АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/789/53/17 Доповідач - Лекан І.Є.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2017 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Лекан І.Є., з за участю апелянта ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 09 грудня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду від 09 грудня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобоми на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп..

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 02 листопада 2016 року о 01 год. 55 хв. в м.Тернополі на перехресті вулиць Руська - ОСОБА_3 керував транспортним засобом марки "Ford Kuga Trend", номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп'яніння на місці за допомогою технічного приладу газоаналізатору Drager Alcotest 6810 чи огляду у встановленому законом порядку в медичному закладі для визначення стану алкогольного спяніння категорично відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду від 09 грудня 2016 року, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Вважає, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, оскільки суд неповно та необєктивно розглянув адміністративну справу, висновки суду не відповідають фактичним обставинам у справі. Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а свідки, вписані в протокол були присутніми не на місці зупинки автомобіля, а у відділку поліції та про обставини, викладені в протоколі їм стало відомо зі слів інспекторів, про що вони зазначили у своїх письмових поясненнях. Посилається на порушення при складанні протоколу та відсутність висновку лікаря щодо результатів медичного огляду.

У зв'язку з тим, що розгляд справи 09 грудня 2016 року проведено у відсутності ОСОБА_1, протягом трьох днів з дня винесення постанови йому не направлено копію вказаної постанови, а про її існування він дізнався лише 23 січня 2017, після ознайомлення адвоката із матеріалами справи, просить суд поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши апелянта ОСОБА_1 та адвоката ОСОБА_2., які підтримали подану апеляцію, просять її задовольнити, крім того просять закрити справу із-за відсутності складу правопорушення та поновити строк на оскарження постанови, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення з таких підстав.

Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Зазначені в апеляційній скарзі захисника доводи про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом нічим не підтверджені та спростовуються наступною сукупністю доказів.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 02 листопада 2016 року № 962389 інспектором роти 3 батальйону УПП в м. Тернополі ДПП рядовою поліції ОСОБА_4 зафіксовано факт керування 02.11.2016 року о 01 год. 55 хв. в м.Тернополі на перехресті вулиць Руська-Б.Хмельницького водієм ОСОБА_1 транспортним засобом марки "Ford Kuga Trend", номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці та факт його відмови від проходження огляду на стан сп'яніння на місці за допомогою технічного приладу газоаналізатору Drager Alcotest 6810 та в медичному закладі.

Протокол сумніву не викликає, оскільки складений відповідно до вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП, правопорушником не оспорювався, ніким не спростований, тому є належними доказом по справі.

Факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан спяніння підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили, що 02.11.2016 року о 02 год 45 хв. були свідками того, як водій ОСОБА_1 відмовився пройти тест на визначення степеня алкогольного спяніння за допомогою приладу Drager Alcotest 6810 та в медичному закладі в звязку з виявленням у нього, зі слів поліцейських, ознак алкогольного спяніння.

Свої пояснення свідки подали 02.11.2016 року письмово.

Відповідно до пункту 2.9.а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин, а згідно з п.2.5. вказаних Правил водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан спяніння, його дії та ознаки спяніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, рапортів поліцейських ОСОБА_7 та ОСОБА_4, 01.11.2016 року заступили в нічну зміну на патрулювання. О 01 год. 55 хв. ними було замічено, що водій транспортного засобу "Ford Kuga Trend", номерний знак НОМЕР_1, на перехресті вул. Руська та ОСОБА_3 не виконав вимоги дорожнього знаку поворот ліворуч, чим порушив п.8.4 ПДР України, в звязку з чим, до нього було застосовано штраф.

Інспектори вказали, що зупинивши транспортний засіб, при спілкуванні виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного спяніння: різкий запах алкоголю з рота, порушення координації руху, він неадекватно поводився, намагався втікти, тому йому було запропоновано проїхати у відділ поліції, на що він погодився, де і був складений протокол.

Щодо посилання захисника на порушення під час оформлення працівниками поліції адміністративних матеріалів, то вони є необґрунтованими.

Так, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року, не передбачено імперативної вимоги щодо місця складення протоколу.

Не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що до матеріалів адміністративної справи не долучено висновок лікаря щодо результатів медичного огляду, оскільки огляд ОСОБА_1 не проводили в звязку з його відмовою.

Щодо внесення пропозиції пройти огляд на стан спяніння не на місці зупинки, а при складанні протоколу, а також те, що не було тимчасово затримано транспортний засіб, на що звертає увагу захисник, то вказані обставини не впливають та не звільняють винну особу від відповідальності.

Посилання захисника на те, що свідкам не було відомо чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом є необґрунтовані, так як відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоровя України 09 листопада 2015 року №1452/735, свідки повинні бути присутні при огляді на стан спяніння.

Крім того, будь-яких заяв, зауважень, скарг, при складанні протоколу ОСОБА_1 не подавав, дії працівників поліції не правомірними не визнано.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП, з врахуванням його особи, характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для скасування постанови суду та закриття справи, з підстав відсутності складу правопорушення - не вбачаю.

Доводи апелянта про направлення справи на новий судовий розгляд є безпідставні та чинним законодавством в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Оскільки розгляд справи 09 грудня 2016 року відбувся у відсутності ОСОБА_1 і про оскаржувану постанову суду дізнався 23.01.2017 року, то, відповідно до ст.289 КУпАП, строк на її оскарження ним не порушено.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КпАП України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду від 09 грудня 2016 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_8