_2 без його участі.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд виходить з наступного.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, за обставин, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються доказами, досліджених та належним чином оцінених судом 1-ої інстанції.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 132927 від 14.10.2016 року (а.п.1) ОСОБА_2 14.10.2016 року о 02.30 год. у м. Миколаєві по вул. Третя Слобідська, 83 всупереч п.2.9.а Правил дорожнього руху керував т.з. ВАЗ-2106, р.н. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння. В зв'язку з виявленням в ОСОБА_2 явних ознак алкогольного сп'яніння (запаху алкоголю з порожнини рота) проведено медичний огляд на стан сп'яніння в медичному закладі в присутності 2х свідків, який виявив в нього стан алкогольного сп'яніння (висновок №1238).

Крім того, з протоколу вбачається, що ОСОБА_2, будучи ознайомлений з його змістом, не заперечував факту виявлення в нього стану сп'яніння, надав власноруч пояснення: «Алкогольних напоїв не вживав по суті приймав лікарські препарати, які мають вміст спирту, можливо перевищив вказані дози». За змістом зазначений пояснень ОСОБА_2 фактично підтвердив вживання ним алкогольних напоїв за наведених вище обставин.

Виявлення стану сп'яніння ОСОБА_2 за наведених у протоколі обставин підтверджується «Висновком щодо результатів медичного огляду…», складеним лікарем МОНД. Так, з вказаного висновку вбачається, що згідно акту медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебуває під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції №1238, складеному 14.10.2016 року о 03.15 год., вбачається ОСОБА_2 виявлений стан алкогольного сп'яніння.

Зазначений висновок також без заперечень підписаний ОСОБА_2 При цьому, останнім під час огляду не повідомлено лікаря про вживання лікарських засобів з вмістом спирту за призначенням лікаря (а.п.2).

Зазначені у вищевказаному протоколі та висновку обставини узгоджуються з змістом доданих пояснень свідків. Так, з пояснень свідка ОСОБА_6, на які послався суд в обґрунтування свого рішення, вбачається, що він підтвердив факт проходження ОСОБА_2 огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, а також виявлення в останнього стану сп'яніння (а.п.4).

Достовірність проведеного огляду на стан сп'яніння та пояснень свідків не заперечуються апелянтом та його захисником. Крім того, апеляційному суду не надано жодних даних на підтвердження доводів апелянта про вживання ним ліків з вмістом спирту за призначенням лікарів в медичних цілях з 2012 року. За такого, є безпідставними доводи апелянта в цій частині.

За таких обставин, в матеріалах провадження є достатні докази керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, яким суд 1 інстанції дав належну оцінку та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Є безпідставним твердження апелянта про те, що виключається відповідальність за керування транспортним засобом в стані сп'яніння внаслідок вживання лікарських засобів з вмістом спирту, оскільки для кваліфікації правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, не має юридичного значення яким чином водій опинився в стані алкогольного сп'яніння.

Твердження апелянта про те, що поліцейські після складання протоколу дозволили йому поїхати додому за кермом, не ґрунтуються на матеріалах провадження.

Є також безпідставними і твердження ОСОБА_2 про порушення його права на захист з посиланням на розгляд справи судом без його участі - без належного повідомлення про дату і місце розгляду справи, оскільки воно суперечить матеріалам провадження. Так, з матеріалів справи вбачається, що суд двічі за допомогою СМС - повідомлення повідомляв ОСОБА_2 про час, дату і місце судового розгляду. Проте, він не прибув до суду, про причини своєї неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, суд, з огляду на вимоги ст.268 КУпАП, мав підстави для розгляду провадження без участі ОСОБА_2

Визначаючи міру відповідальності, суд врахував характер та обставини вчинення ним адміністративного правопорушення, яке є грубим порушенням ПДР України та безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та його учасників, наявні в матеріалах данні про особу правопорушника, ступінь його вини та призначив єдине безальтернативне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

За такого є безпідставними доводи апелянта про необґрунтованість призначення йому саме такого стягнення.

Апеляційний суд враховує дані про особу апелянта, зокрема, наявність на утриманні 3х неповнолітніх дітей. Проте, апеляційний суд зауважує, що вказані обставини не стримали ОСОБА_2 від вчинення вказаного правопорушення. Тому, зазначені обставини не впливають на прийняте судом 1 інстанції рішення.

Твердження апелянта ОСОБА_2 про те, що позбавлення права керування транспортним засобом позбавляє його засобу існування не ґрунтується на матеріалах провадження. Адже при складанні протоколу про адміністративне правопорушення він зазначив, що не працює. Не надано жодних даних на підтвердження таких доводів апелянтом та його захисником і апеляційному суду.

За такого, вказане твердження апелянта є безпідставним.

З огляду на наведене, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2, а оскаржувана постанова суду має залишатися в силі.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.11.2016 року відносно ОСОБА_2 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області А.В. Рудяк