П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2017 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Курило А.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Управління патрульної служби МВС України в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця: с. Літки, Броварського р-ну Київської обл., непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 216389 від 29 жовтня 2016 року «ОСОБА_1, 29 жовтня 2016 року, приблизно о 03 годині 00 хвилин, керував транспортним засобом «Renault Duster» державний номер НОМЕР_2, по Чоколівському бульварі, 32, в місті Києві, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд для встановлення стану сп'яніння в установленому законом порядку визначався за допомогою алкотеста «Драгер», чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України».

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та надав медичну довідку, видану лікарем Горенської амбулаторії загальної практики-сімейної медицини, з якої вбачається, що у ОСОБА_1 в крові алкоголю не виявлено.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: результат алкотесту, протокол про адміністративне правопорушення від 29 жовтня 2016 року, акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, пояснення, довідку, видану лікарем Горенської амбулаторії загальної практики-сімейної медицини від 10.11.2016 року, приходить до наступного.

Стаття 7 КпАП України передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Пунктами 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1452/735 від 09.11.2015 року передбачено, що огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, інспектором УПП в м. Києві 1 роти 3 батальйону ДПП ОСОБА_2 в графі протоколу «Огляд проведений у зв'язку з виявленими ознаками» вказано «запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців, нестійка хода, порушення мови»; проводився за допомогою «Драгер №6820». Також, в графі «Результати огляду на стан сп'яніння» вказано, 0,71% та долучено результат огляду тестування на алкоголь з використанням спеціального технічного засобу «Драгер».

Однак, як вбачається з медичної довідки, виданої лікарем Горенської амбулаторії загальної практики-сімейної медицини від 10.11.2016 року, ОСОБА_1 в період часу з 26.10.2016 року по 10.11.2016 року проходив амбулаторне лікування, має діагноз: ерозійний дуоденіт, дуоденогастрональний рефлекс ІІ ст., рефлюкс езофагіт, реактивний гепатит, крім того зазначено, що у крові ОСОБА_1 алкоголю не виявлено.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

До матеріалів справи не додано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 інспектор поліції пропонував пройти огляд в закладах охорони здоров'я.

Суд визнає належним доказом медичну довідку, видану лікарем Горенської амбулаторії загальної практики-сімейної медицини від 10.11.2016 року, оскільки вона в повній мірі узгоджена з поясненнями наданими в судовому засіданні.

Крім того, критично оцінює результат огляду тестування на алкоголь з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», оскільки в порушення статті 266 КпАП України та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, інспектором поліції не проведено огляд ОСОБА_3 в закладах охорони здоров'я.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25).

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази, які б підтвердили вину водія ОСОБА_3

Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Відповідно до ст. 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до п.1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 34, 38, 247 п. 1, 252, 255, 283-285, 291, 294 КпАП України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред'явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя: