АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/52/17
Категорія: ст.124, 122-4 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., за участю захисника особи у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 - адвоката Курило Марини Миколаївни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу про адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 122-4, 124 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.11.2016 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.11.2016 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, ст. 124 КУпАП та за правилами ст. 36 КУпАП на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді 30 годин громадських робіт.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_2 17.10.2016 року приблизно о 8 годині 30 хвилин у місті Харкові по вулиці Данилевського біля будинку № 20 керуючи транспортним засобом HYUNDAI ACCENT, державний номер НОМЕР_1, не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималася безпечного бокового інтервалу, здійснила наїзд на автомобіль MERCEDES-BENZ E 280, державний номер НОМЕР_2, автомобілі механічно пошкоджено, завдано матеріальних збитків та з невідомих причин залишила місце пригоди, чим порушила вимоги п. п. 2.10 «а» та 13.1 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з вказаним рішенням захисник ОСОБА_2 - адвокат Курило М.М. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова змінити в частині виду стягнення , замінивши його на штраф у розмірі 340 грн.

Апелянт не заперечує, що ОСОБА_2 здійснила зіткнення з препарованим автомобілем MERCEDES-BENZ E 280, державний номер НОМЕР_2, та у зв'яжу з зайнятістю покинула місце дорожньо-транспортної пригоди, залишивши свій телефон з водієм цього автомобіля. Зазначає що на сьогоднішній день з потерпілим було досягнуто домовленість щодо відшкодування матеріальної шкоди та частково заборгованість вже погашено.

Зазначає, що судом в супереч вимог ст. 268 КУпАП було розглянуто справу за відсутності ОСОБА_2, чим порушено її права, та звертає увагу на пом'якшуючі обставини, а саме визнання вини у вчиненні правопорушення, добровільне відшкодування збитків, сприяла працівникам поліції у встановлені всіх обставин, раніше до адміністративної відповідальності не притягалась.

Заслухавши пояснення апелянта Курило М.М., яка підтримала апеляційні вимоги, та надала суду заяву ОСОБА_4 з проханням закриття справи у зв'язку з закінченням передбаченого ст. 38 КУпАП строку, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Апелянтом не оспорюється доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих їй правопорушень, тому апеляційний суд не дає оцінку цим обставинам.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні апеляційних вимог апеляційний суд приймає до уваги, що санкція ст. 122-4 КУпАП передбачає у якості стягнення - накладання штрафу від п'ятнадцяти до вісімнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк від десяти до п'ятнадцяти діб.

Суддею першої інстанції було накладено стягнення з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП у вигляді 30 годин громадських робіт, яке є не най суворішим стягненнями, передбаченим ст. 122-4 КУпАП, та мотивовано таке рішення тим, що ОСОБА_2 вчинено два адміністративні правопорушення.

Апеляційний суд не знаходить підстав вважати необґрунтованим такий висновок суду першої інстанції.

Та обставина, що ОСОБА_2 ніби то відшкодувала завдану шкоду не підтверджена доказами, оскільки розписка, або її копія від імені ОСОБА_6, на яку посилається ОСОБА_2 у заяві від 31.01.2017 року суду не надана. Крім того, наявність домовленості між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про відшкодування шкоди (а.с. 21) не є підставою для задоволення апеляційних вимог, оскільки, як зазначено вище, до ОСОБА_2 застосовано не найтяжче адміністративне стягнення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Захисником 31.01.2017 року було подано заяву ОСОБА_2 про закриття провадження по справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладання адміністративного стягнення.

Апеляційний суд не знаходить підстав і для задоволення цієї заяви, оскільки справа була розглянута і адміністративне стягнення було накладено в межах передбаченого ст. 38 КУпАП строку, а подача апеляційної скарги не свідчить, що у разі сплину трьохмісячного строку на момент її розгляду виникли підстави для закриття провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене підстав для скасування постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.11.2016 року за доводами апеляційної скарги не вбачаю.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Курило Марини Миколаївни, подану в інтересах ОСОБА_2 постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.11.2016 року у відношенні ОСОБА_2, та заяву ОСОБА_2 від 31.01.2017 року залишити без задоволення, а вказану вище постанову без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області В.П. Цілюрик