АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., за участю особи, яку притягнуто до відповідальності - ОСОБА_2 та іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2016 року в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців.

Як встановив суддя в оскаржуваній постанові, ОСОБА_2, 28.10.2016 року, близько 15 год. 00 хв., керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_1, рухаючись в м. Києві по вул. Гната Юри, 8, в порушення вимог п. 14.6 г) ПДР України, на перехресті здійснила обгін автомобіля НОМЕР_2 (водій ОСОБА_3.) з лівої сторони, внаслідок чого відбулось зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржувану постанову судді від 09.12.2016 року, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. При цьому зазначає, що під час розгляду справи суд першої інстанції не повно з'ясував усі фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам.

Вказує, що обставини, зазначені у постанові суду не відповідають дійсності та вважає, що дорожньо-транспортна пригода сталася саме з вини водія автомобіля НОМЕР_2 - ОСОБА_3, яка всупереч вимог п.п. 10.1, 10.3 ПДР України, після зупинки та початком руху та перестроюванням, не надала перевагу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку вона має намір перестроїтися, несподівано почала виконувати поворот ліворуч, внаслідок чого відбулось зіткнення і автомобіль «Хюндай», під керуванням водія ОСОБА_3 виштовхнув її авто на зустрічну смугу руху.

Доповівши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2, вислухавши її пояснення, яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги і просила її задовольнити, пояснення іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_3, яка заперечувала проти поданої скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи на обґрунтування апеляційних вимог, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, 28.10.2016 року приблизно о 15 год. 00 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вул. Гната Юри, буд. 8 в м. Києві, здійснила на перехресті обгін з лівої сторони автомобіль НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, яка в цей час намагалась здійснити маневр розвороту, внаслідок чого відбулось зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень вказаних транспортних засобів,

Під час апеляційного розгляду даної справи ОСОБА_2 заперечувала свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення та пояснила, що вона 28.10.2016 року приблизно о 15 годині, керуючи автомобілем «Фольцваген», рухалась по вул. Гната Юри у лівій смузі руху, не здійснюючи жодних маневрів. В цей час, автомобіль НОМЕР_2, який рухався у правій смузі руху, несподівано для неї, без включення світлового покажчика повороту відповідного напрямку, здійснив різкий маневр ліворуч, внаслідок чого відбулось зіткнення і автомобіль «Хюндай» виштовхнув її авто на смугу зустрічного напрямку руху.

Інший учасник дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 підтримала свої пояснення, надані працівникам поліції безпосередньо на місці пригоди і зазначила, що 28.10.2016 року приблизно о 15 годині, керуючи автомобілем НОМЕР_2, рухалась по вул. Гната Юри в м. Києві у лівій смузі руху, маючи намір здійснити маневр розвороту, вона завчасно увімкнула світловий покажчик повороту, зайняла крайнє ліве положення, зменшивши швидкість та пропустивши автомобілі, що рухались у зустрічному напрямку, почала здійснювати маневр і в цей час відчула удар в ліву частину свого автомобіля.

Крім того, заперечувала проти пояснень ОСОБА_2 про те, що її автомобіль рухався у правій полосі, оскільки на той час там були припарковані автомобілі та зазначила, що зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, відбулось вже на смузі зустрічного напрямку.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах апеляційної скарги, вважаю, що висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у порушенні нею п.14 г) Правил дорожнього руху України, є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 048727 від 28.10.2016 року (а.с. 1); даними, відображеними в схемі ДТП від 28.10.2016 року, виходячи із взаємного розташування автомобілів на проїзній частині (а.с.2); поясненнями ОСОБА_3 (а.с. 4), які є послідовними та повністю узгоджуються з іншими даними, що містяться в матеріалах справи.

Таким чином, апеляційні доводи ОСОБА_2 про те, що вказана дорожньо-транспортна пригода сталася виключно з вини водія автомобіля НОМЕР_2 - ОСОБА_3, яка рухаючись у правій смузі руху, раптово розпочала маневр повороту ліворуч, не надавши перевагу в русі транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку, чим порушила п.п. 10.1 та 10.3 ПДР України суд не приймає до уваги, оскільки вони об'єктивно не підтверджуються матеріалами справи і не спростовують наявні в матеріалах справи та викладені в оскаржуваній постанові докази на підтвердження порушення саме водієм автомобіля НОМЕР_1 - ОСОБА_2 п. 14.6 г) Правил дорожнього руху, що перебувають у прямому причинно-наслідковому зв'язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, а інших переконливих доказів на підтвердження апеляційних доводів ОСОБА_2 не навела.

Крім того слід зазначити, що працівниками поліції не складався протокол про адміністративне правопорушення відносно іншого учасника даної дорожньо-транспортної пригоди - водія ОСОБА_3, а тому суд не наділений повноваженнями встановлювати її винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення в провадженні з розгляду даної справи щодо ОСОБА_2

Що стосується фотографії з місця дорожньо-транспортної пригоди, яку ОСОБА_2 надала під час апеляційного розгляду справи, де відображено взаємне розташування автомобілів після ДТП, що на думку апелянта вказує на вину саме водія ОСОБА_3 у виникненні даної пригоди, то зазначені обставини не спростовують висновків суду першої інстанції щодо її винуватості у порушенні п. 14.6 г) ПДР України, внаслідок чого сталася дана дорожньо-траспортна пригода.

Враховуючи вищевикладене, вважаю постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 22 липня 2016 року відносно ОСОБА_2 законною та обґрунтованою, а тому відсутні підстави для її скасування та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, про що ставиться питання в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - залишити без зміни, а її апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/796/72/2017 Категорія КУпАП: ст.124 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.