АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/799/2017Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Журавська О.В.
Головуючий в апеляційній інстанції: Маліновський О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Маліновський О.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

та його захисника ОСОБА_5,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 15 лютого 2017 року щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 15 лютого 2017 року визнано ОСОБА_4 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (10 200 грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Як зазначено у постанові, 24 листопада 2016 року о 23 год. 15 хв. ОСОБА_4, керуював автомобілем марки «ЗАЗ» державний номер НОМЕР_1, по вул. Радосинській, 39, в с. Троєщина в м. Києві, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився відповідно до встановленого порядку у лікаря-нарколога в Київській міській наркологічній клінічній лікарні «Соціотерапія» за адресою м. Київ, вул. Визволителів, 6. Своїми діями ОСОБА_4 порушив п. 2.9(А) Правил дорожнього руху, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою провадження по справі закрити в зв'язку з відсутністю у діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 було проведено упереджено та однобічно, винесена постанова є необґрунтованою, незаконною та такою, що не відповідає матеріалам справи про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_4 зазначає, що зважаючи на невизнання ОСОБА_4 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, не було перевірено та спростовано його пояснення, а саме: суд не викликав та не допитав свідків - працівників поліції, а лише обмежився складеним ними протоколом. При цьому, в судовому засіданні він категорично заперечував факт керування транспортним засобом 24.11.2016 року у стані сп'яніння. В обґрунтування своїх заперечень вказував, що 24.11.2016 року під час складання протоколу пояснював працівникам поліції, що дійсно керував вказаним автомобілем, однак не вживав спиртні напої та не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, а результат, який показав алкотестер міг бути внаслідок вживання медичних аерозольних препаратів, однак, працівники поліції не взяли до уваги пояснення ОСОБА_4 та дійшли неправильного висновку щодо стану алкогольного сп'яніння.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення взагалі відсутні будь-які докази, які б свідчили, що ОСОБА_4 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а ознаки, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, притаманні застудним захворюванням.

Крім того, працівники поліції в порушення ст.266 КУпАП склали протокол АП2 № 044923 за відсутності двох свідків. Також, перед освідуванням у КМНКЛ «Соціотерапія» ОСОБА_4 освідувався за допомогою приладу «Драгер», результати якого жодним чином не відображені у матеріалах справи. Разом з цим, ОСОБА_4 в судовому засіданні надав відповідні медичні довідки про застудне захворювання та використання, за призначенням лікаря, аерозольного алковмісного препарату. Даний препарат містить етиловий спирт, про що вказано в інструкції, яка була додана до клопотання.

Судом першої інстанції також проігноровано та не вирішено клопотання захисника ОСОБА_4 про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Також, в матеріалах провадження відсутній акт огляду ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5, на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп'яніння.

За таких обставин, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так в матеріалах справи про адміністративне правопорушення загалом, відсутні будь-які докази, які б свідчили, що ОСОБА_4 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а ознаки стану сп'яніння, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, не є доказом перебування ОСОБА_4 за кермом автомобіля в стані сп'яніння, оскільки такі ознаки притаманні й застудним захворюванням.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

При розгляді справи судом першої інстанції у відповідності зі ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП були повно, всебічно та об'єктивно встановлені фактичні обставини та зібрані у справі докази в їх сукупності, дана їм належна оцінка, керуючись законом суд прийшов до законного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення, рапортом та письмовими поясненнями працівника поліції, висновком щодо результатів медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» від 27 листопада 2016 року, згідно з яким під час медичного огляду ОСОБА_4 о 23 год. 55 хв. 24 листопада 2016 року було встановлено, що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння, а також поясненнями самого ОСОБА_4 при апеляційному розгляді справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі є безпідставними та не підтверджені належними доказами.

Зокрема, посилання ОСОБА_4 на те, що у нього було застудне захворювання та він використовував за призначенням лікаря аерозольний алковмісний препарат, не є достатньою підставою для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі, оскільки ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Суд першої інстанції, врахувавши положення ст. ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_4 стягнення, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування та закриття провадження у справі апеляційним переглядом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Києва від 15 лютого 2017 року щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.А. Маліновський