ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2017 року місто Маріуполь

Суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області Сєдих А.В. за участю прокурора Костюченко М.В., захисника ОСОБА_1, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у судовому засіданні в місті Маріуполі справу про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та прокурора на постанову судді Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 листопада 2016 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, працюючого провідним лікарем ветеринарної медицини Жовтневої дільничної лікарні ветеринарної медицини Маріупольської міської державної лікарні ветеринарної медицини, раніше притягався 25 серпня 2016 року Апеляційним судом Донецької області до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-4 КУпАП до штрафу у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 5100 гривень з конфіскацією винагороди від роботи за сумісництвом, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, квартира, 15,

визнано винним у вчиненні в період з 02 березня 2015 року по 01 січня 2016 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-4 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме п'ять тисяч сто гривень (5100 гривень) з конфіскацією винагороди від роботи за сумісництвом. Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-4 КУпАП щодо вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 в період з 04 січня 2016 року по 01 квітня 2016 року, закрито у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Стягнувши з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 275,60 гривень.

ВСТАНОВИВ:

Згідно з постановою суду першої інстанції, 13 жовтня 2016 року до Орджонікідзевського районного суду надійшов протокол, складений 10 жовтня 2016 року старшим оперуповноваженим відділу УЗЕ в Донецькій області ДЗЕ НП України капітаном поліції ОСОБА_3 про скоєння адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-4 КУпАП відносно ОСОБА_2, який будучи провідним лікарем ветеринарної медицини Жовтневої дільничної лікарні ветеринарної медицини Маріупольської міської державної лікарні ветеринарної медицини, тобто посадовою особою державного органу та особою, уповноваженою на виконання функцій держави, відповідно до п.п. «и» п.1 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції» суб'єктом на якого поширюється дія цього Закону, в період з 02 березня 2015 року по 01 квітня 2016 року уклав цивільно-правові договори на виконання обумовлених робіт, з головою ОСББ «Іллічівець-22», в наслідок чого, після виконання робіт, отримав готівкою плату за виконані роботи на загальну суму 14256,48 гривень. Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.1 ч.1 ст.25 ЗУ «Про запобігання корупції» щодо обмеження займатися іншою оплачуваною діяльністю (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю, а саме вчинив правопорушення пов'язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-4 КпАП України.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження по справі закрити. Вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, оскільки при постановленні судового рішення судом були порушені норми діючого законодавства України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині закриття провадження за період вчинення ОСОБА_2 правопорушення з 04.01.2016 року по 01.04.2016 року. Прийняти по справі нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст. 172-4 КУпАП за період з 04.01.2016 року по 01.04.2016 року, та накласти адміністративне стягнення в межах санкції вказаних статей КУпАП за весь період вчинення правопорушення, а саме з 02.03.2015 року по 01.04.2016 року. Вважає постанову суду незаконною та необґрунтовано.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши промови учасників судового засідання, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а самє в частині скасування судового рішення, постанову судді слід скасувати та закрити провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2, за таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, суддею районного суду, в порушення вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП. не з'ясовані обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання про наявність чи відсутність вини ОСОБА_2 у адміністративному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 172-4 КУпАП.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що в діях ОСОБА_2 не має складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-4 КУпАП, з таких підстав. Під час розгляд справи судом вимоги ст. 245 КУпАП не зясовані в повної міри, про необхідність всебічного, повного і об'єктивного зясування обставин справи, зокрема щодо з'ясування обставин вчиненого правопорушення, надання аналізу доказам, що містяться в матеріалах провадження, протоколу про адміністративне правопорушення, що вплинуло на правильність прийнятого рішення.

Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1989 року (із змінами і доповненнями) «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов'язані з корупцією», суди повинні з'ясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв'язку між діянням і виконанням останньою завдань і функцій держави.

Суд першої інстанції, на підставі ст. 1, 7, 10, 12 Закону України «Про ветеринарну медицину» та посадової інструкції провідного лікаря ветеринарної медицини ММДЛВМ, яка діяла до січня 2016 року, визнав ОСОБА_4 державним лікарем ветеринарної медицини, який за посадою до січня 2016 року був державним інспектором ветеринарної медицини, який виконував державний контроль за ветеринарно - санітарним благополуччям продукції тваринного походження.

Отже, суд вийшов за межі своїх повноважень і ст. 7 КУпАП, оскільки на ОСОБА_4 як на державного інспектора ветеринарної медицини (державного службовця) протокол не складався.

У розумінні підпункту «і» пункту 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», тільки посадові особи державних органів можуть бути суб'єктами правопорушення, пов'язаного з корупцією. Те, що в посадовій інструкції ОСОБА_4 були прописані функції контролю за виконанням вимог Закону України «Про ветеринарну медицину» всього лише прирівнює його до осіб, уповноважених на виконання функцій держави, які зазначені у підпункті «а» і підпункті «б» пункту 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Отже, ОСОБА_4, навіть володіючи вищевказаними повноваженнями в силу діючої інструкції, не може бути суб'єктом правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КУпАП, оскільки це суперечить пункту 1 частини 1 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції», в якому прописано, що тільки особам, переліченим у пункті 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» забороняється займатися іншою оплачуваною діяльністю.

