Справа №: 630/747/16-п
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 січня 2017 рокум. Люботин

Суддя Люботинського міського суду Харківської області Малихін О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, розлученого, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, інваліда 2-ї групи, ідентифікаційний № НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

У відношенні ОСОБА_1 11 листопада 2016 року був складений адміністративний протокол АП2 № 401100, згідно з яким, він 11 листопада 2016 року о 06-00 год. в м. Харків на пр.. Московському в районі буд № 267 передав керування автомобілем Volkswagen Т5, державний номер НОМЕР_2, ОСОБА_3, який керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні правопорушення не визнав та заперечував проти обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 пояснив, що напередодні перебував в гостях у своєї сестри, яка проживає в м. Харкові в районі вул. Халтуріна, та допомагав її чоловікові в ремонті стелі в квартирі. Ввечері, коли були завершені роботи, вони з чоловіком сестри за вечерею випили спиртного. Тому він зателефонував своєму давньому другу ОСОБА_3, аби той вранці 11 листопада 2016 року відвіз його додому в м. Люботин. До ОСОБА_3 він зателефонував, бо той вже кілька місяців використовував у власних потребах належний йому, ОСОБА_1, автомобіль Volkswagen Т5, державний номер НОМЕР_2. ОСОБА_3 погодився відвезти його до м. Люботин, та вони домовились про місце зустрічі. Рано вранці, 11 листопада 2016 року, ОСОБА_3 забрав його, ОСОБА_1, в обумовленому місці та вони поїхали до м. Люботин. Але невдовзі їх зупинив поліцейський патруль через порушення ОСОБА_3 правил дорожнього руху. На вимогу працівників поліції ОСОБА_3 пояснив, що посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію ТЗ у нього з собою немає. На запитання працівників поліції він, ОСОБА_1, пояснив, що автомобіль зареєстрований на його ім'я. Пізніше на прохання ОСОБА_3 його знайомий привіз посвідчення воді та свідоцтво про реєстрацію ТЗ, які знаходилось в будинку ОСОБА_3 Також ОСОБА_1 пояснив суду, що після початку оформлення протоколу у відношенні ОСОБА_3, у якого запідозрили наявність алкогольного спяніння, він повідомив працівників поліції про те, що передав керування автомобілем ОСОБА_3 за кілька місяців до цього та перебуває в автомобілі лише як пасажир.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 підтвердив суду ті обставини, що на прохання ОСОБА_1 погодився відвезти його вранці 11 листопада 2016 року додому в м. Люботин, так як з дозволу останнього вже півроку використовує його автомобіль Volkswagen Т5, державний номер НОМЕР_2, у власних потребах. Після зустрічі в м. Харкові в обумовленому місці вони поїхали до м. Люботин. Але невдовзі їх зупинив поліцейський патруль через порушення правил дорожнього руху. На вимогу працівників поліції він, ОСОБА_3, не зміг предявити посвідчення водія і свідоцтво про реєстрацію ТЗ, так як забув їх вдома. Після цього він зателефонував ОСОБА_4 чоловіку його сестри, та попросив заїхати до нього додому та привезти з м. Люботин до м. Харків вищевказані документи, а також попередив про це свого батька. Через кілька годин ОСОБА_4 привіз посвідчення водія і свідоцтво про реєстрацію ТЗ, які працівники поліції забрали для складання протоколів.

В судовому засіданні також був допитаний в якості свідка ОСОБА_4 який пояснив, що проживає однією сім'єю без реєстрації шлюбу з сестрою ОСОБА_3 Свідок підтвердив ті обставини, що вночі 11 листопада 2016 року перебував в гостях в с. Пісочин Харківського району Харківської області, та рано вранці йому зателефонував ОСОБА_3 і повідомив, що його зупинили поліцейські в м. Харкові за порушення ПДР, але посвідчення водія і свідоцтво про реєстрацію ТЗ він забув вдома. Він, ОСОБА_4, погодився та поїхав в м. Люботин, до будинку ОСОБА_3 Його зустрів батько ОСОБА_3 та передав йому документи. Він зі своїм приятелем ОСОБА_5 одразу поїхав до м. Харкова до того місця, де зупинили ОСОБА_3, та передав йому документи. Після цього він і ОСОБА_5 залишилися і були залучені поліцейськими до процедури оформлення протоколів у відношенні ОСОБА_3 Свідок ОСОБА_4 також підтвердив суду, що ОСОБА_3 на той час вже кілька місяців їздив на автомобілі Volkswagen Т5, державний номер НОМЕР_2, з дозволу ОСОБА_1

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Об'єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є, зокрема, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп'яніння.

Суб'єктивна сторона правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП, характеризується наявністю прямого умислу.

Відповідальність за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані спяніння, настає за умови, що тому, хто це робить, відомо про такий стан.

Оцінюючи пояснення свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, суд вважає їх достовірними, оскільки вони не містять в собі протиріч з іншими матеріалами, зокрема, протоколом АП2 № 401404 від 11 листопада 2016 року, складеного у відношенні ОСОБА_3, в якому як поняті зазначені ОСОБА_4 і ОСОБА_5 Вказані свідки підтвердили суду ті обставини, що ОСОБА_3 задовго до 11 листопада 2016 року отримав від ОСОБА_1 в користування автомобіль Volkswagen Т5, державний номер НОМЕР_2.

При складанні протоколу не були забезпечені всебічність, повнота і об'єктивність з'ясування обставин, коли саме ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 право керування транспортним засобом.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1, який, у свою чергу, будь-які порушення зі свого боку заперечує, умисно передав 11 листопада 2016 року о 06-00 год. право керування належним йому транспортним засобом іншій особі ОСОБА_3, та, до того ж, був обізнаний про перебування ОСОБА_3 в стані спяніння.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне провадження по справі закрити.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10-ти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі особою, щодо якої її винесено, та її захисником, а також потерпілим апеляційної скарги до органу, який виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Суддя О.О. Малихін