Єд. унік. № 243/9912/16-п
Провадження № 3/243/36/2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 січня 2017 року м. Словянськ

Суддя Словянського міськрайонного суду Донецької області Мінаєв І.М., при секретарі Кабановій О.О., за участю захисника ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли з Словянського ВП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, уродженця сел.. Черкаське Словянського району Донецької області, громадянина України, працюючого водієм ПП Кудухашвілі, одруженого, який мешкає за адресою: Донецька область, Словянський район, сел. Черкаське, вул. Горького,30, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

29.11.2016 року до Словянського міськрайонного суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення АП1 № 117752, згідно якого 28.11.2016 року о 20 год. 20 хв. в с. Черкаське Словянського району по вул.. Шевченко напроти буд. № 26 водій ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ-21063 н.з. 17454 ЕА з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з рота, тремтіння рук, порушення координації), від продування алкотестеру Драгер-6810 та проходження медичного огляду у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП».

Правопорушник ОСОБА_2 в судовому засіданні свою вину не визнав, вказав, що 28.11.2016 року в вечірній час посварився із своєю дружиною, сів за кермо та поїхав до магазину «Любимчик» в сел. Черкаське, де у магазині вжив біля 250 г горілки. Весь вечір йому телефонувала дружина, але він на дзвінки не відповідав. Близько 20 години його у магазині знайшов його брат ОСОБА_3 за дорученням дружини та вмовив його поїхати додому. Брат сів за кермо автомобіля та вони поїхали додому. В дорозі він вирішив ще вжити алкоголь та повернулися вже до іншого магазина. Він не мав бажання повертатися додому, тому у них з братом виникла сварка та брат залишив автомобіль і пішов додому. Він сидів в автомобілі та через 5-15 хвилин вирішив все ж таки йти додому, зачинив автомобіль і пішов пішки. Через 50 м від автомобіля його покликали працівники поліції та попросили документи на автомобіль. На їх вимогу він відчинив автомобіль та надав документи, а вони склали відносно нього протокол за керування автомобілем у нетверезому стані. Під час складання протоколу працівники поліції запросили двох свідків, при яких він відмовився проходити медичний огляд, оскільки не керував автомобілем.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив. Що 28.11.2016 року після 18 години йому зателефонувала дружина брата ОСОБА_4 та повідомила, що вона посварилась з братом та останній сів за кермо, поїхав з дому та вона не може його знайти. Він почав шукати брата в сел.. Черкаське та знайшов його у магазині «Любимчик» сел.. Черкаське, де той вживав алкогольні напої. Він вмовив брата їхати додому, вони вийшли з магазина, він сів за кермо, а брат ОСОБА_2 сів на пасажирське сидіння. Коли вони відїхали від магазина близько 200м, брат забажав повернутись до магазину, де купив собі ще 0,25 мл. Горілки, яку вжив, бо не хотів їхати додому задля уникнення сварки з дружиною. Через це між ними виник конфлікт та він залишив автомобіль на вул. Шевченко сел. Черкаське з братом, а сам пішов додому. Брат обіцяв зачинити автомобіль та пішки йти додому. Після 20:30 йому зателефонувала ОСОБА_4 та повідомила, що брата привезли додому працівники поліції. Зі слів брата йому відомо, що він автомобілем не керував після його уходу.

З пояснень свідка ОСОБА_5 вбачається, що він працює ст. інспектором Словянського ВП ГУНП та 28.11.2016 року ніс службу в сел.. Черкаське Словянського району. Біля 20:20 він побачив, що з боку м. Барвінкове в напрямку м. Словянська в сел.. Черкаське рухається автомобіль ВАЗ-21063, водій якого, помітивши патрульний автомобіль, зупинився, вийшов з автомобіля та почав тікати. Він наздогнав водія, яким виявився ОСОБА_2 Останній надав документи на автомобіль та заперечував факт керування автомобілем. У присутності запрошений свідків ОСОБА_2 відмовився від проходження медогляду на стан спяніння, мотивуючи тим, що він не керував автомобілем. Свідок сів за кермо автомобіля та відігнав автомобіль до двору правопорушника, який вже на той момент визнав, що він керував автомобілем у стані спяніння та погодився підписати протокол. Ключі від автомобіля він передав дружині водія. Письмових пояснень про обставини керування автомобілем у стані спяніння не відбирав у водія, факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом не був зафіксований за допомогою відео реєстратора чи інших засобів фіксації.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_2 на протязі 15 років. 28.11.2016 року близько 16 години вони з чоловіком сильно посварилися та ОСОБА_2 сів за кермо та поїхав з дому. На телефонні дзвінки протягом вечора не відповідав та вона попросила його брата ОСОБА_3 знайти та привести додому чоловіка. Зі слів чоловіка та його брата її відомо, що чоловік вжив алкогольні напої в магазині «Любимчик» в сел.. Черкаське, після чого брат сів за кермо та намагався відвезти його додому. Потім між ними виникла сварка, після якої ОСОБА_3 залишив автомобіль та ОСОБА_2 і пішов додому, а ОСОБА_2 через деякий час залишив автомобіль та також пішов додому пішки. В цей час його зупинили працівники поліції та склали відносно нього протокол за нібито керування автомобілем у стані спяніння. Після цього чоловіка привезли додому.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_6 та ОСОБА_7, кожного окремо, долучених до матеріалів справи (а. с. 3), останні пояснили, що водій ОСОБА_2 керував ТЗ ВАЗ-2106 н.з. 174-54 ЕА з явними ознаками алкогольного спяніння, від проходження медичного огляду на стан спяніння ухилився.

Згідно приписів Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. (ст. 61) Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви відносно доведеності вини особи тлумачаться на його користь. ( стаття 62)

Відповідно до ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до п. 1 ст. 6 ОСОБА_8 про захист прав і основних свобод людини 1950 року (ОСОБА_8) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналізуючи зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази у їх сукупності, приходжу до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Судом було вжито заходів щодо виклику в судове засідання та допиту свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7П, для чого свідкам направлялися судові повістки, направлялася постанова на привід вказаних свідків до Словянського ВП ГУНП в Донецькій області щодо забезпечення явки вказаних осіб для їх допиту в судовому засіданні. Проте вказані особи в судові засідання не зявилися та доставлені не були, особистих пояснень в суді не надали.

У справі «Жуковський проти України» Європейський суд з прав людини в рішенні від 03.03.2011 року визнав порушення п. 1 та підп. (b) п. 3 ст. 6 ОСОБА_8, оскільки заявника було засуджено на підставі свідчень свідків, жоден з яких не був присутнім під час провадження в суді в Україні і яких заявник не мав можливості безпосередньо допитати.

Допитані в судовому засіданні ОСОБА_2 та свідок ОСОБА_5, який складав протокол про адміністративне правопорушення, пояснили, що свідки були запрошені вже під час складання протоколу та зафіксували факт відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду, безпосередньо ці особи не були свідками керування автомобілем у нетверезому стані з боку ОСОБА_2 З огляду на це письмові пояснення свідків про керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного спяніння не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. З самих пояснень не вбачається, в який саме день та час свідки бачили керування ОСОБА_2 ТЗ у стані спяніння.

Показання ж в судовому засіданні правопорушника ОСОБА_2, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_3, допитаних в судовому засіданні, суд вважає достовірними та не спростованими матеріалами справи, оскільки вони не мають в собі внутрішніх протиріч, їх показання зібраними у справі доказами не спростовані. Обєктивних доказів керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного спяніння суду не надано.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Керуючись ч. 2 ст. 130, ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в судову палату по кримінальним справам Апеляційного суду Донецької області, шляхом подачі апеляційної скарги до Словянського міськрайонного суду протягом десяти днів, з дня її проголошення.

Суддя

Словянського міськрайонного суду ОСОБА_9