Номер провадження: 33/785/90/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., за участю представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеса від 18.11.2016 року,-

встановив

Зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, пенсіонер, не працює, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

притягнутий до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком 6 (шість) місяців.

Згідно з постановою суду, 19.10.2016 року близько 08 годин 30 хвилин, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ГАЗ 2401», державний р/н НОМЕР_1, рухаючись у м. Одеса по вул. Ак. Сахарова, виконуючи поворот ліворуч в напрямку вул ОСОБА_4 біля буд. №77, не надав перевагу у русі транспортному засобу «Toyota Corolla», державний р/н НОМЕР_2, внаслідок чого відбулось зіткнення вказаних автотранспортних засобів та автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 19.10.2016 року серії АП2 №077848, ОСОБА_2 порушив п. 10.1 та п. 10.4 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Заперечуючи проти постанови судді, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що з постановою судді він не згоден, вважає постанову необґрунтованою, незаконною і такою, що підлягає скасуванню. При цьому, вказав, що винним себе не вважає та під час маневру, який призвів до ДТП, чинно виконував правила дорожнього руху.

Разом з цим, зазначає, що незгоден з рішенням суду в частині накладеного на нього адміністративного стягнення. Так, апелянт вказав, що районним судом не прийняті до уваги обставини того, що він є пенсіонером та до адміністративної відповідальності жодного разу не притягувався, а відтак, на його думку, стягнення, накладене на нього судом першої інстанції є занадто суворим.

Просить постанову Суваровського районного суду м. Одеса від 18.11.2016 року скасувати, а провадження по справі закрити у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши доводи апеляції та матеріали справи, заслухавши пояснення апелянта та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що було складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно з яким ОСОБА_2, керуючи автомобілем, порушив вимоги п.10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху.

Під час проведення судового засідання ОСОБА_2 та його представник підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на тому, що під час руху водій ОСОБА_2 діяв у точній відповідності до Правил дорожнього руху, що виключає його провину в дорожньо-транспортній пригоді, яка на їх думку сталася через порушення вимог ПДР водієм ОСОБА_5

Допитаний інспектор патрульної поліції ОСОБА_6 пояснив, що під час ДТП авто «ГАЗ 2401» під керуванням водія ОСОБА_2 рухалось, а не стояло на місці, на що вказували механічні пошкодження, які були отримані під час пригоди. Наявними у матеріалах справи схемою ДТП та поясненнями водіїв було встановлено порушення водієм ОСОБА_2 вимог п.10.1 та 10.4 ПДР. Крім того працівник поліції зазначив, що на місце зіткнення була викликана швидка медична допомога для жінки ОСОБА_2, однак від госпіталізації вона відмовилась.

Після надання пояснень та допиту працівника поліції, апелянт надав до апеляційного суду заяву та уточнення до апеляційної скарги, в яких фактично змінив свої апеляційні вимоги та повністю визнав себе винуватим і зазначив, що дійсно ДТП сталося з його вини, а тому кається в скоєному. Просить змінити постанову суду в частині накладення стягнення та призначити йому стягнення у вигляді штрафу, в межах, передбачених санкцією ст.124 КУпАП.

Представник апелянта - адвокат ОСОБА_3 підтримав уточнену ОСОБА_2 апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити.

З урахуванням наданих у судовому засіданні пояснень сторін, викладених в уточненій апеляційній скарзі доводів апелянта, який визнав свою вину у скоєнні правопорушенні, апеляційний суд вважає, що висновок судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, а саме порушення п. 10.1 та п. 10.4 Правил дорожнього руху є правильним, підтверджений змістом протоколу про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи, які були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

У випадках, коли санкція закону, по якому особа визнається винною, передбачає різні види стягнень, суддя при винесенні постанови, повинний мотивувати застосування того або іншого виду стягнення.

З матеріалів справи видно, що судом першої інстанції не були дотримані вимоги закону, які регламентують порядок накладення стягнення тому що суддя, при накладенні адміністративного стягнення та мотивування свого рішення обмежився загальними фразами і не врахувавв повній мірі обставини, при яких було скоєно правопорушення, не прийняв до уваги те, що ОСОБА_2, який є пенсіонером, уперше притягується до адміністративної відповідальності та відсутність обставин, передбачених ст. 35 КУпАП, що обтяжують його відповідальність.

При цьому апеляційний суд враховує ту обставину, що ОСОБА_7 щиро покаявся у скоєному, запевняє суд, що спричинена в результаті ДТП шкода потерпілому буде відшкодована.

За наявності таких даних, позбавлення ОСОБА_2 права керувати транспортними засобами, не можна визнати справедливим, законним і обґрунтованим, тому йому необхідно обрати більш м'який вид адміністративного стягнення.

При цьому, вирішуючи зазначене питання, апеляційний суд враховує обставини вчиненого правопорушення, відношення до скоєного правопорушення а також те, що дії ОСОБА_2 мали ненавмисний характер, а ДТП сталася з причин неуважності останнього.

У відповідності до ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд, -

постановив

Змінену та уточнену апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеса від 18 листопада 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, строком на 6 (шість) місяців - змінити на штраф в дохід держави у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 340 гривень.

В інший частині постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_8. суду