АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 532/2143/16-п Номер провадження 33/786/74/17Головуючий у 1-й інстанції Тесленко Т. В. Доповідач ап. інст. Маліченко В. В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Маліченко В.В., з участю особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23 грудня 2016 року ,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23 грудня 2016 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1 працюючого інспектором роти №1 батальйону УПП в м. Полтаві ДПП, -

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

ОСОБА_2 визнаний винним у тому , що 20.11.2016 року близько 02 год. 30 хв. на а/ш Кобеляки-Білики Полтавської області в порушення п.п.2.9 (а), 12.1 Правил дорожнього руху України, керуючи транспортним засобом марки ЗАЗ SENS н/з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, не вибравши безпечної швидкості руху та не врахувавши дорожню обстановку, допустив з'їзд в правий по ходу руху кювет, чим вчинив дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої отримав тілесні ушкодження, а автомобілю завдано технічних та механічних пошкоджень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу правопорушень передбачених, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стверджує, що він не керував автомобілем, про що повідомляв інспектору поліції. За його заявою, внесені відомості до ЄРДР про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, адже саме він керував автомобілем, та розпочато досудове розслідування.

Суд безпідставно відкинув показання ОСОБА_4, про те, що він не впорався з керуванням автомобілем та допустив ДТП.

Безпідставно послався на матеріали службового розслідування по факту скоєння ним адміністративних правопорушень, оскільки з його результатами він ознайомлений не був, взагалі про таке розслідування не знав та не надавав пояснення.

Докази на які послався в постанові суд не підтверджують того, що саме він керував автомобілем.

Просить допитати свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, перевіривши наявні та додатково отримані докази, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи суддею виконанні в повній мірі.

Висновок судді районного суду про наявність складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП України, в діях ОСОБА_2 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Зазначені апелянтом в апеляційній скарзі, на його думку, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, спростовується допитами за його ж клопотанням свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_5

Так, допитані у суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_7 пояснив, що на прохання ОСОБА_2 керував його автомобілем, не впорався з керуванням та виїхав на узбіччя, де автомобіль перекинувся. Після чого він знепритомнів, а коли прийшов до тями, то вибив бокове скло у дверях на втік з місця ДТП.

Суд першої інстанції заслухавши такі показання, дійшов правильного висновку про неправдивість таких показань та поставився до них критично, оскільки на місці ДТП цього свідка не було, на ньому не було ніяких тілесних ушкоджень і за медичною допомогою він не звертався, в той час як у ОСОБА_2 були досить значні тілесні ушкодження від яких він лікувався протягом тривалого часу.

Також свідчення цього свідка не відповідають і в частині того, що він після ДТП розбив ногами скло у водійських дверях та виліз через даний отвір.

Як показав допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 коли він зупинився біля місця ДТП, то побачив ОСОБА_2, який стояв на узбіччі. Підійшовши до автомобіля, який лежав колесами догори обстежив автомобіль на наявність ще когось в середині, заглядав у вікна та підсвічував ліхтариком. При цьому, скло дверей як водійських, так і пасажирських з лівої сторони автомобіля було ціле. Лобове скло мало тріщини, але було на місці. Нікого він там не виявив ні в машині, ні поряд.

Сумнівними є показання свідка ОСОБА_4 і в частині, яким чином він з'явився в смт. Білики та зустрівся із ОСОБА_2

Так, він пояснив, що приїхав із села Дрижина Гребля (за 12 км. Від місця його проживання) до свого знайомого в гості. Добирався попутнім транспортом. Приїхав приблизно 23-00 години, але знайомого не знайшов. При цьому не зміг назвати ім'я свого знайомого, чи його адресу, де він з ним мав зустрітися. У його телефоні відсутній запис номеру телефону цього знайомого.

Обґрунтування невинуватості у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП, які містяться в апеляції ОСОБА_2 є безпідставними.

Протоколи про вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень складені особою, яка має право складати протоколи про адміністративні правопорушення, їх зміст відповідає вимогам ст. 296 КУпАП і сумнівів в достовірності внесених до них даних не викликають.

Аналізуючи зібрані матеріали, які містяться у даній справі про адміністративне правопорушення, встановлені апеляційним судом показання свідків, приходжу до висновку про законність та обґрунтованість прийнятого судом першої інстанції рішення, яким ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. фактичні обставини справи суддею з'ясовані повно та об'єктивно.

Тому, твердження апелянта про відсутність в його діях складу адмінправопорушень, передбаченихст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставним та спростовуються вищепереліченими доказами оскільки він керував своїм автомобілем у стані алкогольного сп'яніння та вчинив ДТП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_2 в межах санкцій ч.1 ст.130, ст. 124 КУпАПу виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., відповідає положенням ст.ст. 33-36 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і особі правопорушника.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23 грудня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Маліченко