АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 622/1277/16-п Головуючий суддя 1-ї інстанції: Чернова О.В.
Провадження № 33/790/140/17 Суддя доповідач: Колтунова А.І.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«25» січня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_1, за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Золочівського районного суду Харківської області від 22 грудня 2016 року про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Золочівського районного суду Харківської області від 22 грудня 2016 року визнано винним ОСОБА_2 в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 10 200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 275,60 грн.

Під час розгляду даної справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції встановлено вину ОСОБА_2 та порушення ним п. 2.9А Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що факт вчинення правопорушення та вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, тестуванням на алкоголь, актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, поясненнями свідків, рапортом інспектора поліції. ОСОБА_2 погодився з позитивними результатами огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, у звязку з чим працівниками поліції не вчинялися дії щодо направлення особи до закладів охорони здоровя з метою огляду на стан алкогольного спяніння, в передбаченому п.2.9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Не погодившись з вказаною постановою ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. З фактичними обставинами справи не погоджується. Зазначає, що з результатами огляду на стан спяніння, проведеному працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу, не погоджується, у стані алкогольного спяніння не перебував, вживав лікарський препарат. Крім того зазначив, що за кермом транспортного засобу не перебував та ним не керував, перебував в транспортному засобі в якості пасажира. Судом першої інстанції не було допитано водія транспортного засобу ОСОБА_3 Висновки суду щодо відсутності поважних причин неявки ОСОБА_2 в судове засідання є необґрунтованими.

В подальшому, ОСОБА_2 було подано до суду уточнену апеляційну скаргу, в якій вину визнав. Зважаючи на той факт, що адміністративне правопорушення вчинив вперше, просив суд постанову суду першої інстанції змінити, скасувавши в частині позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік. В цій частині застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав.

Суддя дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_2, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення. Тобто, виходячи зі змісту ст.ст.280, 283 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний особисто зясувати, чи було воно дійсно вчинене, а в постанові у справі навести опис встановлених судом обставин за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження у справі про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Додержання вказаних вимог закону судом першої інстанції було забезпечено, постанова суду містить опис обставин, що характеризують обєктивну сторону правопорушення, дані обставини встановлені безпосередньо судом при розгляді справи, що є безумовною підставою для відмови у задоволенні апеляційної скарги та уточнень до неї.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються доказами, що містяться в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень КУпАП, розгляд судом справи про адміністративне правопорушення проводиться щодо особи-правопорушника та в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення від 13 жовтня 2016 року серії АП2 № 401719 дії ОСОБА_2 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.9А Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду», медичному огляду підлягають водії транспортних засобів, стосовно яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, які збільшують час реакції, знижуючи увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція), огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п. 6 розділу І Інструкції огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров'я.

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Згідно п.9 розділу II Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Частинами 4, 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, обєктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 401719 від 13 жовтня 2016 року вбачається, що 13 жовтня 2016 року у 03 годині 05 хвилин в м. Харкові по проспекту Московському, 272-А, ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння. За згодою водія огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводився у встановленому законом порядку з використанням приладу «Alkotest 6820Drager 0054» в присутності двох свідків. Результат огляду на стан спяніння позитивний 1,30 проміле в крові (а.с. 1).

Також, результати огляду ОСОБА_2 на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції були зазначені в акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням технічних засобів, відповідно до якого показник приладу «Alkotest 0568 Drager 0054», після проведення тесту, має позитивний цифровий показник 1,30 проміле в крові (а.с. 3).

З метою обєктивного встановлення всіх обставин по справі, судом апеляційної інстанції було досліджено письмові пояснення свідка ОСОБА_4, з яких вбачається, що 13 жовтня 2016 року працівниками поліції його було залучено в якості свідка при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення за ознаками ст. 130 КУпАП. В його присутності водій транспортного засобу ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_2 пройшов огляд з використанням приладу «Alkotest Drager 6810», за результатами якого встановлено, що вміст алкоголю у видихаємому повітрі складає 1,30 проміле (а.с. 5).