ОСОБА_4 був прийнятий на роботу і працював на посаді провідного лікаря ветеринарної медицини державної установи, що підтверджується копією наказу про прийняття його на роботу № 44 від 14 липня 2011 року, що встановлено і судом першої інстанції.

Згідно з пунктом 6 Положення ММДЛВМ, затвердженого 11.02.2015 року начальником головного управління ветеринарної медицини в Донецькій області, тільки начальник ММДЛВМ і його заступник за посадою є державними інспекторами ветеринарної медицини. Всі інші працівники, зазначені в ньому, є фахівці ветеринарної медицини, що повністю відповідає ст. 1 Закону України «Про ветеринарну медицину», спеціалісти ветеринарної медицини - лікарі та фельдшери ветеринарної медицини, які мають відповідний диплом та здійснюють діяльність з профілактики, оздоровлення, діагностики і лікування тварин, проведення ветеринарно - санітарної експертизи або іншу ветеринарну діяльність.

У постанові суд першої інстанції правильно вказав, що ММДЛВМ є державною установою ветеринарної медицини, отже, працюючи в державній установі ветеринарної медицини, ОСОБА_4 є державним лікарем ветеринарної медицини, що відповідає ст. 1 Закону України «Про ветеринарну медицину». Тобто ОСОБА_4 не працює в державних органах взагалі та ветеринарної медицини зокрема. Поліція, при складанні протоколу, безпідставно віднесла державну установу до державних органів, незважаючи на те, що в ст. 1 Закону України «Про ветеринарну медицину» дається окреме поняття кожного, тобто як державного органу, так державної установи ветеринарної медицини.

ОСОБА_4 працює державним лікарем ветеринарної медицини державної установи, яка, згідно ст. 1 Закону України «Про ветеринарну медицину» є державною установою ветеринарної медицини, які здійснюють профілактичні, діагностичні, лікувальні та інші протиепізоотичні заходи, лабораторні дослідження щодо безпечності товарів, науково - дослідні та контрольні роботи, на які покладено контрольно - наглядові функції в галузі ветеринарної медицини, або уповноважені на здійснення таких функцій.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що згідно з підпунктом «і» пункту 1 частини 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», до суб'єктів інкримінованого ОСОБА_4 адміністративного правопорушення належать «посадові та службові особи інших державних органів» - в нашому конкретному випадку державних органів ветеринарної медицини.

У частині 2 статті 7 Закону України «Про ветеринарну медицину» прописано, що державний департамент ветеринарної медицини з державною інспекцією ветеринарної медицини є урядовим органом державного управління в галузі ветеринарної медицини, який для виконання своїх обов'язків, створює відповідні територіальні органи, регіональні служби та державні установи. При цьому, відповідно до частини 3 статті 7 Закону України «Про ветеринарну медицину», тільки департамент та його територіальні органи становлять єдину систему державних органів ветеринарної медицини.

Отже, при винесенні постанови судом першої інстанції були порушені ст.1 Закону України «Про ветеринарну медицину», частини 2 та 3 статті 7 Закону України «Про ветеринарну медицину», підпункт «і» пункту 1 частини 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції».

У ч. 5 ст. 7 Закону України «Про ветеринарну медицину» прописані посадові особи державних органів. У ній прописано, що «державні лікарі ветеринарної державної служби ветеринарної медицини та регіональних служб одночасно з посадою відповідно є державними інспекторами ветеринарної медицини. На начальників регіональних служб та їх заступників поширюється дія закону України «Про державну службу».

Суду першої інстанції були надані документи про те, що ОСОБА_2 не є державним інспектором, присяги не приймав, такими повноваженнями не наділявся, відповідного посвідчення не отримував, функцій державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду не виконував, в тому числі й тому, що з 2014 року встановлено мораторій на здійснення даних контрольних та наглядових функцій.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 145, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Отже, при розгляді справи судом була допущена неповнота з'ясування обставин справи, а викладені у постанові суду висновки не відповідають фактичним обставинам, що є порушенням вказаних вимог КУпАП.

На підставі вищенаведених обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, оскільки з вищенаведених обставин вбачається, що в діях ОСОБА_2 на має складу правопорушення передбаченого п.1 ст. 172-4 КУпАП.

За таких обставин постанова місцевого суду як незаконна підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю складу правопорушення.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст.ст. 8, 294 КУпАП -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 листопада 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні в період з 02 березня 2015 року по 01 січня 2016 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-4 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме п'ять тисяч сто гривень (5100 гривень) з конфіскацією винагороди від роботи за сумісництвом. Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-4 КУпАП щодо вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 в період з 04 січня 2016 року по 01 квітня 2016 року, закрито у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Стягнувши з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 275,60 гривень, скасувати.

Провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Донецької області ОСОБА_5