Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/43/17
Провадження № 3/553/154/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27.03.2017м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Новака Ю.Д.,

при секретарі Каленіченко В.О.,

за участю захисника адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у м. Полтаві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_3

за ч. 1 ст. 130 КУпАП ,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу АП2 №115713 складеного 28.12.2016 року, 28.12.2016 року о 22 год. 00 хв. в м. Полтава по вул. Панянка водій ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку огляд проводився із застосуванням приладу алкотест «Драгер» №0089 в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху.

Притягуємий ОСОБА_2 в судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України не визнав та пояснив, що 28.12.2016 року він був на тренуванні в секції боксу так як давно займається спортом та планувались тренування. Після цього зустрівся з товаришами в місті де погуляли разом та потім вирішив підвезти по дорозі додому свого товариша ОСОБА_3, який на тренуванні потягнув м»язи. Коли їхали сталася ДТП так як дорога була слизька. Через деякий час приїхало декілька екіпажів патрульних. Приїхали друзі потерпілого, просили грошей за відшкодування збитків. Приїхав патруль для складання протоколу по ДТП. Один із патрульних запропонував йому пройти огляд на стан сп»яніння на що він погодився так як був упевнений в тому, що він буде негативний, оскільки в той день алкоголь зовсім не вживав. Декілька разів продував алкотестер «Драгер», який кожного разу показував різні показники та те, що він має стан сп»яніння. З даними результатами він категорично не погоджувався, про що ним було повідомлено патрульних та зазначено в акті огляду на стан алкогольного сп»яніння. Також неодноразово прохав патрульних відвезти його до медичного закладу для проведення його огляду лікарем, на що йому патрульні відмовили так як не вбачали в цьому потреби та склали на нього протокол. Коли ознайомився з протоколом то зазначив, що не погоджується з результатами алкотестера та протоколом. Більше відносно нього ніяких матеріалів не складалось. Свідком даних подій був його товариш ОСОБА_3 Про те, що він не погоджується з діями патрульних їх повідомив особисто, як і те, що вину у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 130 КпАП України він не визнає. Просив справу відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомив, що він працює інспектором ДПП УПП у м. Полтаві. 28.12.2016 року на «102» надійшло повідомлення про ДТП без потерпілих. Приїхавши на місце виклику було виявлено два транспортні засобі і два водія, один них був ОСОБА_2 У даного водія були явні ознаки спяніння. Після чого йому було запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку на місці. Даний водій погодився. Подувши в алкотестер - прилад «ДРАГЕР» показав позитивну спробу. Потім одному з водіїв стало зле. Йому було викликано швидку медичну допомогу. Складено адмінпротокол. У притягуємого були явні ознаки алкогольного сп»ягніння. Так, дійсно, він усно погодився із результатами алкотестера, а про що зазначив в акті огляду він не пам»ятає. Просив відвезти його до медичного закладу для проходження огляду лікарем, але в цьому не було потреби, так як ним займалась слідчо-оперативна група. В той день на їхньому патрульному автомобілі відеореєстратора не було. Боді- камера в той день в нього була, але вона розрядилась, тому відео даних подій немає.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 28.12.2016 року, ввечері, разом з ОСОБА_2 вони були на тренуванні в секції «Бокс». Після тренування гуляли по місту. Потім в нього розболілася нога через те, що на тренуванні він потягнув звязки, а тому ОСОБА_2 запропонував його підвезти додому. Коли підвозив його, трапилося ДТП через те, що була слизька дорога. Потім приїхала патрульна поліція. Вони почали розбиратися в даній ситуації. Розпитували, що трапилося. Патрульні запропонували ОСОБА_5 пройти огляд на стан спяніння від чого він не відмовився. Він продув алкотестер декілька разів, який кожного разу показував інші показники та повідомили ОСОБА_5, що згідно приладу він знаходиться в стані алкогольного сп»яніння. З даними результатами ОСОБА_2 категорично не погодився і наполягав на тому, щоб його відвезли до медичного закладу для проходження огляду лікарем. Поліцейські сказали, що вони бачать ці ознаки і не дали йому можливості поїхати до медичного закладу для проходження аналізів так як не вбачали в цьому необхідності.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали адміністративної справи, докази наявні в ній та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов»язаний з»ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом»якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з»ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За умовами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, окрім іншого, настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп»яніння.

Згідно з п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі -Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до ч.1 ст.266 КУпАП та п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Проведення огляду особи з метою виявлення стану алкогольного сп»яніння здійснюється відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров»я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 (далі Інструкція).

Відповідно до п.6 розділу І Інструкції огляд на стан сп»яніння проводиться: а) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); б) лікарем закладу охорони здоров»я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ вказаної Інструкції за наявності ознак алкогольного сп»яніння, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції (зокрема: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), поліцейський проводить огляд за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Такий огляд на стан сп»яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції (п.4 розділу ІІ Інструкції).

