Провадження № 33/780/67/17 Доповідач у 2 інстанції Габрієль
Категорія 147 12.01.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 січня 2017 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2016 року -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2016 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначено йому стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200, 00 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 275 (двісті сімдесят п'ять) гривні 60 копійок.

Відповідно до постанови ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за те, що 02.11.2016 року о 01 год. 45 хв. він в м. Боярка по вул. Незалежності, 10, керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Drager Alcotest» в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України і вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі з доповненнями ОСОБА_2 просить поновити пропущений ним строк на оскарження постанови та змінити постанову суду першої інстанції в частині стягнення: скасувати позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік та розстрочити виплату штрафу в розмірі 10 200,00 грн., шляхом відрахування 30% від щомісячної заробітної плати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та прийнятою із порушенням вимог матеріального та процесуального законодавства. Зокрема, суд першої інстанції прийняв оскаржуване рішення без участі ОСОБА_2, чим порушив його права, передбачені ст.268 КУпАП. Призначаючи ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суд першої інстанції підійшов формально до розгляду справи, не надавши відповідної оцінки всім наявним обставинам та доказам, що їх підтверджують, не встановив обставин на які посилається у постанові від 02.12.2016 року, що призвело до застосування необґрунтовано суворого адміністративного стягнення. Як зазначає ОСОБА_2 судом першої інстанції порушено вимоги ст.33 КУпАП, яка при обранні виду адміністративного стягнення передбачає врахування особи порушника, його майнового стану, пом'якшуючих обставин, адже у матеріалах справи, у тексті постанови не міститься доказів, які б відображали його характеристику, матеріальний стан, місце роботи, професію, умови праці, тощо. Зокрема, судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_2 працює аудитором торгових точок в ТОВ «Торговий дім «Лідер смаку» та використовує автомобіль у робочих цілях для досягнення поставлених виробництвом завдань. Дана робота є основним і єдиним родом діяльності та джерелом доходів. Відповідно до довідки, виданої ТОВ «Торговий дім «Лідер смаку», від 10.01.2017 року № Тд-00000002 дохід ОСОБА_2 із 09.11.2016 року по 31.12.2016 року склав 3 800,00 грн., що унеможливлює сплату штрафу в розмірі 10 200,00 грн. одним платежем.

Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_2, який підтримав подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Викладені у постанові висновки судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП та необхідності накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200, 00 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік, підтверджуються зібраними у справі доказами.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 02.11.2016 року серії АП2 №041181, поясненнями свідків ОСОБА_3 (а.с.2) та ОСОБА_4 (а.с.3), рапортом інспектора роти №4 батальйонну УПП в м. Чернівці лейтенанта поліції Єфтемія С.В. від 02.11.2016 року (а.с.8), рапортом інспектора Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції Шевчука В.В. від 02.11.2016 року (а.с.9), рапортом поліцейського Києво-Святошинського РВ УПО в Київській області старшого сержанта поліції Оселедчука Д.М. від 02.11.2016 року (а.с.10), актом огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.6) та результатами огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу Drager Alcotest (а.с.5).

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Санкцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено стягнення у вигляді штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним та призначив ОСОБА_2 безальтернативне адміністративне стягнення, яке передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Крім того, питання розстрочення сплати штрафу вирішуються під час виконання постанови суду, а не її перегляду судом апеляційної інстанції.

З огляду на вищезазначене постанова судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2016 року щодо ОСОБА_2 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає у зв'язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_2 поновити строк на подачу апеляційної скарги на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2016 року щодо ОСОБА_2 - без зміни.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Київської області В.О. Габрієль