Номер провадження: 33/785/386/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Джулай О. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Джулай О.Б.,

За участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеса від 30.11.2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

Оскарженою постановою, ОСОБА_2, притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Звернувшись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову та провадження по справі закрити у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Зокрема апелянт посилається на те, що справа безпідставно розглянута за її відсутності, що суддею районного суду були неповно зясовані обставини, які мають значення для прийняття рішення по справі та вказує, що правопорушення вона не вчиняла, з протоколом про адміністративне правопорушення її не ознайомили, не пропонували пройти експертизу у медичному закладі, не роз'яснювали її прав.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу, просила поновити строк на апеляційне оскарження постанови, наполягала на скасуванні постанови суду першої інстанції та закритті провадження.

Заслухавши ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що справа розглянута за відсутності ОСОБА_2

Всупереч вимогам ст. 285 КУпАП, яка передбачає, що копія постанови суду протягом трьох днів має бути надіслана особі, відносно якої вона винесена, ОСОБА_2 копія постанови не була надіслана взагалі.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 була позбавлена можливості вчасно оскаржити постанову суду, в звязку з чим строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Щодо доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно з вимогами ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справа розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Розгляд справи у відсутності цієї особи допустимий лише при наявності відомостей про своєчасне повідомлення особи про час та місце розгляду справи.

Апеляційним судом встановлено, що справа була розглянута у відсутності ОСОБА_2, відсутні підстави визнати, що ОСОБА_2 була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що судовий розгляд відбудеться 26.10.2016 року о 10 годині, з чим під підпис ознайомлена ОСОБА_2

Однак, згідно з оскарженою постановою, судовий розгляд був проведений 30.10.2016 року.

В матеріалах справи є розписка про виклик до суду, на імя ОСОБА_2

Однак, зазначена розписка не містить відомостей ні про вручення повістки особисто ОСОБА_2, ні про врученні повістки іншій особі, для передання ОСОБА_2 Також зазначена розписка не містить відомостей щодо причин через які повістка не була вручена, і не містить жодного підпису- ні отримувача, ні листоноші.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що при розгляді справи були допущені суттєві порушення прав ОСОБА_2, передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які забезпечують особі можливість брати участь в судовому розгляді та здійснити свій захист, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Крім того, згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За результатами апеляційного розгляду апеляційний суд дійшов до висновку про те, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримувався положень зазначеної правової норми, що потягло за собою прийняття необгрунтованого рішення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що фактичні обставини вчинення ОСОБА_2 правопорушення встановлені не були.

Зокрема, згідно з оскарженою ухвалою, ОСОБА_2 26.09.2016 р. о 02 год. 30 хв., керуючи транспортним засобом «ТОЙОТА КАМРІ», державний номер НОМЕР_1, рухалась по вулиці Преображенській у м. Одесі з явними ознаками алкогольного спяніння. За результатами огляду на стан сп'яніння за допомогою використання спеціального засобу Драгер було встановлено, що ОСОБА_2 знаходилась у стані алкогольного сп'яніння.

В матеріалах справи знаходиться талон пристрою «Драгер» та акт огляду на стан алкогольного спяніння (а.с.2, 6), з яких вбачається, що за результатами огляду в ОСОБА_2 було встановлено 1,45‰.

При цьому, як зазначила в апеляційній скарзі ОСОБА_2, вона не була згодна з результатами огляду, встановленими за допомогою пристрою «Драгер».

Згідно з положеннями п.1.7 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в разі незгоди водія транспортного засобу з результатами огляду, проведеного уповноваженою особою на місці зупинки транспортного засобу, огляд на стан спяніння проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на проведення такого огляду відповідно до статті 266 КУпАП.

За твердженнями ОСОБА_2, їй не було запропоновано проходження огляду на стан спяніння в медичному закладі.

В протоколі про адміністративне правопорушення та в інших матеріалах справи відсутні відомості, які могли б спростувати твердження ОСОБА_2 в цій частині, тому апеляційний суд приходить до висновку про те, що посадові особи, які проводили на місці огляд ОСОБА_3 на стан спяніння за допомогою приладу «Драгер», порушили положення зазначеної інструкції, тому результат огляду на місці зупинки транспортного засобу не може бути прийнятий як доказ вчинення ОСОБА_2 правопорушення.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, а також основним доказом її вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КупАП, є протокол про адміністративне правопорушення, складений стосовно ОСОБА_2 (а.с.2).

Однак, на думку апеляційного суду, зазначений протокол не може бути визнаний ні підставою для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, ні доказом її вини у вчиненні правопорушення.

Невиконання посадовими особами вимог Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, про що йшлося вище, свідчить про те, що протокол про адміністративне правопорушення взагалі був складений стосовно ОСОБА_2 безпідставно.

Крім того, зазначений протокол не відповідає вимогам закону.

Відповідно до положень ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Всупереч зазначеним вимогам, з протоколу, складеного стосовно ОСОБА_2, вбачається, що в ньому не зазначена суть адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_2

Зокрема ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому в протоколі стосовно ОСОБА_2 переписані всі можливі, передбачені ч.1 ст.130 КупАП, стани правопорушника, але не зазначено в якому саме стані перебувала ОСОБА_2, не конкретизовано чи знаходилась вона в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або перебувала під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, зазначені в протоколі свідки огляду ОСОБА_2 на стан спяніння, протокол не підписали.

Відсутні також в протоколі пояснення правопорушниці або вказівка про те, що вона відмовилась від дачі пояснень.

Вказаний протокол містить відомості про вилучення в ОСОБА_2 посвідчення водія та про отримання нею тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом. При цьому, як стверджувала ОСОБА_2, після проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу вона не була відсторонена від керування транспортним засобом, а підписала надані їй документи і поїхала далі в своїх справах.

З матеріалів справи не вбачається, і в протоколі не зазначено, що ОСОБА_2 була відсторонена від керування транспортним засобом.

За таких обставин не відсторонення інспектором ДПП, який складав протокол, ОСОБА_2 від керування транспортним засобом, ставить під сумнів згоду ОСОБА_2 з результатами огляду і виключає складання стосовно неї протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

Більш того, час вчинення ОСОБА_2 правопорушення зазначений в протоколі 02 години 30 хвилин 26.09.2016 року. Проведення огляду на місці, здійснено о 03 год. 24 хв., а протокол про адміністративне правопорушення складений о 04 годині 20 хвилин.

При цьому апеляційний суд приймає до уваги наданий ОСОБА_2 висновок, складений 26.09.2016 року о 03 год. 55 хв. в медичному закладі, згідно з яким ОСОБА_2 не перебувала в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Натомість протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП, складений стосовно ОСОБА_2 містить відомості, які не відповідають дійсності, зокрема в протоколі зазначено, що до нього додаються схема ДТП, пояснення ОСОБА_2 та пояснення Шалапіна, які в матеріалах провадження відсутні.

За таких обставин зазначений протокол, на думку апеляційного суду, не може бути визнаний ні підставою для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, ні доказом її вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП .

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, про те, що суддею районного суду при розгляді справи не було надано належної оцінки доказам по справі, що призвело до прийняття необгрунтованого рішення, яке підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись ст. ст. 251, 256, 280, 289, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 30.11.2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 30.11.2016 р. відносно про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Провадження по адміністративній справі закрити.

Постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області (підпис) ОСОБА_4

Згідно з оригіналом.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_4