АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Слоквенко Г.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень у дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

ВСТАНОВИВ :

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень у дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, водій ОСОБА_1 о 12 годині 10 хвилин керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Дніпровська м. Павлоград з явними ознаками наркотичного сп'яніння (не реагував на світло, мав блідне обличчя), та в присутності свідків відмовився від проходження медичного огляду для встановлення стану наркотичного сп'яніння.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1посилається на те, що постанова суду винесена незаконно, з порушенням норм матеріального і процесуального права. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Судовий розгляд проведено неповно, однобічно та у його відсутність. Його доводи стосовно того, що він не знаходився в стані наркотичного сп'яніння судом враховані не були. Працівники поліції не пропонували пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння чим грубо порушили вимоги ч.2 ст.366 КУпАП. Під час скоєння адинправопушення він знаходився під дією "легкого" наркотичного засобу "нацвай", який не є наркотичним засобом.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі. Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим. Він підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: вина правопорушника підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 27.01.2017 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1, в якому він зазначає, що керував транспортним засобом під дією "легкого" наркотичного засобу "нацвай", поясненнями свідків, які зазначили, що водієві було запропоновано пройти медичний огляд на стан наркотичного сп'яніння, однак останній відмовився.

Отже, матеріалами справи підтверджено доведеність вини ОСОБА_1, у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керування автомобілем у стані наркотичного сп'яніння.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що доказів психологічного впливу на ОСОБА_1 в ній не міститься, заяв про здійснення на нього психологічного впливу від ОСОБА_1, не надходило, а показання стосовно обставин справи надавалися ним добровільно, в зв'язку з чим доводи в апеляції ОСОБА_1 є безпідставними.

Отже, вказані встановлені обставини і докази в їх сукупності, які є належними і допустимими та узгоджуються з положеннями ст. 266 КУпАП, підтверджують винність ОСОБА_1 в скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував автомобілем з явними ознаками наркотичного сп'яніння, що в апеляційного суду не викликає сумніву.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279,280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст.252 КУпАП. Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень у дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області: Г.П. Слоквенко