Справа № 658/495/17
провадження № 3/658/160/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року суддя Каховського міськрайонного суду Херсонської області Батовріна І.Г., за участю секретарів: Берднікової С.В., Коваль О.Ю., прокурора Шарикової В.С., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління захисту економіки у Херсонській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, голови Любимівської селищної ради Каховського району, не судимого, відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків матеріали справи не містять, адреса реєстраційного обліку та фактичного місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, б. № 102 Б,

за ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП,

встановив:

До Каховського міськрайонного суду Херсонської області від УЗЕ у Херсонській області ДЗЕ НПУ, надійшли адміністративні матеріали та протокол про адміністративне корупційне правопорушення № 4/17 від 31 січня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП ОСОБА_1, з яких вбачається, що останній, будучи головою Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області, який є субєктом відповідальності за корупційні правопорушеннявідповідно до п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон), 21 грудня 2015 року під час засідання сесії Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області ні в усній, ні в письмовій формі не повідомив, маючи реальну можливість без жодних перешкод це зробити, про наявність у нього реального конфлікту інтересів при розгляді четвертого питання порядку денного щодо його особистого преміювання на 2016 рік.

Крім того, 05 лютого 2016 року на засіданні сесії ОСОБА_1 приймав участь у голосуванні за рішення № 41 про внесення змін у рішення 3-ї сесії сьомого скликання від 21 грудня 2015 року № 14 «Про порядок проведення щомісячного преміювання селищного голови ОСОБА_1 С,В. та секретаря Димченко М.О. у 2016 році» не повідомивши про наявність в нього реального конфлікту інтересів при розгляд зазначеного питання.

Також, 05 квітня 2016 року, 09 червня 2016 року, 22 липня 2016 року та 23 вересня 2016 року ОСОБА_1 під час засідань сесії щодо вирішення питання про преміювання працівників виконавчого комітету не здійснював повідомлення про наявність в нього реального конфлікту інтересів при розгляд зазначеного питання.

Крім того, під час вказаних засідань сесії ради ОСОБА_1 діючи в умовах реального конфлікту, приймав участь в голосуванні щодо особистого преміювання.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 28, ст. 35 Закону, ст. 59-1 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування».

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину в учинених правопорушеннях не визнав, пояснив, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсності. оскільки під час засідання сесії 21.12.2015 відразу після оголошення порядку денного він повідомив присутніх, що має конфлікт інтересів при розгляді питання щодо його преміювання, тому голосувати не буде. По іншим обставинам зазначив, що розпорядження приймались комлексно, однак підставою для преміювання зазначалось рішення сесії від 05.02.2016 в ході якого він не голосував та повідомляв присутніх про конфлікт інтересів.

Прокурор Каховської місцевої прокуратури ОСОБА_2 обставини викладені в протоколі підтримала, зазначивши наявність в діях ОСОБА_1, який є головою Любимівської селищної ради ознак корупційних адміністративних правопорушень, а саме: неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів та прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів. У визначенні міри покарання просила суд призначити штраф передбачений санкцією відповідної статті.

Заслухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку про те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 172-7 КУпАП відповідальність за ч.1 настає у випадку неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів; відповідальність за ч.2 вказаної статті настає у разі вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно примітки 1 до зазначеної норми закону субєктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у п.п. 1, 2 частини першої статті 3 Закону України »Про запобігання корупції»; згідно примітки 2 під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Субєктивна сторона правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, характеризується тим, що воно учиняється умисно; особа, яка його вчиняє усвідомлює, що вона не повідомляє про наявність у неї реального конфлікту інтересів або вчиняє дії чи приймає рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Реальний конфлікт інтересів суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у звязку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях (ст. 1 Закону).

Статтею 28 Закону передбачено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Згідно з ч. 2 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції», у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом. Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу. У разі якщо неучасть особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу, у прийнятті рішень цим органом призведе до втрати правомочності цього органу, участь такої особи у прийнятті рішень має здійснюватися під зовнішнім контролем. Рішення про здійснення зовнішнього контролю приймається відповідним колегіальним органом.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне порушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом встановлено, що рішенням Любимівської ради від 03 листопада 2015 року № 1 затверджено повноваження Любимівського селищного голови ОСОБА_1 та депутатів селищної ради. ОСОБА_1 присвоєно сьомий ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах четвертої категорії на підставі рішення ради № 2 (а.с. 22, 23).

Як вбачається з протоколу засідання першої сесії Любимівської селищної ради від 03 листопада 2015 року, на вирішення ради було поставлено питання: «Про умови оплати праці селищного голови ОСОБА_1В.», за яке проголосувало «за» - 19 депутатів (із загальної кількості присутніх 22). З примітки до вказаного питання зазначено про те, що участі в голосування селищний голова не приймав (а.с. 41).

На підставі рішення Любимівської селищної ради від 21 грудня 2015 року № 14, преміювання голови та секретаря ради здійснюється щомісячно в межах коштів передбачених на преміювання у кошторисі та економії коштів на оплату праці у розмірі 50% середньомісячної заробітної плати при умові виконання видаткової частини бюджету з початку бюджетного року, шляхом видачі розпорядження голови з послідуючим затвердженням на сесії ради (а.с. 42).

Відповідно до протоколу засідання сесії селищної ради від 21 грудня 2015 року на вирішення ради поставлено питання про проведення щомісячного преміювання селищного голови та секретаря ради у 2015 році та в 2016 році. «За» проголосувало - 13, «Проти» - 1, утримались 2. Крім того, зазначено в примітки про те, що в голосування не приймали участь голова та секретар (а.с. 44 зв., 45 зв.).

Рішенням селищної ради від 05 лютого 2016 року № 41 внесено зміни у рішення 3 сесії 7 скликання «Про порядок проведення щомісячного преміювання голови та секретаря у 2016 році» від 21 грудня 2015 року № 14 (а.с. 32).

Згідно з протоколом засідання сесії селищної ради від 05 лютого 2016 року, на розгляд ради було поставлено питання щодо внесення змін в рішення 03 сесії 7 скликання від 21 грудня 2015 року № 14 «Про порядок проведення щомісячного преміювання селищного голови та секретаря у 2016 році». «За» проголосувало 17, голова та секретар участі в голосуванні не приймали (а.с. 49 зв.).

05 квітня 2016 року, 09 червня 2016 року, 22 липня 2016 року та 23 вересня 2016 року на розгляд сесії селищної ради були поставлені питання щодо затвердження розпоряджень прийнятих в міжсесійний період, які було прийнято більшістю голосів, що підтверджується протоколами складеним під час засідань (а.с. 55 зв., 60 зв., 66 зв., 74).

Аналіз вказаних рішень Любимівської селищної ради, протоколів засідання сесії ради вказує на те, що до вказаного органу місцевого самоврядування протягом проведення наведених вище сесій селищної ради заяв про наявність реального конфлікту інтересів не надходило, заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів під час прийняття рішень на сесійних засіданнях депутатами не вживались, будь-яких заяв, заперечень щодо порядку денного чи проведення сесії не заявлялось.

Отже, як вбачається з долучених протоколів засідань сесії ради, під час голосування за прийняття рішення про преміювання працівників сільської ради, серед іншого і щодо голови та секретаря ради, ОСОБА_1 участі не брав про що внесені відповідні примітки.

Крім того, під час розгляду адміністративного матеріалів судом встановлено, що вищевказані рішення селищної ради щодо затвердження розпоряджень прийнятих в міжсесійний період, при розгляді яких ОСОБА_1 брав участь у голосуванні, стосуються встановленню та виплати премії сільському голові та апарату сільської ради, тобто стосуються системи оплати праці.

Поряд з цим, ст. 43 Конституції України закріплює право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Так, ст. 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці», основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

В судовому засіданні заслухані пояснення свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4,ОСОБА_5, ОСОБА_6,, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, депутатів селищної ради, які в дні проведення сесій селищної ради про які йдеться в протоколі про адміністративне правопорушення приймали участь в голосуванні, кожний з яких пояснив, що на початку засіданя сесії секретар з сільським головою усно повідомили присутніх про наявність у них реального конфлікту інтересів при розгляді питання щодо їх особистого преміювання.Зазначили, що останні заяляють про конфлікт інтересів на кожній сесії, коли в порядку денному наявні питання щодо їх преміювання.

Таким чином, всупереч твердженням, викладеним в протоколі про адміністративне правопорушення № 4/17 від 31 січня 2017 року ОСОБА_10 не порушив відповідних вимог ст.ст. 28, 35 Закону України «Про запобігання корупції» та ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки він, що встановлено судом, діяв у відповідності до зазначених Законів та норм права.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005). Принцип правової визначеності означає, що «обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки».

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотне.

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Враховуючи вищенаведене, суд вбачає, що у діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП, оскільки відсутні фактичні дані, відомості та докази, які б достовірно свідчили та підтверджували скоєння ОСОБА_10В адміністративних правопорушень, повязаних з корупцією.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За вказани обставин, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 не вчиняв дій (бездіяльності), які містять ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, за обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому посилання на те, що ОСОБА_1 свідомо не вжив відповідних заходів та негайно не повідомив відповідну раду про наявність у нього реального конфлікту інтересів, та свідомо проголосував за прийняття рішень щодо преміювання - не можуть бути визнані обґрунтованими, в звязку з чим, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись Законом України «Про запобігання корупції», Законом України «Про місцеве самоврядування», ст.ст. 9, 10, 36, 172-7, 247, 251, 251, 256, 268, 276, 283, 284 КУпАП,

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити, у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляція протягом десяти діб, починаючи з моменту її проголошення.

Суддя І.Г. Батовріна