АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУДМІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 березня 2017 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Журавель О.О., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 15 листопада 2016 року, -

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковпних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становило 340 (триста сорок) грн. на користь держави.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 20.09.2016 № 128806 ОСОБА_3 20.09.2016 об 14 год. 20 хв., керуючи автомобілем «Mercedes-benz GL 500» д.н.з. НОМЕР_1, по АДМ-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21011», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6 в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, адвокат ОСОБА_4, в інтересах ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу в якій просить вказану постанову суду першої інстанції скасувати, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, які були передані працівниками поліції в Миколаївській області на розгляд до Дніпровського районного суду міста Києва, ОСОБА_3 інкримінувалося правопорушеня п. 13.1 ПДР України, про що і зазначається в протоколі, однак в постанові суду першої інстанції, зазначено, що ОСОБА_3 вчинив порушення п.12.3 ПДР України, про яке жодним чином не було зазначено в матеріалах справи та жодного доказу того, що ОСОБА_3 порушив цей пункт ПДР України в матеріалах справи відсутній.

Апелянт також вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про виклик та допит свідків, які в момент ДТП безпосередньо знаходилися в автомобілі «Mercedes-benz GL 500».

Крім того, судом першої інстанції безпідставно відхилено клопотання про призначення у справі авто-технічної експертизи, для вияснення питання чи мав ОСОБА_3 технічну можливість шляхом екстреного гальмування уникнути зіткнення з автомобілем ВАЗ-21011?

Разом з тим, судом першої інстанції відмовлено у долученні до матеріалів справи фотографії з місця ДТП, не вказавши підстав відмови доручення цих фотографій.

Отже, апелянт вважає що суддя першої інстанції неналежним чином дослідив матеріали адміністративного провадження та не прийняв до уваги пояснень водія ОСОБА_3, що призвело до винесення незаконного та необґрунтованого рішення.

В апеляційному засіданні ОСОБА_3 пояснив, що він не порушував п. 13.1 ПДР України та вважає, що винним у вчиненні ДТП являється водій ОСОБА_6 Саме водій ОСОБА_6 рухаючись на автомобілі ВАЗ-21011 в крайній правій смузі руху, не включаючи сигналу повороту ліворуч, не переконався, що позаду є перешкода та став виконувати маневр повороту ліворуч. При цьому ОСОБА_6 виїхав на ліву (попутну) смугу руху, не надавши переваги в русі автомобілю ОСОБА_3, який рухався в попутному напрямку по цій смузі, чим порушив п. 10.4 ПДР України. Саме даний маневр водія ОСОБА_6 - виїзд на ліву смугу руху, змусив ОСОБА_3 здійснити екстрене гальмування, яке привело до заносу його автомобіля та виїзд на зустрічну смугу руху, куди на той час вже виїхав автомобіль ОСОБА_6, де і сталося зіткнення.

Заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши їхні доводи, вивчивши матеріали адміністративної справи, в тому числі оскаржувану постанови судді першої інстанції, а також долучені фотографії з місця ДТП, приходжу до висновку, що постанова Дніпровського районного суду міста Києва від 15 листопада 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковпних мінімумів доходів громадян, підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді даних справ судом першої інстанції цих вимог в повній мірі не дотримано, фактичні обставини справи достатньо повно не встановлено, що призвело до однобічного та неповного з'ясування обставин справи і як наслідок, прийняття незаконного рішення.

Крім того, за загальним правилом, винуватцем у ДТП може бути лише один порушник правил дорожнього руху. Діяння інших учасників досліджуваної події, хоча б вони і порушили правила дорожнього руху, але ці порушення не перебувають з наслідками ДТП передбаченими у ст. 124 КУпАП причинному зв'язку, не можуть бути кваліфіковані за ст. 124 КУпАП .

У цьому випадку орган дізнання та суд першої інстанції помилково визнали винуватим за ст. 124 КУпАП обох учасників ДТП.

Крім того, суд першої інстанції невірно вказав в постанові, що водій ОСОБА_3 порушив п. 12.3 ПДР України, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21011», оскільки відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 128806, який складений на водія ОСОБА_3, вказано, що він порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, тобто порушення дотримання безпечної дистанції між транспортними засобами, що не могло стати причинно-наслідковим зв'язком настання ДТП. Інші докази, які б підтверджували порушення водієм ОСОБА_3 п. 12.3 ПДР України в матеріалах справи відсутні.

До того ж, в матеріалах справи міститься копія протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 132975 від 20.09.2016, в якому працівниками поліції зазначено,що саме водій ОСОБА_6 вчинив порушення п. 10.4 ПДР України, яке призвело до ДТП та зіткнення автомобілів, та і у апеляційному засіданні встановлено, що суд визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та це рішення набрало законної сили.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова Дніпровського районного суду міста Києва про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності не може вважатися законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційної інстанції -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 15 листопада 2016 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП - скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.О. Журавель

Справи № 33/796/1772/2016

Категорія: ст. 124 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Федюк О.О.