А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

01.02.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І.В.,

при секретарі Головець М.М.,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Гаврильця М.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Гаврилець М.Б. в інтересах ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

постановою судді Хустського районного суду Закарпатської області від 31 серпня 2016 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, гр. України, українець, із середньою освітою, приватний підприємець,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 275,60 гривень у дохід держави.

Згідно постанови, 06 серпня 2016 року о 10-й годині 30 хвилин по вул. І. Франка в м. Хуст ОСОБА_1 керував автомобілем марки "ВАЗ 2107", державний номерний знак НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги передбачені п. 2. 9 «а» Правил дорожнього руху України (далі - Правил).

В апеляційній скарзі адвокат Гаврилець М.Б. вказує на те, що постанова судді є незаконною, необґрунтованою, постановленою без всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставин справи. Посилається на те, що в порушення вимог ст. 280 КУпАП суд не встановив обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи; не вірно дослідив наявні в матеріалах справи докази, а саме протокол про адміністративне правопорушення та висновок № 75 від 06.08.2016; не дослідив пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; не сформулював суть скоєного правопорушення, а послався тільки на те, що вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, а інших доказів винуватості останнього в постанові не наведено, що в свою чергу є недопустимим. Крім того, вказує на те, що всупереч вимог ст. 268 КУпАП суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_1, у зв'язку із чим, не встановив особу, що притягається до адміністративної відповідальності; не перевірив чи саме ОСОБА_1 у зазначені в протоколі час та місці керував транспортним засобом; не дослідив склад адміністративного правопорушення, оскільки у висновку № 75 від 06.08.2016, який ОСОБА_1 не підписав тому, що не погоджувався з указаними в ньому даними, не зазначено стан алкогольного сп'яніння (кількісне визначення - проміле); не врахував пояснення ОСОБА_1, які останній давав при складанні протоколу й не допитав свідків правопорушення; розглянувши справу у відсутності ОСОБА_1 суд позбавив його можливості надати особисті пояснення щодо обставин справи. Також посилається на те, що суд формально підійшов до встановлення передбачених ч. 2 ст. 33 КУпАП обставин, при цьому, обмежився лише прямою вказівкою про їх наявність, виклавши їх зміст, оскільки матеріали справи не містять жодних об'єктивних даних та доказів, які б могли підтвердити викладені в постанові суду обставини. Просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Гаврильця М.Б., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова судді підлягає до скасування, а справа направленню для належного оформлення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства в справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" вказується на таке:

1) звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

2) при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені в статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

3) зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та постанови судді вбачається, що вказані вимоги закону не були дотримані як інспектором ГШР № 3 Хустського ВП ГУНП у Закарпатській області Хила В.В. при проведенні перевірки та складанні протоколу, так і суддею при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у зв'язку із чим доводи апеляційної скарги про незаконність постанови підлягають задоволенню.

Так, з оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 06 серпня 2016 року о 10-й годині 30 хвилин по вулиці Івана Франка в місті Хуст керував автомобілем марки "ВАЗ 2107", державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння. При цьому, у постанові зазначено, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 504002, висновком № 75 від 06.08.2016 щодо результату медичного огляду та матеріалами адміністративної справи. При цьому, посилаючись на вказані вище докази, суддя місцевого суду не дав їм аналіз, а саме не зазначив, які саме дані містяться у цих доказах, які саме факти та обставини ці докази підтверджують.

Крім того, як при проведенні перевірки та складанні протоколу вищевказаним інспектором, так і винесенні суддею постанови не дана оцінка висновку № 75 від 06.08.2016 щодо результату медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, пунктом 16 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) передбачено, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння), видається на підставі акта медичного огляду; пунктом 9 Інструкції передбачено, що використання в закладах охорони здоров'я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки; пунктом 12 Інструкції передбачено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук; пунктом 13 Інструкції передбачено, що для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу; пунктом 15 Інструкції передбачено, що за результатами огляду на стан сп'яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Як убачається з наявного в матеріалах справи висновку, такий не відповідає вищенаведеним вимогам Інструкції. Зокрема, у матеріалах справи відсутній акт медичного огляду; з висновку не вбачається, на підставі дослідження яких саме предметів біологічного середовища (слина, сеча, кров, тощо) лікар ОСОБА_5 прийшла до висновку про те, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп'яніння; не зазначено у висновку й про кількість проміле, виявлених у крові ОСОБА_1.

