Справа № 163/432/17
Провадження № 3/163/305/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2017 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Гайдук А.Л.,

за участі секретаря Костюк Р.М.,

особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_1,

захисника особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_1 ОСОБА_2,

розглянувши, направлені Любомльським відділом поліції ГУНП у Волинській області, матеріали справи за протоколами серій АП2 №536227, №536504 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, РНОКПП невідомий, паспорт громадянина України серії АЮ №003895, виданий Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області 16.08.2006 року, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 12 лютого 2017 року приблизно о 01 годині 30 хвилин керував автомобілем марки «Фольксваген - Пассат», реєстраційний номерний знак LС62903, по вул.Центральній в с.Рівне Любомльського району Волинської області, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги пункту 2.9. (а) Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, він же, 12 лютого 2017 року приблизно о 01 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем марки «Фольксваген - Пассат», реєстраційний номерний знак LС62903, в с. Рівне Любомльського району Волинської області, в порушення п. 2.4 Правил дорожнього руху України, на вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яка була подана проблисковими маячками синього та червоного кольору, а також світловим жезлом червоного кольору, проігнорував дану вимогу та продовжив рух далі, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.122-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в суді вину у вчиненні інкримінованих йому правопорушень не визнав та категорично заперечив факт керування ним автомобілем у зазначений в протоколі день та час. Пояснив, що 12 лютого 2017 року він разом зі своїм товаришем ОСОБА_3 їздили на митницю, а, повернувшись, в період часу з 21-23 год. він випив 2-3 пляшки алкогольного пива, після чого його товариш попросив надати йому автомобіль для того, щоб поїхати у власних справах в м. Любомль, на що він погодився та надав останньому свій автомобіль. Після повернення ОСОБА_3 з поїздки, він вийшов на вулицю, щоб забрати ключі від автомобіля, та в цей час останній «крикнув» йому "втікати", у звязку із чим він, перескочивши через паркан, побіг до сусідів, де був затриманий працівниками поліції, які, без будь-яких пояснень, повилучали всі його речі з кишень та наказали їхати з ними в лікарню для проведення освідування на стан його алкогольного спяніння, на що він погодився та добровільно з ними поїхав, пояснюючи останнім, що транспортним засобом він не керував, а за кермом його автомобіля перебував товариш, однак працівники поліції таких його пояснень не врахували, а склали відносно нього протоколи про адміністративні правопорушення, які йому для ознайомлення не надали, вказавши, що їх копії йому нададуть лише після їх підписання. За викладених обставин, просив суд провадження у справі закрити, оскільки правопорушень він не вчиняв, та визнати його невинуватим.

Захисник особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_2 в судовому засіданні вказав на відсутність в матеріалах справи належних доказів, які б підтверджували вчинення його підзахисним інкримінованих йому правопорушень, оскільки у вказаний в протоколі день та час ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, а автомобілем слідував його товариш ОСОБА_3, який в судовому засіданні підтвердив дану обставину. Вказав на суперечливість показань допитаних в якості свідків інспекторів поліції: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з яких, свідок ОСОБА_4 суду показав, що разом з ОСОБА_5 вони слідували на зустріч автомобілю марки «Фольксваген - Пассат», в той час, як останній дав показання, що вони постійно рухались за даним автомобілем. Дані поліцейські за кермом ОСОБА_1 не бачили та його затримання мало місце не біля транспортного засобу, а висновок про те, що саме останній керував автомобілем зроблений виключно на припущеннях, які в силу ст. 62 Конституції України, трактуються на користь особи. Просив суд врахувати наведені ним обставини та провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.122-2 КУпАП.

Незважаючи на повне невизнання ОСОБА_1 своєї вини у керуванні транспортним засобом у вищезазначену дату та годину в стані алкогольного спяніння та невиконанні останнім вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу, його вина у вчиненні даних адміністративних правопорушень повністю доводиться зібраними та дослідженими судом доказами.

Так, з матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №536227 від 12.02.2017 року за ознаками ч.1 ст. 130 КУпАП складено інспектором СРПП №3 Любомльського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5, а протокол серії АП2 №536504 від 12.02.2017 року за ознаками ст. 122-2 КУпАП - поліцейським СРПП №3 Любомльського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка інспектор СРПП №3 Любомльського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 суду показав, що 12 лютого 2017 року, перебуваючи в складі сектору реагування патрульної поліції №3 Любомльського ВП ГУНП у Волинській області спільно із поліцейським ОСОБА_4, на службовому автомобілі, за кермом якого перебував останній, здійснювали патрулювання вулиць в с.Рівне Любомльського району з метою забезпечення безпеки дорожнього руху та публічного порядку. Орієнтовно біля 01 години 30 хвилин ними було виявлено автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT» сірого кольору, водій якого рухався попереду їх службового автомобіля, та, виконуючи маневр повороту праворуч, не подав сигналу покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2 ПДР України. Виявивши дане правопорушення, ними було прийнято рішення про зупинку вказаного транспортного засобу з метою складання відносно його водія протоколу про адміністративне правопорушення. Увімкнувши на службовому автомобілі марки «Рено-Доккер» проблискові маячки синього та червоного кольору, що вимагало примусової зупинки транспортного засобу, водій останнього дану вимогу проігнорував та продовжив рух далі, збільшивши його швидкість. Оскільки водій автомобіля продовжував порушувати правила дорожнього руху, ними були вжиті заходи щодо його переслідування. Проїхавши певну відстань, цей автомобіль вїхав в одне із незагороджених подвірїв в с.Рівне Любомльського району, та після зупинки, його водій почав втікати. Сам же свідок «вискочив» із службового автомобіля під час його руху та побіг за вказаним водієм, який, перескочивши через паркан, намагався зникнути в сусідньому подвірї, де його було затримано та супроводжено до службового автомобіля для перевірки документів та встановлення анкетних даних. На його вимогу предявити посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль, останній категорично відмовився, як і відмовився називати свої анкетні дані. Під час спілкування з даним водієм, з його ротової порожнини було чути різкий запах алкоголю, координація його рухів була порушеною, а обличчя почервонілим, у звязку із чим останнього було доставлено в приміщення Любомльського ВП ГУНП у Волинській області для встановлення особи, яким згідно бази «Армор» виявився ОСОБА_1 Оскільки спецзасобами патрульний наряд не забезпечено, освідування останнього проводили в ТМО Любомльського і Шацького районів, де від проходження алкотесту «Драгер» він відмовився без будь-яких пояснень причин такої відмови. За результатами медичного огляду, за зовнішніми ознаками громадянина ОСОБА_1 медичними фахівцями було констатовано факт його перебування в стані алкогольного спяніння, що стало підставою для складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ознаками ч.1 ст.130 КУпАП, від підписання якого він відмовився. Також було складено протокол за ознаками ст. 122-2 КУпАП, та постанови у справі про адміністративні правопорушення за порушення вимог ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, які було надано ОСОБА_1 для ознайомлення, їх підписання та складання пояснень, однак останній від підпису у протоколах та постановах, а також надання письмових пояснень та отримання копій протоколів і постанов категорично відмовився, повідомивши, що складені відносно нього матеріали він оскаржить до суду та прийняті по них рішення буде скасовано, оскільки в суді у нього є знайомий секретар, який допоможе йому уникнути відповідальності в будь-якому випадку. Ствердив, що під час затримання ОСОБА_1 він «чітко» бачив, що саме останній керував транспортним засобом, оскільки вуличне освітлення було наявним. Окрім цього свідок показав, що під час зазначених подій, ОСОБА_1 поводив себе агресивно, погрожував поліцейським звільненням з займаних посад, а також, що у випадку не доставлення його за місцем проживання, він зателефонує на лінію «102» та повідомить про крадіжку працівниками поліції грошових коштів під час його затримання, а під час слідування в лікарню, по дорозі останній телефонував до своїх знайомих, намагаючись вирішити дане питання, та на дії працівників поліції скаржився на лінію «102» і в прокуратуру.

