А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

06.02.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Мишинчук Н.С., розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 14 грудня 2016 року .

Цією постановою :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 275 (двісті сімдесят пять) грн. 60 коп. судового збору.

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 20 жовтня 2016 року, близько 03.00 год. повторно протягом року керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, а саме автомобілем марки «Мазда», д.н.з. SV319BD, по вулиці Корятовича в смт. Великий Березний, що встановлено на підставі висновку медичного огляду № 74, складеному о 03.30 год. 20.10.2016, чим порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху України.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП ґрунтується на протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 № 504607 від 20.10.2016, висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 74 від 20.10.2016, рапортами працівників поліції від 20.10.2016, поясненнями свідків та іншими матеріалами справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, суд однобічно та неповно дослідив докази та надав їм неправильну оцінку, через що прийшов до хибного висновку про наявність складу адміністративного правопорушення та доведеність його винуватості. Просить врахувати, що в порушення вимог ст. 268 КУпАП суд розглянув справу у його відсутності, не зважаючи на те, що він подав клопотання про відкладення судового засідання у звязку з перебуванням на лікуванні. Також апелянт вказує на упередженість судді при розгляді справи, яка на його думку виразилась у відмові у задоволенні відводу, а також у не задоволенні клопотань про допит свідків. Посилається на те, що в справі відсутні докази, що він повторно протягом року притягується до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.

В доповненні до апеляційної скарги ОСОБА_1 стверджує, що не керував транспортним засобом і був затриманий працівниками поліції коли автомобіль перебував у нерухомому стані, а він знаходився на задньому сидінні. Дані обставини, на його думку можу підтвердити свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про виклик яких клопоче перед апеляційним судом. Також апелянт вказує на порушення його процесуальних прав, оскільки суд справу розглянув у його відсутності.

Апеляційний суд розглядає справу на підставі ч.6 ст. 294 КУпАП у відсутності апелянта та його захисників - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки такі належним чином повідомлені апеляційним судом про час та місце розгляду справи, що підтверджується їх письмовими розписками про отримання судового повідомлення, та заявами, зокрема, апелянта ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5М, які подали клопотання про розгляд справи без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи вимог закону дотримався в повному обсязі, з'ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив усі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду. Суд правильно визнав кваліфікацію правопорушення доведеною за ч.2 ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1, як убачається з постанови Великоберезнянського районного суду від 01.12.2016, вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП - 29 серпня 2016 року, а повторно - 20 жовтня 2016 року.

Диспозиція частини 2 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за «повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч.1 даної статті», незалежно від того чи було накладено адміністративне стягнення на особу. Тому доводи апелянта про невірну кваліфікацію не заслуговують на увагу.

Факт перебування ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння підтверджується медичним висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння №74 від 20.10.2016, проведеного у медичному закладі ( а.с. 11), а тому не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що він не керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Не спростували даного факту гр. ОСОБА_2, який перебував з ним у транспортному засобі в якості пасажира та гр. ОСОБА_3, як особа, яка доставила автомобіль під керуванням ОСОБА_1 до місця його проживання на пропозицію працівників поліції, про що містяться їх пояснення в матеріалах справи ( а.с. 8-10). Прохання в апеляційній скарзі про виклик вказаних осіб для допиту в якості свідків, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки апелянт не навів обгрунтувань, які саме обставини, що можуть вплинути на доведеність його вини, зазначені особи можуть ствердити напротивагу поясненням свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, даних суду першої інстанції, та, за матеріалами справи не вбачається підстав для їх допиту.

У постанові суд навів докладні мотиви прийнятого ним рішення на підставі ретельно досліджених та оцінених ним доказів, які в сукупності вказують про доведеність вини особи.

Апеляційний суд вважає постанову суду законною, обгрунтованою.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції порушив його права передбачені ст. 268 КУпАП, а саме розглянув справу у його відсутність, є неспроможними, оскільки відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справу про адміністративне правопорушення може бути розглянуто за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у випадку, коли є дані про її своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що суд неодноразово належним чином повідомляв ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, однак останній відмовлявся отримувати ці повідомлення (а.с. 23-24), одночасно про дату судового засідання повідомлявся й захисник ОСОБА_1 ОСОБА_8 (а.с. 27, 28, 29), крім того, у своїх клопотаннях до суду, ОСОБА_1 не однодноразово заявляв, що йому було відомо про дату судового засідання з офіційного порталу «Судова влада України». Вбачається, що розгляд справи декілька раз відкладався, в тому числі за клопотанням ОСОБА_1 та з урахуванням того часу, про який просив апелянт (а.с., 14, 25, 41-43, 44-50). Таким чином, судом дотримано вимоги ст. 268 КУпАП.

З наведених підстав апеляційна скарга є необгрунтованою.

Апеляційний суд не вбачає таких порушень норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, які б слугували підставою для скасування чи зміни оскаржуваної постанови.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 14 грудня 2016 року про накладення на нього стягнення за ч. 2 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.

Постанова ксаційному оскарженню не підлягає.

Суддя: