Справа №592/5927/17 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Алфьоров А. М.
Номер провадження 33/788/348/17 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2017 року суддя Апеляційного суду Сумської області Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 11 липня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді, оскільки справа була розглянута незважаючи на подану ним заяву про відкладення судового розгляду у зв'язку з перебуванням його на лікарняному. Також зазначає, що суддею було враховано його особу, майновий стан та обставини, які пом'якшують та обтяжують відповідальність, однак в матеріалах справи відсутні відповідні дані.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 11.07.2017 ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того, постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 320 грн. судового збору.

Відповідно до постанови судді 26.05.2017 о 16 год. 05 хв. біля буд. № 39 по вул. Першотравневій, в м. Суми ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою газоаналізатору «Alcotest 6810 Drager № 2289» в закладі охорони здоров'я відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що вказана вище апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.285 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, згідно ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_3 не був присутнім під час розгляду справи та ухвалення суддею рішення, копію постанови судді отримав лише 13.08.2017, а тому, зважаючи на те, що він не мав можливості своєчасно подати апеляційну скаргу на цю постанову, то строк на апеляційне оскарження даного рішення судді суду першої інстанції підлягає поновленню, оскільки він був пропущений з поважних (об'єктивних) причин.

Відповідно до вимог ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 144283 від 26.05.2017 (а.с.1) суддя суду першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_3 в порушення вимог п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою газоаналізатору та в закладі охорони здоров'я відмовився у присутності двох свідків.

Зазначені висновки судді відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на досліджених та перевірених в судах першої і апеляційної інстанціях доказах.

Зокрема, факт вчинення ОСОБА_3 правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, крім зазначеного вище протоколу про адміністративне правопорушення, об'єктивно підтверджується іншими доказами у справі, а саме:

- показаннями в апеляційному суді свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які повністю підтвердили свої письмові пояснення, надані ними працівникам поліції (а.с.3, 4), згідно яких вони були присутні при відмові водія ОСОБА_3 пройти огляд на стан сп'яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора, так і в наркологічному диспансері;

- показаннями в апеляційному суді свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які перебували на службі у складі екіпажу патрульного автомобіля поліції і були викликані в район вул. Першотравневої через керування невідомою особою транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння (за повідомленням оператору «102»). У вказаному районі вони побачили автомобіль, водій якого порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого він був ними зупинений. Водій даного автомобіля був з ознаками алкогольного сп'яніння, але відмовився від проходження в установленому законом порядку огляду на стан сп'яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у закладі охорони здоров'я у присутності двох свідків;

- актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.2);

- відеозаписами з нагрудних відеокамер (відео-реєстратора) працівників патрульної поліції (а.с.24), згідно яких ОСОБА_3 керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у присутності двох свідків.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно ч.2 цієї норми Закону обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Крім того, наведені вище докази не тільки жодним чином не спростовуються будь-якими іншими матеріалами справи, а й навпаки узгоджуються з ними, в тому числі і з письмовою згодою ОСОБА_3, викладеною ним власноруч у протоколі про адміністративне правопорушення.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 про розгляд справи у його відсутність, то вони є необґрунтованими та не можуть бути узяті до уваги, оскільки ОСОБА_3 декілька разів викликався судом першої інстанції на розгляд справи, але жодного разу не з'явився. При цьому, суддя суду першої інстанції намагався доставити ОСОБА_3 в судове засідання приводом через органи національної поліції (а.с.16), але останнього за вказаним ним адресом не було і привід не був виконаний з об'єктивних причин.

Суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_3, незважаючи на заяву останнього, оскільки ОСОБА_3 був своєчасно сповіщений про місце і час розгляду справи і від нього не надійшло обґрунтованого клопотання про відкладення розгляду справи, що допускається згідно ст.268 КУпАП.

Як вбачається із заяви ОСОБА_3 від 11.07.2017 (а.с.23), він вранці до розгляду справи прибув до суду та подав свою заяву про відкладення розгляду справи через знаходження його на лікарняному, але відповідного медичного документу не надав.

Надана ОСОБА_3 до апеляційної скарги копія листка непрацездатності про те, що він знаходився на амбулаторному лікуванні, не може бути взята апеляційним судом до уваги як поважність причини неявки в судове засідання 11.07.2017 у зв'язку тим, що на момент розгляду судом першої інстанції в матеріалах справи цього документа не було, а тому і судовий розгляд справи відбувся без ОСОБА_3, що жодним чином не впливає на законність прийнятого суддею рішення, оскільки ним була дотримана процедура судового розгляду.

Крім того, вказані вище обставини та процесуальна поведінка ОСОБА_3 у даній справі про адміністративне правопорушення протягом всього часу її розгляду з моменту надходження протоколу в суд першої інстанції до розгляду апеляційної скарги останнього та прийняття остаточного рішення, на думку апеляційного суду, певним чином свідчать про намагання ОСОБА_3 уникнути судового розгляду складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення до адміністративної відповідальності.

Враховуючи зазначені вище обставини, неналежну процесуальну поведінку ОСОБА_3, його численні ігнорування судового розгляду та неявки до суду, практику ЄСПЛ щодо оцінки поведінки особи та її вплив на тривалість розгляду справи, вважаю, що суддею суду першої інстанції не були порушені процесуальні права ОСОБА_3, в тому числі і право останнього на захист та доступ до правосуддя, оскільки розгляд справи відкладався достатню кількість разів за заявами останнього для забезпечення його участі (або ж участі його захисника, у разі необхідності) в судовому провадженні у справі про адміністративне правопорушення.

Зокрема, у своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував, що «право на доступ до суду, закріплене у ст.6 §1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р., не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст.6 §1 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою» (рішення у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam ІІ of Liechtenstein v. Germany).

Таким чином, приходжу до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення був розглянутий суддею суду першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, які у своїй сукупності і взаємозв'язку разом з іншими доказами, дослідженими апеляційним судом, є достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, при розгляді справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3 суддею суду першої інстанції в повному обсязі були дотримані положення ст.ст.268, 279 і 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 строк подачі апеляційної скарги на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 11 липня 2017 року.

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 11 липня 2017 року відносно ОСОБА_3 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіРунов В. Ю.