Справа № 163/3137/16-п Провадження №33/773/65/17 Суддя в 1 інстанції: Чишій С. С.
Категорія:ст.472 МК України. Доповідач: Філюк П. Т.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2017 року місто Луцьк Суддя Апеляційного суду Волинської області Філюк П.Т., з участю представника заінтересованої особи ОСОБА_1 та представника Волинської митниці ДФС Пікалюка М.С., розглянувши апеляційну скаргу заступника начальника Волинської митниці ДФС Германа В.М. на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 15 грудня 2016 року, якою щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, працюючого водієм ПП ОСОБА_5, провадження у справі за протоколом про порушення митних правил №2384/20500/2016 за ознаками ст.472 МК України на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вилучені за даним протоколом два контейнери «KRONE» НОМЕР_1, НОМЕР_2 типу 7.7 N2STG повернуто власнику для проведення митного оформлення згідно чинного митного законодавства.

В С Т А Н О В И В:

Інспектором Волинської митниці ДФС складено протокол про те, що ОСОБА_4, слідуючи 28 жовтня 2016 року з Республіки Польща в Україну через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС вантажним автомобілем-контейнеровозом, не задекларував за встановленою формою два контейнери «KRONE» вагою 3540 кг. Кожен загальною вартістю 334796,12 гривень, які знаходились на автомобілі та причепі і були виявлені під час митного контролю. При проходженні митного контролю ОСОБА_4 оформив власну митну декларацію, в якій контейнери не зазначив.

В поданій апеляційній скарзі заступник начальника Волинської митниці ДФС вважає постанову судді незаконною. Посилається на те, що ОСОБА_4 не задекларував за встановленою формою два вантажні контейнери, а тому в його діях є склад адмінправопорушення, передбачений ст. 472 МК України. Просить постанову судді скасувати та постановити нову, якою ОСОБА_4 визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України та накласти адмінстягнення в межах санкції статті.

В запереченні на апеляційну скаргу заінтересована особа ОСОБА_1 вважає її необґрунтованою. Посилається на те, справа розглянута судом об'єктивно з врахуванням наданих сторонами доказів. Зазначає, що належність затриманих контейнерів та їх комерційне використання підтверджується документами наданими до суду. Просить постанову судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши представника Волинської митниці ДФС, який підтримав подану апеляційну скаргу, представника заінтересованої особи ОСОБА_1, який заперечив проти поданої апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Висновки суду про відсутність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого, ст. 472 МК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються доказами дослідженими судом.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, були висловлені в суді першої інстанції та були предметом розгляду. Суддя дав їм правильну юридичну оцінку та прийшов до вірного висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_4

Представник Волинської митниці ДФС у апеляційній скарзі та у суді першої інстанції послався на відсутність у поданих до митниці документів інформації про перевезення 2 контейнерів, що підтверджує наявність умислу ОСОБА_4 на їх приховування від митного контролю.

Таке твердження є надуманим.

Як вбачається з матеріалів справи, під час проходження митного контролю ОСОБА_4 заповнив митну декларацію як фізична особа, згідно якої останній не переміщує транспортні засоби особистого користування, а також товари, що підлягають обов'язковому письмовому декларуванню.

Відсутність у поданій ОСОБА_4 митній декларації зазначених контейнерів, на що вказує апелянт, не є ознакою складу інкримінованого адміністративного правопорушення та не доводить вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину.

В ч.8 ст.257 МК України встановлено перелік відомостей, які залежно від митних формальностей для відповідного митного режиму декларантом вносяться до митної декларації, згідно п.4 ч.8 даної статті до таких відомостей відносяться відомості, про транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для міжнародного перевезення товарів або їх перевезення митною територією України під митним контролем та контейнери.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_4 працює водієм у ПП ОСОБА_5 та ввозив в Україну транспортні засоби комерційного призначення. Тому заповнення останнім митної декларації стосувалось його як фізичної особи.

Крім того, як видно з контрактів наявних в матеріалах справи, приватний підприємець ОСОБА_5 та німецька текстильна експедиція «Verwohlt» здійснюють спільну діяльність по перевезенню текстильних виробів, для чого німецька компанія надає власні контейнери.

Враховуючи вищевикладене, суддя не знаходиться підстав для скасування постанови судді Любомльського районного суду від 15 грудня 2016 року з мотивів, викладених у апеляційній скарзі.

Крім того, відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним із зазначенням місця, часу, способу вчинення його, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Зі змісту статей 257, 366 МК України та диспозиції статті 472 МК України випливає, що за ст.472 МК України кваліфікуються діяння осіб, які переміщуються через митний кордон України смугою митного контролю «червоний коридор» і допустили зазначене у диспозиції порушення.

Однак в протоколі про порушення митних правил не зазначено по якій саме смузі митного контролю 28 жовтня 2016 року рухався ОСОБА_4

Суд звертає увагу, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Постанова судді є законною, обгрунтованою і вмотивованою, а тому апеляційна скарга Волинської митниці ДФС України задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.530 МК України та ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника начальника Волинської митниці ДФС Германа В.М. залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 15 грудня 2016 року щодо ОСОБА_4 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Волинської області П.Т. Філюк