Справа № 408/1647/17
Провадження № 3/408/1137/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2017 року смт. Біловодськ

Суддя Біловодського районного суду Луганської області Цимбал Ю.Ю., ознайомившись при підготовці до розгляду із адміністративним матеріалом, який надійшов з Біловодського ВП ГУНП в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, непрацюючого

за ч.1 ст.130 КУпАП,-

В с т а н о в и в:

Із протоколу про адміністративне правопорушення від 02 лютого 2017 року серії АП1 №960814 вбачається, що 02 лютого 2017 року о 07 годині 40 хвилин в с. Парневе Біловодського району Луганської області, вул. Центральна водій ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з ротової порожнини), від продуття приладу «Драгер» та проходження огляду в медичному закладі для встановлення ступеню спяніння відмовився в присутності 2 свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена за ст.130 ч.1 КУпАП.

ОСОБА_2 на розгляд справи не зявився, про слухання справи сповіщений належним чином.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положення ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні Маліге проти Франції від 23.09.1998 року визнав кримінально - правовий зміст адмін. правопорушення за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обовязок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обовязку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Згідно з ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Стаття 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність водіїв за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Стаття 2.5 ПДР визначає, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України № 1376 від 06 листопада 2015 року при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема у графі "дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення" зазначається - місце його вчинення правопорушення.

У порушення вищезазначених вимог законодавства, у протоколі про адміністративне правопорушення серія АП1 № 960814 від 02 лютого 2017 року інспектором поліції не зазначена повна та точна адреса місця складання даного протоколу, оскільки вказано лише «с. Парне вул. Центральна», разом з тим відсутня область, район та номер будинку.

Ці обставини вказують на порушення інспектором поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення вимог законодавства, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано точне місце його складання та точне місце вчинення адміністративного правопорушення.

Також у протоколі зазначено двох свідків: ОСОБА_3, та ОСОБА_4, долучені до справи їх пояснення, які заповнено поліцейським, що склав даний протокол, а не власноруч свідками.

Крім цього, із пояснень зазначених свідків не вбачається, що вони були свідками того, де саме та за яких обставин працівники поліції зупинили ОСОБА_2, що останній дійсно керував транспортним засобом, так як в них лише вказано, що вони були свідками того, як 02 лютого 2017 року ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння або продути алкотестер «Драгер».

Окрім того, до протоколу про адміністративне правопорушення не надано документів, що посвідчують особу, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, та не вказано його реєстраційний номер облікової картки платника податків особи, як того вимагає п. 3 ч. 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», що в свою чергу може унеможливити виконання постанови.

Вивчивши матеріали справи, необхідно дійти висновку про необхідність повернення справи про адміністративне правопорушення для належного оформлення з наступних підстав.

Пленум Верховного Суду України у пункті 24 Постанови № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» розяснив судам, що у разі складання протоколу про адміністративне правопорушення без додержання вимог ст. 256 КУпАП, правильною є практика повернення судами вмотивованими постановами протоколів про адміністративні правопорушення відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

З урахуванням викладеного, суд позбавлений можливості надати оцінку в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, у звязку із чим, приходить до висновку про необхідність повернення справи для дооформления, під час якого необхідно всебічно, повно, і об'єктивно з'ясувати всі обставини, що мають значення для прийняття правильного рішення, після чого, за наявності до того законних підстав, направити до суду, адже ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25).

Ото, ж, суть вчиненого правопорушення, викладена без зазначення місця вчинення правопорушення, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, адже позбавляє суд змоги перевірити питання того, чи відноситься, виходячи з норм ч. 2 ст. 214 КУпАП, дана справа до відання Біловодського району Луганської області.

Підстав для закриття провадження по справі, на даний час, суд, виходячи з норм ст.ст. 38, 247 КУпАП та ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, не вбачає, оскільки дана процесуальна дія не дасть змоги забезпечити виконання норм ст. ст. 1, 6, 7, 23 КУпАП.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», ст.ст. 1, 6, 7, 23, 38, 221, 245, 247, 252, 256, 277, 278, 283 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

Матеріали справи про притягнення до адміністративної ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід повернути до Біловодського ВП ГУНП в Луганській області для належного оформлення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю.Ю. Цимбал