АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2017 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Марчука О.П., за участю ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, розглянув у відкритому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.11.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КпАП України

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2

Даною постановою ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 16.10.2016 року о 21:25 годині, в м. Ужгороді по вул. Бабяка, № 21, керував автомобілем марки Renault 21 , номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння . Від проходження огляду на визначення стану алкогольного спяніння водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Постановлено ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

В апеляційній скарзі апелянт порушує питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КпАП України у звязку з відсутністю у діяннях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що суд першої інстанції допустив неповноту та однобічність при встановлені фактичних обставин справи та необєктивність при перевірці і оцінці доказів, у наслідок чого прийшов до помилкового висновку про наявність у його діяннях складу адміністративного правопорушення. Вказує, що транспортним засобом в стані алкогольного спяніння не керував, що можуть підтвердити свідки. На час приїзду поліцейських знаходився в приміщенні АЗС.

Апеляційний суд , заслухавши пояснення апелянта на підтримання поданої апеляційної скарги , його захисника , перевіривши матеріали справи, допитавши свідків: ОСОБА_3, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,переглянувши матеріали відеозапису з нагрудних камер поліцейських, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 1 ст. 130 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затверджена спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року огляд на стан сп'яніння проводиться:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

-лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п.7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров'я).

З установлених у судовому засіданні обставин вбачається, що 16.10.2016 року о 21:25 годині, в м. Ужгороді по вул. Бабяка, № 21, ОСОБА_1 керував автомобілем марки Renault 21 , номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння . Від проходження огляду на визначення стану алкогольного спяніння водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Апеляційний суд критично оцінює доводи апелянта щодо відсутності доказів, які б підтверджували наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

Згідно ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.1 ст. 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, протокол про адміністративне правопорушення від 16.10.2016 року складений щодо ОСОБА_1 вказаним вимогам законодавства відповідає оскільки містить всі необхідні дані про особу порушника, виклад суті правопорушення , дані які вказували на ознаки алкогольного спяніння водія та інші відомості, які передбачені ч.1 ст. 256 КпАП України.

Крім того , відповідно до відеозапису , наданого при оформленні матеріалів справи, вбачається, що водій попередньо повідомив працівників поліції при спілкуванні з ними , що вживав алкогольні напої.

Допитаний у судовому засідання ОСОБА_3 повідомив, що він є інспектором поліції і в складі екіпажу здійснював чергування по м. Ужгороду. Під час патрулювання 16.10.2016 року приблизно о 21:00 годині, в м. Ужгороді по вул. Бабяка, помітив як автомобіль марки Renault 21 у порушення правил дорожнього руху виїхав із АЗС БРСМ і, переїхавши вулицю, заїхав на АЗС ОККО. ОСОБА_3 розвернув патрульний автомобіль і заїхав на територію АЗС. За цей час водій автомобіля Renault 21 пішов до оператора АЗС для розрахунку, а пасажир автомобіля розпочав приготування до заправки . Зазначив, що він чітко бачив водія автомобіля і пасажира. В автомобілі перебувало всього дві особи. Коли ОСОБА_3 підійшов до водія , то пасажир закінчив заливати пальне і також підійшов. Саме з формальних підстав він запитав про те, хто є водієм автомобіля і попросив надати документи, пояснивши , що причиною цього є порушення правил дорожнього руху. При цьому, відчув від водія різкий запах алкоголю, а тому запропонував пройти огляд.

Апеляційним судом задоволено клопотання захисника про допит свідків: ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Суд критично оцінює показання допитаних свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які ствердили про те, що автомобілем керував ОСОБА_5 , а ОСОБА_4 в цей час знаходився на території АЗС і пив каву.

Вказані пояснення суперечать встановленим обставинам справи , показанням свідка ОСОБА_3, та матеріалам відеозапису. Так , на відеозаписі ( диск 1, час: 21:10 годин 39 секунд) оператор АЗС повідомив , що з автомобіля вийшли лише двоє хлопців, які в цей час були присутні поруч з ним, тобто, ОСОБА_1 та ОСОБА_4. Крім того, на відеозапису ( диск 1, запис №2 час: 21:18; 21:20, відеозапис №3 час: 21:23) ОСОБА_1 погоджується , що автомобіль у якому він їхав Renault 21 , номерний знак НОМЕР_1, попередньо виїхав з автозаправної станції групи БРСМ, що розташована навпроти АЗС ОККО, однак ствердив , що за кермом був інший водій на імя Андрій (диск 1, запис №1 час: 21:12). Свідок ОСОБА_5 ствердив, що автомобілем керував він, однак , на АЗС БРСМ не заїжджав , а відразу заїхав на АЗС ОККО. Порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху не виконання вимог знаку 3.21 та керування транспортним засобом автомобілем Renault 21 , номерний знак НОМЕР_1 , підтверджується постановою від 16.10.2016 року , якою стверджено про порушення ОСОБА_1 п.8.11 в ПДР України 16.10.2016 року о 21:25 годині. Крім того, ОСОБА_1 на відеозапису №2 ( диск 1, час: 21:18- 21:22) неодноразово стверджував про те, що водій автомобіля покинув територію АЗС на його прохання для того щоб придбати пляшку горілки. ОСОБА_5 у судовому засіданні ствердив що пішов обміняти долари США на гривні , що суперечить поясненням ОСОБА_1

Пояснення ОСОБА_4 про те, що він зайшов в середину приміщення АЗС придбав там каву та помітив через вікно як автомобіль Renault , в якому знаходився ОСОБА_1 та інша особа відразу, не заїжджаючи на територію АЗС БРСМ заїхав на територію АЗС ОККО апеляційний суд визнає неспроможними та відхиляє, оскільки подія відбувалася у нічний час. На запитання головуючого про те чи можливо було розрізнити кольори автомобілів на автодорозі , свідок повідомив , що ні , а також не міг згадати скільки саме автомобілів рухалися в той час по дорозі поблизу АЗС.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та наявність у його діяннях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 092105 від 16.10.2016 року , доданими поясненнями свідків, які засвідчили факт відмови гр. ОСОБА_6 від проходження медичного огляду у лікаря - нарколога та за допомогою приладу Драгер, рапортом інспектора роти №4 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_7, який здійснював патрулювання та оформлював протокол про адміністративне правопорушення, доданим до матеріалів справи відеозаписом з якого вбачається, що працівниками поліції пропонували ОСОБА_6 пройти огляд на стан спяніння на місці або проїхати до закладу охорони здоров'я, однак він взагалі відмовився від проходження такого огляду, як на місці так і в закладі охорони здоров'я. Факт відмови від проходження огляду на стан спяніння був засвідчений двома свідками, які були запрошені працівниками поліції на місце події.

Таким чином, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України , оскільки інспектори поліції діяли відповідно до вимог Інструкції, громадянин ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, а тому порушень, які б свідчили про фальсифікацію складених поліцейськими процесуальних документів не встановлено.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги щодо незаконності постанови суду першої інстанції так як порушень вимог процесуального закону, які б тягнули за собою скасування постанови суду не встановлено.

Керуючись ст. 294 КпАП України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду від 30.11.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КпАП України залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: