Справа № 163/408/17 Провадження №33/773/297/17 Суддя в 1 інстанції: Гайдук А. Л.
Категорія:ст.ст. 471, 472 МК України Доповідач: Клок О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2017 року місто ОСОБА_1

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області ОСОБА_2, з участю секретаря Білоуса І.Л., захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційні скарги захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 та заступника начальника Волинської митниці ДФСУ ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду від 23 лютого 2017 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою суду ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1700 гривень з конфіскацією в дохід держави 9339 доларів США, провадження у справі за ст.472 МК України закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 16 січня 2017 року приблизно о 23.24год., слідуючи з України в ОСОБА_6 через митний пост Устилуг Волинської митниці ДФС, в якості водія автомобіля «Мерседес-Бенц», р.н.з. ВА0002АС, порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю «зелений коридор», переміщуючи при собі, у правій внутрішній кишені одягнутої на ньому куртки, 20000 доларів США, з яких 9339 доларів США перевищили допустиму до вивезення за межі України норму готівки без письмового декларування та надання підтверджуючих документів їх зняття з банківських (фінансових) рахунків, чим порушив вимоги пункту 2 розділу 2 Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затвердженої постановою Правління НБУ № 148 від 27.05.2008 року

Крім цього, ОСОБА_5 ставилося у вину те, що він, за тих же обставин, не задекларував за встановленою формою вказану валюту, яка, згідно ст.374 МК України, підлягала обовязковому письмовому декларуванню, використавши всупереч вимог ст.ст. 366, 374 МК України смугу руху зелений коридор, як форму декларування, шляхом вчинення дій.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції в частині притягнення ОСОБА_5 до відповідальності за ст.471 МК України захисник в апеляційній скарзі вказує на те, що під час розгляду справи, суддя в порушення вимог ст.280 КУпАП не з'ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення. Стверджує, що в діях ОСОБА_5 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки вилучені кошти він декларував усно, умислу на приховування валюти не мав, про наявність двох коридорів на митниці не знав, а валюту віз разом з дружиною в рівних частках по 10000 доларів США і йому не було відомо про наявність ще валюти в дружини. Просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині визнання винним ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, як незаконну та необґрунтовану, провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції в частині закриття провадження за ст.472 МК України заступник начальника митниці в апеляційній скарзі вказує на те, що під час розгляду справи, суддя в порушення вимог ст.280 КУпАП, ст.489 МК України не з'ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення. Стверджує, що в діях правопорушника наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, оскільки дана кваліфікація, за наявності в його діях порушення ст.471 МК України, є фактично одночасною. Просить скасувати постанову суду першої інстанції як незаконну та необґрунтовану, визнати винним порушника у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст.471, 472 МК України з накладенням відповідного стягнення.

Перевіривши доводи скарги, заслухавши захисника, яка підтримала скаргу в інтересах ОСОБА_5, а апеляцію митниці просила залишити без задоволення, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Стаття 489 Митного кодексу України передбачає, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя суду першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_5 за ст.ст. 471, 472 МК України вказаних вимог закону дотримався.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_5 адміністративного правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку.

Факт незадекларування виявлених та вилучених товарів підтверджується і поданою актом про проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (а.с.10), контрольним талоном для проходження по «зеленому коридору» (а.с.9).

Окрім того, при наданні пояснень працівникам митниці ОСОБА_5 фактично визнав свою винуватість, оскільки підтвердив те, що гроші належали саме йому (а.с.11), однак йому він думав, що дану суму валюти він перевозив в рівних частках з дружиною.

Дана судом першої інстанції і належна оцінка іншим доказам у справі, зокрема і поясненням захисника щодо відсутності умислу не незаконне перевезення волюти в ОСОБА_5

Статтею 68 Конституції України передбачено, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, а тому твердження адвоката про те, що ОСОБА_5 не мав наміру порушувати митне законодавство, при цьому мало місце непорозуміння з дружинюю, а тому в його діях відсутній умисел на вчинення правопорушення, до уваги не беруться.

Розділом 2 Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 148 від 27.05.2008 року (далі Інструкція) передбачено, що фізична особа має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро, без письмового декларування митному органу. Фізична особа - резидент має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі та за наявності документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах), виключно на ту суму, що перевищує в еквіваленті 10000 євро. Строк дії таких документів 30 календарних днів, починаючи з дня видачі.

Тобто, з огляду на вказані положення Інструкції в розрізі вимог ч.4 ст.374 МК України, при переміщенні через пункти пропуску для автомобільного сполучення валюти понад 10000 євро, громадяни зобов'язані обрати загальну смугу пропуску "червоний коридор", подати письмову декларацію та підтверджуючі документи про зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах) на ту суму, що перевищує еквівалент у 10000 євро.

Частиною 7 Розділу 1 Інструкції передбачено, що фізична особа, юридична особа несуть відповідальність за недекларування готівки і банківських металів, що переміщуються через митний кордон України, відповідно до законодавства України.

Враховуючи вищенаведені та зібрані по справі докази, які суд першої інстанції взяв до уваги, давши їм належну оцінку, суддя вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що доводи адвоката щодо відсутності в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, безпідставні, тому визнав останнього винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Закривши провадження щодо ОСОБА_5 за ст.472 МК України, суддя належним чином мотивував своє рішення з цього приводу і зазначив докази, якими підтверджується відсутність в діях порушника складу даного правопорушення, з чим погоджується і апеляційний суд.

У відповідності до вимог ст.472 МК України адміністративним правопорушенням є недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

В протоколі про порушення митних правил, складеному відносно ОСОБА_5, не розкрито обєктивної сторони правопорушення за ст.472 МК України, яка передбачає відповідальність за незаявлення за встановленою формою точних і достовірних відомостей про товари, які підлягають обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

З протоколу незрозуміло, в чому полягало дане правопорушення, якими діями правопорушника воно вчинено і чим це підтверджується.

Суддя, розглядаючи справу, звернув на це увагу, як і на вимоги ч.6 ст.366 МК України, згідно якої, обравши проходження через «зелений коридор», особа звільняється від подання письмової митної декларації, і в своїй постанові при викладенні суті вчиненого правопорушення обґрунтовано про це зазначив.

В ході судового розгляду, що підтвердилось і в суді апеляційної інстанції, у відповідності до досліджених матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_5 працівники митниці не надали можливості заповнити декларацію.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 був позбавлений можливості заповнити митну декларацію, суддя першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку, що в діях останнього відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, тобто не заявлення за встановленою формою точних і достовірних відомостей про товари, які підлягають обовязковому декларуванню.

Ані суду першої інстанції, ані апеляційній інстанції, доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_5 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, митними органами надано не було.

Зі змісту статей 257, 366 МК України та диспозиції статті 472 МК України вбачається, що за ст.472 МК України кваліфікуються діяння осіб, які переміщуються через митний кордон України смугою митного контролю «червоний коридор» і допустили зазначене у диспозиції цієї статті Митного кодексу порушення митних правил.

ОСОБА_5 допустив порушення порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, що повністю охоплюється диспозицією ст.471 МК України і такі дії додаткової кваліфікації за ст.472 МК України не потребують.

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційних скарг відсутні.

Відсутні підстави для застосування ст.38 КУпАП, про що клопотав в суді апеляційної інстанції захисник, оскільки стягнення накладене і накладене воно в межах строків, передбачених ст.467 МК України.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 та заступника начальника Волинської митниці ДФСУ ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду від 29 лютого 2017 року щодо ОСОБА_5 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Волинської області ОСОБА_2