Аналогічні письмові пояснення були надані свідком ОСОБА_5 (а.с. 4).

З рапорту інспектора ПП роти № 7 батальйону № 2 УПП МВС в м. Харкові лейтенанта поліції ОСОБА_6 вбачається, що 13 жовтня 2016 року під час патрулювання закріпленої за екіпажем території, надійшло звернення громадян про керування водієм транспортним засобом ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння. За результатами чого даний транспортний засіб було зупинено, в писутності двох свідків проведено огляд водія вказаного транспортного засобу - ОСОБА_2 з використанням приладу «Alkotest 6820», за результатами якого встановлено, що вміст алкоголю у видихаємому повітрі складає 1,30 проміле. Транспортний засіб під розписку було передано в керування тверезому водієві (а.с. 8).

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 вину визнав, просив уточнену апеляційну скаргу задовольнити. При цьому посилався на той факт, що транспортним засобом в стані алкогольного спяніння не керував, вживав лікарський препарат, зважаючи на що погодився пройти огляд на стан спяніння. 13 жовтня 2016 року за кермом автомобілю ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1, перебував його брат ОСОБА_3 Проте ОСОБА_2 не може підтвердити даний факт шляхом надання ОСОБА_3 свідчень з підстави відсутності останнього на території України. Також вказав, що його вид діяльності пов'язаний з керуванням транспортним засобом, який є єдиним джерелом доходу.

Зважаючи на вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_2 Обставини про порушення водієм ОСОБА_2 наведених вимог п.2.9А Правил дорожнього руху України, встановлені судом першої інстанції обґрунтовано.

Що ж стосується доводів ОСОБА_2 стосовно того, що транспортний засіб був під керуванням його брата ОСОБА_3, то суд апеляційної інстанції вважає їх сумнівними, оскільки після проведення працівниками поліції огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу та встановлення 1,30 проміле алкоголю в крові, ОСОБА_2 власноруч було підписано складений за результатами огляду протокол про адміністративне правопорушення, чим засвідчив свою згоду з викладеними в ньому обставинами та результатами проведеного огляду. Даних, з яких вбачається незгода ОСОБА_2 з результатами проведеного працівниками поліції огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу протокол про адміністративне правопорушення не містить.

Особа в стані алкогольного спяніння втрачає можливість адекватно оцінювати дорожню обстановку, вчасно реагувати на її зміни та швидко приймати правильні рішення, що може призвести до скоєння ДТП. Умисні протиправні дії правопорушника безпосередньо створюють загрозу для інших учасників дорожнього руху, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку зазначеного адміністративного правопорушення.

Таким чином, доводи ОСОБА_2 стосовно відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, спростовуються письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи та досліджені судом першої та апеляційної інстанції.

Що ж стосується вимоги ОСОБА_2 щодо зміни постанови суду шляхом скасування в чистині позбавлення права керування транспортними засобами та застосування в цій частині адміністративного стягнення у вигляді штрафу, з тієї підстави, що його робота безпосередньо повязана з керуванням транспортним засобом, автомобіль є єдиним джерелом отримання доходу, то суд апеляційної інстанції вважає його таким, що не підлягає задоволенню та не може бути врахований як підстава для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки санкція ст. 130 КУпАП є відносно-визначеною, тобто має один вид покарання та не передбачає будь-якого альтернативного виду адміністративного стягнення.

Викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 доводи стосовно того, що судом першої інстанції було визнано неповажними причини неявки в судове засідання та розгляд справи без його участі, також досліджені судом апеляційної інстанції, за результатом чого процесуальні права ОСОБА_2 були поновлені шляхом належного повідомлення про час та місце перегляду справи в апеляційному порядку та забезпечення права надання пояснень по справі.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Золочівського районного суду Харківської області від 22 грудня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.І. Колтунова