Крім того, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні передбачені КУпАП та іншими нормативними актами копії документів, які підтверджують права ОСОБА_1 на керування транспортними засобами, зокрема, копія посвідчення водія та копія технічного паспорту на транспортний засіб, дані про особу правопорушника, його сімейний стан та інше.

У порушення вимог ст. 254 КУпАП відповідними посадовими особами копія протоколу про адміністративне правопорушення не була вручена ОСОБА_1.

Відсутні у матеріалах провадження і документи, що підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог передбачених ч. 5 ст. 121 КУпАП - порушення правил користування ременями безпеки, про що вказували інспектори СВ Хустського ВП ГУНП у Закарпатській області Кучерявий В.Й. та поліцейський - водій Мукачівського МВ УПО в Закарпатській області Ваш І..

Вищенаведене свідчить про те, що протокол про передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 без додержання вимог ст. 256 КУпАП.

Пунктом 24 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, окрім іншого, визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Оскільки відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення вжиття заходів по встановленню осіб, які вчинили адміністративні правопорушення на транспорті, у тому числі при керуванні транспортними засобами, їх огляд, складання протоколів про адміністративні правопорушення, з'ясування обставин, за яких скоєно правопорушення, вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, покладаються на органи Національної поліції, їх територіальні підрозділи, тому справа про адміністративне правопорушення підлягає поверненню до Хустського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Під час належного оформлення необхідно усунути вищевказані недоліки і, у залежності від здобутого, прийняти рішення по суті адміністративного правопорушення, протокол за скоєння якого складено щодо ОСОБА_1. Крім того, під час додаткової перевірки необхідно ретельно перевірити пояснення ОСОБА_1, дані ним під час розгляду справи апеляційним судом про те, що підписи у протоколі про адміністративне правопорушення та поясненнях (а. с. 1, 5) виконані не ним, а є підробленими.

Крім того, під час належного оформлення також підлягає з'ясуванню чи були в інспектора ГШР № 3 Хустського ВП ГУНП у Закарпатській області Хила В.В., який складав протокол, підстави для його фальсифікації, а в інспектора СВ Хустського ВП ГУНП у Закарпатській області Кучерявого В.Й. та поліцейського - водія Мукачівського МВ УПО в Закарпатській області Ваша І. підстави та повноваження для зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1, а також підстави для обмови останнього в керуванні транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння.

При прийнятті рішення враховується, що, будучи викликаним на розгляд справи до апеляційного суду свідок ОСОБА_5 не з'явилась з невідомих суду причин, не повідомивши суд про причини неявки, що неявка свідка на розгляд справи до апеляційного суду не давала суду можливості прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, про обґрунтованість (необґрунтованість) доводів апеляційної скарги.

На підставі вищенаведеного, доводи апеляційної скарги, у тому числі і про закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, не можуть бути задоволені з урахуванням наведених вище недоліків, а також у зв'язку з тим, що можливості збирання додаткових доказів у підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не вичерпані.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова судді як незаконна та передчасна підлягає скасуванню, подана апеляційна скарга - частковому задоволенню, а матеріали справи про адміністративне правопорушення поверненню до Хустського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

При прийнятті рішення про повернення справи для належного оформлення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази; те, що учасники процесу з метою усунення неповноти при складанні протоколу не заявляли клопотань про приєднання або витребування доказів по справі.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав адвокат Гаврилець М.Б. в інтересах ОСОБА_1, задовольнити частково.

Постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 31 серпня 2016 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП й накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та постановлено стягнути судовий збір в розмірі 275,60 грн., - скасувати, а матеріали справи про адміністративне правопорушення повернути до Хустського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області для належного оформлення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Стан