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

При цьому, в силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.1 Конституції Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Людина, її життя і здоров»я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов»язком держави (ст.3 Конституції України).

У відповідності зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року (далі - ЄСПЛ ), не тільки Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), але й, практика ЄСПЛ застосовується судами України як джерело права, та має більшу юридичну силу чим норми КПК України, оскільки згідно ст.19 Закону, законодавчий орган держави (орган представництва) має здійснювати експертизу та перевірку чинних законів і підзаконних актів на відповідність Конвенції та практиці ЄСПЛ.

На підставі ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

Отже, ознаками об»єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, по третє- відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5. Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Тобто, у разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1-4 ст.130 КУпАП, до нього долучаються докази перебування особи у стані алкогольного сп'яніння або відмови від проходження такого огляду.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Окрім цього, згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, яке є обов»язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо, є неналежними доказами.

Згідно ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Аналізуючи докази які знаходяться в матеріалах справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП не доведена. Висновок про це суд зробив із сукупності досліджених у справі доказів та фактів.

Так суд вважає, що поліцейський при складанні відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення, діяв не у відповідності до своїх повноважень та способу, передбачених чинним законодавством, а тому протокол про адміністративне правопорушення суд не може визнати беззаперечним доказом відповідно до вимог ст.251 КУпАП, виявлення стану алкогольного сп»яніння ОСОБА_2, як водія транспортного засобу ЗАЗ. Пояснення свідка ОСОБА_3, які обєктивно узгоджуються з поясненнями самого притягуємого та матеріалами справи не підтверджують факт наявності у ОСОБА_2 передбачених законом ознак алкогольного сп»яніння, які були підставою для вимог щодо проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого сп»яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до положень ч. 1 ст.130 КУпАП. Щодо пояснень свідка ОСОБА_4 про перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп»яніння та керування автомобілем в стані алкогольного сп»яніння, то суд до них відносить критично, зважаючи на те, що пояснення свідка не відповідають матеріалам справи, які було долучено, не узгоджуються з показаннями іншого свідка по справі, який безпосередньо був на місці події. Твердження свідка ОСОБА_4 щодо визнання результатів приладу «Драгер» ОСОБА_2 безпосередньо суд позбавлений можливості перевірити та оцінити в судовому засіданні, оскільки патрульними не додано до матеріалів справи відео тих подій про які він повідомляє та які відбулися 28.12.2016 року. Логічні, послідовні і взаємопов»язані заперечення ОСОБА_2, про те, що він не керував авто ЗАЗ в стані алкогольного сп»яніння узгоджуються між собою та не спростовуються іншими матеріалами справи. За наявності таких даних та доказів є абсолютно слушними сумніви у тому, що ОСОБА_2 керував авто 28.12.2016 року в стані сп»яніння. Переконливості таким висновкам надає і той факт, що допитані у судовому засіданні свідки: ОСОБА_3, як очевидець подій підтвердив обставини, які повністю тотожні з поясненнями ОСОБА_2, а ОСОБА_4 зазначив, що після проходження огляду на стан сп»яніння за допомогою приладу «Драгер», ОСОБА_2 не погодився з його результатами та просив його відвезти до медичного закладу для проведення його огляду лікарем, проте цього зроблено не було, так як поліцейські вбачали явні ознаки його сп»яніння та не вбачали в цьому необхідності. Проте, як вбачається із матеріалів справи, а саме, акту огляду на стан алкогольного сп»яніння та протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №115713 від 28.12.2016 року притягуємий ОСОБА_2 в даних документах зазначив, що не згоден як з результатами огляду за допомогою приладу «Драгер» так і з протоколом в цілому.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії від 9 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі Шабельника проти України від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя, таємницю кореспонденції, на недоторканність житла (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

За умовами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином суд погоджується із логічними поясненнями та висновками ОСОБА_2, про невідповідність обставин зазначених у протоколі щодо керування ним авто в стані алкогольного сп»яніння.

У даному випадку, висновок про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, ґрунтувався поліцейськими на припущеннях та їх дії суперечили вимогам «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров»я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 та ст. 266 КУпАП відповідно до яких у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Як вбачається із матеріалів справи та пояснень даних учасниками судового процесу вимоги даної інструкції патрульними не були виконані.

За таких підстав, вина у скоєнні адміністративного правопорушення ОСОБА_2 не доведена належними та допустимими доказами, а тому, не може слугувати доказом вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Інші докази вчинення ОСОБА_2 зазначеного вище правопорушення, у матеріалах справи відсутні.

А тому, із врахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп»яніння, тобто вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відтак, відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. 130, 247, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до п.1 ст.247 КУпАП закрити у зв»язку з відсутністю в його діях ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено протягом 10 днів з моменту її винесення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_6