Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/854/17 Головуючий у 1-й інст. Стріжакова Г. В.
Категорія ст. 124 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області ОСОБА_1, за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2., потерпілого ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Богунського районного суду м.Житомира від 03.03.2017 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_2 правопорушення полягало в тому, що він о 14-00 годині, в м.Житомирі, по вул. Князів Острозьких, 112, керуючи автомобілем НОМЕР_1 та під час здійснення маневру, а саме - повороту ліворуч в прилеглу територію, не впевнився в безпечності, та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який здійснював обгін, чим порушив п. 10.1 ПДР України. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, у звязку з чим ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ст.. 124 КУпАП.

Постановою Богунського районного суду Житомирської області від 03 березня 2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На прийняте судом рішення інший учасник ДТП ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Посилається на те, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд не повно зясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, обєктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необгрунтованою. Вказує, що судом не наведено жодних доводів щодо того, що перед початком повороту водій ОСОБА_2 переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Стверджує, що зі схеми місця ДТП вбачається, що його гальмівний шлях становить 15,8 метрів, а у автомобіля ОСОБА_2 гальмівний шлях повністю відсутній, що вказує на те, що жодних дій за для уникнення ДТП він не вчиняв, хоча бачучи позаду автомобіль який здійснює обгін його транспортного засобу, він зобовязаний був принаймні не здійснювати поворот, якщо не враховуючи норми п.п. 9.4., 10.1., 10.4., то хоча б враховуючи норму п. 12.3. ПДР України. Зазначає,що пояснення ОСОБА_2, що він вжив всіх заходів щоб уникнути ДТП, та що перед здійсненням маневру він впевнився, що перешкод для руху не було, не відповідають дійсності і до них слід віднестися критично.Крім того, будучи під час руху позаду він не міг уникнути ДТП за таких обставин, оскільки фактична ширина проїжджого шляху дороги була навіть не 8 метрів, а менше, через неприбраний сніг (вбачається з фото). Якби судом було зясовано фактичні обставини справи щодо того, що ОСОБА_2 насправді не вмикав сигнал повороту ліворуч, то у суду не залишилось би сумнів у наявності вини ОСОБА_2 Проте, задля цього необхідно отримати пояснення у всіх учасників і очевидців даної події, зокрема у мене та у свідків.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, пояснення ОСОБА_2, пояснення свідків, перевіривши матеріали справи та надані докази в межах доводів апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд зазначених вимог закону дотримався.

Так відповідно до положень п. 10.1. ПДР України, в порушенні якого за протоколом про адміністративне правопорушення, обвинувачується ОСОБА_2 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Під час апеляційного розгляду справи, ОСОБА_2 підтримав покази, які ним були надані під час судового розгляду справи та пояснив, що о 14-00 годині 23.01.2017 року на своєму автомобілі НОМЕР_1 рухався по вул. Князів Острозьких, 112 в м.Житомирі, позаду себе на відстані 50-70 м бачив автомобіль ОСОБА_3, який рухався в попутному напрямку. Ніяких намірів на обгін не зазначав. Він маючи намір повернути ліворуч в житлову зону, за 50-70 метрів від повороту подав сигнал лівого повороту, завчасно зайняв крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в його напрямку та, починаючи повертати ліворуч, відчув удар в ліву передню бокову частину свого автомобіля. Вийшовши з автомобіля побачив, що з ним здійснив зіткнення автомобіль ВАЗ 2106. Вважає, що саме в діях водія ОСОБА_3 є порушення ПДР України, оскільки здійснювати обгін його автомобіля при даних обставинах він не мав ніякого права та технічної можливості. Будь-яким чином уникнути зіткнення він не міг, оскільки діяв в межах дотримання ПДР, вже розпочав маневр повороту та його автомобіль уже був розташований практично перпендикулярно напрямку руху.

При цьому ОСОБА_2 надав письмові заперечення на апеляційну скаргу.

ОСОБА_3 під час апеляційного розгляду справи пояснив, що рухаючись вулицею за кермом свого автомобіля перед ним їхав автомобіль «Деу Нексія», який рухався в попутному напрямку разом з ним. Автомобіль «Деу Нексія»спочатку прийняв правіше до тротуару в правий бік дороги, у звязку з чим він почав обгін даного автомобіля. Однак в цей час автомобіль «Деу Нексія» без попереджувальних сигналів різко почав маневр повороту вліво. Коли ОСОБА_3 побачив його непередбачуваний маневр то прийняв всі міри щоб запобігти зіткненню, однак зіткнення уникнути не вдалося. Після зіткнення водій автомобіля увімкнув сигнал лівого повороту після чого викликали поліцію.

Представником ОСОБА_3 в судовому засіданні додатково до доводів апеляційної скарги додано також письмові пояснення, з якиїх вбачається що незалежно від правомірності дії ОСОБА_2 щодо дотримання п. 10.1 ПДР , в його діях є порушення інших пунктів, а саме 2.3., 9.4., 12.3 ПДР, до зазначених висновків він прийшов, зробивши відповідні розрахунки, виходячи зі швидкості руху автомобілів, їх розташування та інш.

Свідок ОСОБА_5 під час апеляційного розгляду справи пояснила, що була пасажиркою в автомобілі ОСОБА_6 під керуванням ОСОБА_2, сиділа на передньому сидінні, автомобіль рухався приблизно зі швидкістю 20-30 км/год. Вони їхали по вулиці з наміром повертати ліворуч в двір, почули удар. Сигнал повороту включили завчасно, не доїжджаючи більярдного клубу, бо знали що будуть повертати. Поворот працював до приїзду працівників поліції.

Свідок ОСОБА_7, під час апеляційного розгляду справи пояснила, що була пасажиркою автомобіля ОСОБА_6 сиділа позаду. Їхали не швидко, включили поворот, оскільки його вона постійно чула, коли почали повертати, в них врізалася машина.

Свідок ОСОБА_8, під час апеляційного розгляду справи вказала, що була пасажиркою у автомобілі ОСОБА_3, сиділа позаду. Щодо того, чи вмикали поворот та чи подав звуковий сигнал ОСОБА_3, не знає. Побачила попереду автомобіль за 20-30 метрів до зіткнення

Свідок ОСОБА_9 під час апеляційного розгляду справи пояснив, що був пасажиром у автомобілі ОСОБА_3, їхали зі швидкістю 50-60 км. Попереду на відстані 40 м., їхав автомобіль ДЕУ ОСОБА_6, який згодом змістився правіше, ОСОБА_3 пішов на обгін, включив поворот і змістився на зустрічну смугу. Автомобіль під керуванням ОСОБА_2 раптово почав без сигналу повертати ліворуч. Після дтп включив аварійку. Було достатньо проїзду для обгону. Швидкість автомобіля ОСОБА_2 була 20-30 км/год.

На підставі пояснення ОСОБА_2 та досліджених доказів, оцінених в сукупності, судом першої інстанції зроблено правильний висновок про те, що водій автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_2 перед поворотом ліворуч завчасно подав сигнал лівого пороту, завчасно зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку та почав повертати.

З вказаними висновками суду вважаю за необхідне погодитися.

В судовому засіданні було безпосереднього досліджено усі наведені вище докази, допитані учасники ДТП: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, свідки як зі сторони ОСОБА_2 так і зі сторони ОСОБА_3

Аналізуючи усі надані в ході судових розглядів пояснення учасників ДТП, свідків, сукупність інших письмових доказів, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що достатніх доказів вчинення ОСОБА_2 порушення п. 10.1 ПДР України, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, а відтак і правопорушення за ст. 124 КУпАП, в справі немає.

Покази свідків, допитаних в судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги, є суперечливими, а беззаперечних та однозначних доказів того, що ОСОБА_2, рухаючись по дорозі, яка на час ДТП мала по одній смузі руху в кожному напрямку, що не заперечується учасниками судового засідання, маючи намір здійснити поворот ліворуч, завчасно подав сигнал лівого повороту, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, і почав здійснювати зазначений маневр, та не мав можливості із урахуванням ширини проїзної частини та того, що вже практично цей маневр було ним завершено, ні до протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції, ні в судові засідання ОСОБА_3 та його представником ОСОБА_4 , надано не було.

Доводи представника ОСОБА_3 про те, що незалежно від дій ОСОБА_2 щодо ввімкнення чи не ввімкнення показчику лівого повороту, в його діях вбачається порушення п.п. 2.3, 9.4. та 12.3 ПДР України не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом, оскілки порушення зазначених пунктів ПДР взагалі не зазначалося в протоколі про адміністративне правопорушення, і суд не має повноважень виходити за межі вказаного обвинувачення. Крім того, слід зазначити, що наводячи такі ствердження, представник ОСОБА_3 посилається на здійсненні ним розрахунки , не будучи спеціалістом.

Доводи ОСОБА_3, викладені в його апеляційній скарзі зокрема про те, що ОСОБА_2 при повороті на ліво не увімкнув поворот та не вжив заходів для зупинки свого автомобіля внаслідок чого сталося дтп, є безпідставними та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, тим більш що як вже зазначалося вище ОСОБА_2 був звинувачений тільки у тому, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, що не було доведено в судовому розгляді справи.

Щодо доводів апелянта про неповідомлення його про час та місце розгляду справи судом першої інстанції та проведення такого розгляду без його участі, у звязку з чим було порушено його процесуальні права, слід зазначити, що таке порушення було усунуто шляхом прийняття та розгляду його апеляційної скарги, крім того факт розгляду справи без його участі сам по собі не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, тим більш, що в результаті апеляційного перегляду з участю ОСОБА_3 та його представника, із врахуванням усіх їх доводів та доказів, наданих сторонами, підстав для скасування даного рішення суду першої інстанції по суті не встановлено.

Постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, та відповідно до положень п.1 ч.8 ст. 294 КУпАП підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду Житомирської області від 03 березня 2017 року про закриття провадження за відсутністю в діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: