АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/789/10/17 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.483 МК України
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2017 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Сарновський В.Я., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1, його захисника - ОСОБА_2, представника Тернопільської митниці ДФС - Гребеняка Р.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 листопада 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні митних правил, передбачених ч.1 ст.483 Митного кодексу України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі ста відсотків вартості товару, який є безпосереднім об'єктом порушення, а саме 60848 грн. 59 коп. з конфіскацією у власність держави автомобіля Volkswagen Caddy, 2007 року випуску, №кузова НОМЕР_1. У разі неможливості конфіскації зазначеного товару вирішено стягнути з ОСОБА_1 компенсаційну вартість цього товару в сумі 60848 грн. 59 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 275 грн.60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану постанову та винести нову, якою закрити провадження у справі. Свої вимоги мотивує тим, що суд залишив поза увагою його клопотання про надання строку для укладення договору з іншим захисником і повістки про судове засіданні 28.11.2016 року він не отримував, а відтак судом було порушено його право на захист. Вважає, що в даному випадку відсутній склад правопорушення, оскільки він нічого не приховував при переміщенні через товару митницю, а навпаки як слідує з тексту протоколу, Тернопільській митниці ДФС України було відомо про переміщення ним через митний кордон України товару - вантажного автомобіля Volkswagen Caddy, 2007 року випуску, №кузова НОМЕР_1, який в подальшому був розмитнений приватним підприємством "ВЕСТТЕРН-М" і за розмитнення якого були сплачені митні платежі та даний автомобіль був зареєстрований за цим підприємством. Вважає, що посилання суду на те, що ним до органу доходів і зборів було подано документ, який містив неправдиві відомості щодо відправника та одержувача, а також неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості товару не є доказом вчинення ним правопорушення передбаченого ч.1 ст.483 МК України. Стверджує, що судом не досліджено наявність у нього умислу на приховування переміщеного автомобіля від митного контролю, хоча це є суб'єктивною стороною інкримінованого правопорушення. Наголошує, що оскільки при переміщенні через митний кордон України автомобіля він діяв за довіреністю виданою ПП "ВЕСТТЕРН-М", а відтак не мав зацікавленості у ввезенні вказаного автомобіля на територію України з приховуванням від митного контролю, тому, що одержувачем вантажного автомобіля було ПП "ВЕСТТЕРН-М". Вказує, що перевізники несуть відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України виключно у разі, якщо вказані у документі відомості стосуються кількості вантажних місць, їх маркування та номерів. Вважає, що Тернопільською Митницею ДФС України не надано жодних доказів, що подані ним документи, при переміщенні через митний кордон України вантажного автомобіля є підробленими та містять недостовірні дані. Наголощує, що поданий митницею переклад документів наданих Королівством Нідерландів не може бути належним доказом у справі, оскільки він є неофіційним, так як в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що особа яка здійснила його має повноваження на здійснення такого роду перекладів. Зазначає, що оскаржувана постанова винесена судом поза межами строку накладення адміністративного стягнення. Зазначає, що накладене на нього стягнення у вигляді 121679,18 грн. не є пропорційним правопорушенню за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, представника митниці, який вважає оскаржувану постанову законною та обґрунтованою, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Наведені в апеляційній скарзі доводи щодо порушення судом першої інстанції права на захист є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 було належним чином повідомлено про час та дату судового розгляду, який неодноразово відкладався спочатку через його неявку до суду 10 жовтня 2016 року, а в подальшому з його ініціативи для забезпечення права на ознайомлення з матеріалами справи і залучення захисника, з яким він уклав договір про надання правової допомоги 01 листопада 2016 року, а 28 листопада 2016 року повідомив про розірвання цього договору і, не пояснюючи причин відмови від адвоката. Також, з матеріалів справи слідує, що у день судового розгляду ОСОБА_1 подавдо Тернопільського міськрайонного суду нову заяву про відкладення розгляду справи, однак в судове засідання в цей день не з'явився.

