АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/851/17 Справа № 183/2696/17 Головуючий у 1 й інстанції - Мороховець О.В. Доповідач - Іванова А.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Іванова А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючу, що проживає по АДРЕСА_1,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2017 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 30 годин громадських робіт. Також стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн.

Судом встановлено, що 24 травня 2017 року о 18.00 годин, ОСОБА_2 знаходячись за місцем спільного мешкання, влаштувала сварку з ОСОБА_3, ображаючи її нецензурною лайкою, чим ОСОБА_2 вчинила насильство в сім'ї.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу за її відсутності без належного повідомлення про час та місце розгляду справи, а копію оскаржуваної постанови вона отримала 11 серпня 2017 року в приміщенні суду. Суд першої інстанції, на думку ОСОБА_2, не з'ясував дійсних обставин справи і не дослідив належних доказів, зокрема потерпіла ОСОБА_3 страждала на психічну хворобу і перебувала на обліку лікаря-психіатра.

ОСОБА_2 звертає увагу, що потерпіла ОСОБА_3 31 липня 2017 року померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Також ОСОБА_2 в апеляційній скарзі вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, зокрема в частині відсутності обставин, що пом'якшують відповідальність, оскільки судом не враховано те, що остання до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувалась, за місцем постійного проживання характеризується позитивно.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, а оскільки остання про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлена належним чином, тому у відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП вважаю за можливе розглянути подану апеляційну скаргу без її участі.

Перевіривши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, приходжу до наступного висновку.

Враховуючи позицію ОСОБА_2, яка зводиться до її відсутності в суді першої інстанції при розгляді справи та копія постанови своєчасно їй не направлялась, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя, приходжу до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та вважаю за необхідне задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим і в апеляційній скарзі не оспорюється.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 26.05.2017 року (а.с.1), висновком про результати розгляду заяви ОСОБА_3 (а.с.2), рапортом старшого інспектора сектору РПП № 2 Новомосковського ВП майора поліції Самодіна В.М. (а.с.3), протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від ОСОБА_3 (а.с.4), письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_2(а.с.5,6).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення від 26 травня 2017 року ОСОБА_2 зазначила, що з порушенням згодна, зобов'язується більше не вчинювати порушення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суд при накладенні стягнення, застосував до неї найбільш суворе стягнення у виді 30 годин громадських робіт, не врахувавши при цьому її майновий стан та характер вчиненого правопорушення, та те, що ОСОБА_2 раніше не притягувалась до адміністративно та кримінальної відповідальності, а за місцем проживання позитивно характеризується, вважаю не є переконливими і достатніми підставами для зміни накладеного стягнення, окрім того, дані твердження матеріалами справи не знайшли свого підтвердження.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що застосовані до ОСОБА_2 суддом першої інстанції вид та строк адміністративного стягнення є обґрунтованими та в повній мірі будуть сприяти її вихованню в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нею нових правопорушень, тоді як доводи апеляційної скарги не дають законних підстав для зміни постанови суду першої інстанції.

Накладаючи стягнення у вигляді громадських робіт строком на 30 годин, суд першої інстанції дотримався вимог ст.33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч.1 ст.173-2 КУпАП, врахувавши при цьому характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, яка суспільно корисною працею не займається, вчинила адміністративне правопорушення стосовно особи похилого віку та відсутність обставин, що обтяжують адміністративну відповідальність, і обставини, що її пом'якшують.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме насильство в сім'ї.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Інших порушень вимог закону, допущених судом першої інстанції, які б були підставою для скасування рішення суду, апеляційний суд не вбачає, а відтак приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити, поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2017 року щодо ОСОБА_2 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.П. Іванова