АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/3600/16-п Номер провадження 33/786/52/17Головуючий у 1-й інстанції Цибізова С. А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2017 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1, з участю прокурора Колоса В.О., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу прокурора прокуратури Полтавської області на постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 20.12.2016 року ,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працююча секретарем Микільської сільської ради Полтавського р-ну Полтавської обл., проживаюча в ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянка України, незаміжня, утриманців не має,

визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1, ч. 2 ст.172-7 КУпАП та звільнена від адміністративної відповідальності на підстав ст. 22 КУпАП у звязку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення. ОСОБА_2 оголошено усне зауваження. Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 2 , ч. 2 ст. 172-7 КУпАП закрито.

Згідно постанови суду, ОСОБА_2, будучи секретарем Микільської сільської ради, посадовою особою місцевого самоврядування, яка має 12 ранг 5 категорії, 12.02.2016, 22.03.2016, 28.04.2016, 21.06.2016, 29.07.2016 та 29.08.2016, у приміщенні будівлі Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області, за адресою: Полтавській район, село Микільське, вул. Шевченка, 4, під час засідання 4-ї, 5-ї, 6-ї, 7-ї, 8-ї та 9-ї сесій сьомого скликання Микільської сільської ради, на яких розглядалося питання про затвердження розпоряджень сільського голови з основної діяльності, зокрема розпоряджень "Про преміювання апарату сільської ради", в тому числі секретаря Микільської сільської ради ОСОБА_2: розпорядження від 22.01.2016 № 1 (у розмірі 100 % на суму 1378,00 грн.), розпорядження від 24.02.2016 № 9 (у розмірі 60 % на суму 1312,56 грн.), розпорядження від 22.03.2016 № 16 (у розмірі 60 % на суму 1861,79 грн.), розпорядження від 21.04.2016 № 23 (у розмірі 60 % на суму 1181,88 грн.), розпорядження від 23.05.2016 № 32 (у розмірі 60 % на суму 1277,28 грн.), розпорядження від 17.06.2016 № 43 (у розмірі 60 % на суму 1440,91 грн.), розпорядження від 22.07.2016 № 53 (у розмірі 100 % на суму 2292,22 грн.), розпорядження від 17.08.2016 № 58 (у розмірі 100 % на суму 2183,29 грн.), публічно не повідомила сесію про наявність у неї реального конфлікту інтересів і вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів, які полягали в участі у розгляді та прийнятті відповідних рішень, у тому числі шляхом безпосереднього голосування за їх прийняття, внаслідок чого ОСОБА_2 нараховано та виплачено премій на загальну суму 14 536,67 грн.

Дії ОСОБА_2 щодо голосування за прийняття вказаних рішень обумовлені її приватним інтересом, який полягає у намірах та бажанні одержувати високу заробітну плату.

Таким чином, секретар Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області ОСОБА_2, будучи суб'єктом відповідальності за вчинення корупційних та пов'язаних з корупцією правопорушень, відповідно до п. «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», порушила вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції», ч.1 ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», тобто публічно особисто не повідомила сесію Микільської сільської ради про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а також вчинила дії та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, тобто адміністративні правопорушення, повязані з корупцією, передбачені ч. 1 ст. 172-7 КУпАП,ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В апеляційній скарзі прокурор просить постанову судді скасувати, ухвалити нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накласти на неї стягнення в межах санкції, встановленої ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

На переконання прокурора Кошельник Т.А. безпідставно не піддана адміністративному стягненню, оскільки її дії не вважаються малозначними. Сама ОСОБА_2 вину не визнала, що свідчить про неусвідомлення нею суспільної шкідливості вчинених дій.

Вважає безпідставним посилання в постанові судді на відсутність збитків оскільки правопорушення, передбачені ст. 172-7 КУпАП є формальними, тобто не містять у своєму складі збитків. А незнання законодавства і позитивні характеристики особи відносяться до обставин, що впливають на вид та розмір стягнення.

Заслухавши доповідача, прокурора на підтримання апеляційної скарги, особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності про законність та обґрунтованість судового рішення, дослідивши матеріали справи та мотиви поданої апеляційної скарги вважаю, що вона підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно, та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Зі змісту постанови вбачається, висновки судді про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП ґрунтуються на сукупності досліджених суддею доказів, що не оспорюється в апеляційній скарзі.

Водночас рішення судді місцевого суду про звільнення ОСОБА_2 від адміністративного стягнення та закриття провадження вважаю необґрунтованим.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила свої дії незнанням законодавства. В той же час заявила, що працює секретарем вже друге скликання, але ж як посадова особа місцевого самоврядування повинна була знати вимоги законодавства щодо запобігання корупції.

Вчинене ОСОБА_2 корупційне правопорушення, як представником органу місцевого самоврядування, покликаного діяти в інтересах громади, навіть при наявності декількох помякшуючих обставин, на які послався суддя місцевого суду, не може вважатися малозначним, оскільки за своєю суттю становить підвищену суспільну небезпечність, яка передбачена Законом України «Про запобігання корупції», а стягнення визначені КУпАП.

Водночас адміністративна відповідальність за вчинення правопорушень, повязаних з корупцією покликана забезпечувати попередження вчинення аналогічних правопорушень.

Таким чином, у відповідності ст. ст. 33, 36 КУпАП, з урахуванням характеру вчинених адміністративних правопорушень, даних про особу порушника, яка вину не визнала, є жителькою сільської місцевості, працює, позитивно характеризується, обставин, що помякшують відповідальність, а саме вчинення адміністративного правопорушення вперше, незнання антикорупційного законодавства, та відсутності обставин, що її обтяжують, приходжу до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто статті 172-2 ч. 2 КУпАП, у мінімальному розмірі.

Саме таке стягнення буде відповідати меті адміністративного стягнення щодо виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі дотримання законів України, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Полтавської області задовольнити.

Постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 20 грудня 2016 року щодо ОСОБА_2 в частині звільнення її від адміністративної відповідальності у звязку з малозначністю діяння та закриття провадження скасувати.

Винести в цій частині нову постанову, якою на ОСОБА_2 накласти адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 172-2 КУпАП у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 275 гривень 60 коп.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Маліченко