За таких обставин немає підстав вважати, що право ОСОБА_1 бути присутніми під час судового розгляду було порушено.

Висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МКУ, ґрунтуються на матеріалах справи та є вірними, оскільки доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 повністю підтверджується сукупністю належним чином оцінених та викладених в оскарженій постанові доказів.

Зі змісту постанови вбачається, що такими доказами суд першої інстанції, крім протоколу про порушення митних правил №0093/40300/16 від 12 серпня 2016 року, обґрунтовано визнав, зокрема копії митної декларації ЕЕ №403000000/2014/902015 від 03.07.2014 року, митної декларації №403000006/2014/300872 від 08.07.2014 року, договору купівлі-продажу №01/04/2013 від 01.10.2013 року, технічного паспорта транспортного засобу №014169171, рахунок фактуру №0407/EXP/2014 від 03.06.2014.

При наведених обставинах, доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 порушення митних правил, через те, що він нібито діяв як перевізник, а не отримувача є безпідставними, оскільки саме він, зазначений як отримувач автомобіля і при перетині кордону подав фактуру, яка містила відомості про ввезений ним автомобіль, недостовірність яких було виявлено митницею 18 травня 2016 року, що також фактично підтверджується даними, які містяться в матеріалах справи. Крім того, згідно наданої Митним інформаційним центром Нідерландів інформації автомобіль був експортований ОСОБА_1 з призначенням до України і залишив територію ЄС через польську митницю (а.с.5-6).

Наведене також повністю спростовує версію апелянта про те, що він продав цей автомобіль у Республіці Польща і звідти лише перевозив його для ПП "ВЕСТТЕРН-М".

Таким чином, дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК України кваліфіковані вірно.

Разом з тим вважаю, що провадження у даній справі підлягає закриттю через закінчення строку на притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно із ч. 2 ст. 467 МК України, у справах про порушення митних правил, які відповідно до ст.522 цього Кодексу розглядаються судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а в разі розгляду судами (суддями) справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені ст. ст. 469, 477-485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

За змістом ст. 491 МК України порушення митних правил, в тому числі передбачене ст.483 МК України, може бути виявлено посадовими особами митниці як під час переміщення через митний кордон чи митного оформлення товарів, так і внаслідок офіційного письмового повідомлення про вчинення порушення митних правил, отриманого від митних та правоохоронних органів іноземних держав.

З матеріалів справи вбачається, що характер порушення митних правил, яке мало місце з боку ОСОБА_1, є таким, що воно може бути виявлено тільки після проведення відповідної перевірки, без якої з'ясувати достовірність поданих ним відомостей неможливо.

Як зазначено в протоколі від 12 серпня 2016 року №0093/40300/16 порушення митних правил ОСОБА_1 виявлено митницею у зв'язку з надходженням від митного інформаційного центру Королівства Нідерланди листа та доданих до нього рахунку-фактури №б/н від 03.07.2014 року та МД №14NL00E11122722DD0. Вказані документи отримані Державною фіскальною службою України від митного органу іноземної держави 18 травня 2016 року.

Вказаним обставинам суд першої інстанції оцінки у постанові не дав, внаслідок чого невірно визначив строк накладення стягнення за ст.483 МК України, який відповідно до ч.2 ст.467, ст. 491 МК України визначається саме з моменту офіційного письмового повідомлення про вчинення порушення митних правил, отриманого від митних та правоохоронних органів іноземних держав.

Таким чином, станом на 28 листопада 2016 року, тобто день розгляду справи судом першої інстанції, були підстави для закриття провадження у справі на підставі, оскільки шестимісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил в даному випадку закінчився.

Відповідно до положень ст.487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Зокрема, питання стосовно обставин, які виключають провадження у справі про адміністративні правопорушення, регулюється ст.247 КУпАП.

Згідно з вимогами п.7 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, встановлених законом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.247,294 КУпАП, ст.ст.467,483,491 МК України суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково, постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 листопада 2016 року скасувати, а провадження у цій справі закрити за закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області В.Я. Сарновський