Допитаний в якості свідка поліцейський СРПП №3 Любомльського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 в судовому засіданні дав аналогічні показання, що й свідок ОСОБА_6 Зокрема, суду показав, що під час патрулювання по населених пунктах Любомльського району ними був помічений автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», який, маневруючи по дорозі, слідував в зустрічному їм напрямку. Рух зазначеного автомобіля давав підстави вважати, що його водій перебуває в стані алкогольного спяніння. Після виявлення даного автомобіля, за метрів 500, свідок на службовому автомобілі здійснив маневр розвороту та, увімкнувши проблискові маячки синього і червоного кольору, прослідували за ним, намагаючись його зупинити, однак водій транспортний засіб не зупинив, а навпаки збільшив його швидкість, після чого свідком було увімкнено світлозвукову сирену, на звук якої останній не реагував, продовжував рух по всій дорозі та всіляко перешкоджав намаганням свідка його обігнати, після чого різко повернув у вулицю та, зупинивши транспортний засіб, почав втікати за будинок. Водія він бачив за 20 метрів від себе зі службового автомобіля та, оскільки в той день була зоряна ніч та було наявне вуличне освітлення, він впізнав особу ОСОБА_1 по його куртці та силуету. ОСОБА_6, вискочивши з автомобіля під час його руху, побіг за водієм, якого було затримано за 100 м. від будинку його ж місця проживання, на городі. Під час затримання ОСОБА_1 опору не чинив та добровільно поїхав в ТМО, стверджуючи, що за кермом автомобіля він не перебував. Після затримання ОСОБА_1, з будинку останнього вийшла його дружина, якій він наказав зателефонувати на лінію «102» та повідомити, що його викрадають. В подальшому, ОСОБА_1 пропонував свідку винагороду у 100 євро за позитивне вирішення даного питання, після цього 100 доларів США, а коли його доставляли у відділ поліції, повідомив, що він має знайомих в суді, з якими зможе вирішити питання щодо не притягнення його до відповідальності. Під час розмови з ОСОБА_1, з його ротової порожнини було чути різкий запах алкоголю, його хода була нерівною, а мова нечіткою та останній не заперечував факту вживання ним алкоголю, однак вказував на те, що він зможе уникнути будь-якої відповідальності. Відносно ОСОБА_1 було складено протоколи про адміністративні правопорушення за ознаками ст. 122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, та постанови у справі про адміністративні правопорушення за порушення вимог ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, копії яких останньому не вручались, оскільки, як від їх отримання, так і від підписання, він відмовився, що було зафіксовано в присутності двох свідків.

Начальник СРПП №4 Любомльського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7, допитаний в якості свідка, суду показав, що 12.02.2017 року, перебуваючи на чергуванні, приблизно о 02 год. нарядом поліцейських в складі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в приміщення відділу поліції було доставлено ОСОБА_1 для встановлення його особи, який, зі слів останніх, порушив правила дорожнього руху України та керував ТЗ з явними ознаками алкогольного спяніння. Перебуваючи в приміщенні Любомльського ВП, ОСОБА_1 поводив себе агресивно, під час спілкування з останнім, з його ротової порожнини відчувався різкий запах алкоголю. В подальшому, відносно ОСОБА_1 було складено протоколи про адміністративні правопорушення, від підпису у яких останній відмовився.

Такі показання інспекторів поліції за своїм змістом відповідають доданим до матеріалів справи рапортам, що складені кожним із них.

Підстав не вірити чи сумніватись у показаннях допитаних в якості свідків працівників поліції у суду немає, оскільки будь-яких причин можливого оговорення ОСОБА_1 з їх сторони не встановлено, їх показання між собою в повній мірі взаємоузгоджуються та в повному обсязі деталізовано відтворюють картину розвитку подій, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, від моменту виявлення автомобіля під керуванням ОСОБА_1 до часу складання відносно нього висновку чергового лікаря про його медичне обстеження та протоколів про адміністративні правопорушення.

Щодо суперечностей у показаннях цих свідків з приводу напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1, то такі не впливають на кваліфікацію дій останнього та обсяг його відповідальності.

З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 51 від 12.02.2017 року, складеного черговим лікарем ТМО Любомльського і Шацького районів ОСОБА_8, встановлено, що громадянин ОСОБА_1 о 02 год. 05 хв. 12.02.2017 року перебував у стані алкогольного спяніння.

У наданому на запит суду акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, № 51 від 12.02.2017 року, зафіксовано, що поведінка обстежуваного ОСОБА_1 була роздратована, мовна здатність - змазаність мови; вегетативно-судинні реакції почервоніння шкіри обличчя; дихання прискорене; міміка жвава; хода хитка; від виконання точних рухів (підняти монету з підлоги, пальце-носова проба) відмовився; наявне тремтіння повік; з рота виражений запах алкоголю; за відомостями про останнє вживання алкоголю 0,5 год. тому вживав пиво 3 пляшки по 0,5 л.; від обстеження на «Alcotest» відмовився.

Проведення медичного огляду черговим лікарем ОСОБА_8 відповідає пункту 3 Розділу 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 року N1452/735, що підтверджується наданою генеральним директором ТМО Любомльського і Шацького районів інформацією про проходження зазначеним лікарем відповідного навчання з питань проведення медичних оглядів громадян для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вчинення ОСОБА_1 даних правопорушень також доводиться й письмовими доказами, зібраними у справі, зокрема, протоколами про адміністративні правопорушення від 12.02.2017 року серій АП2 №536227, №536504; протоколом серії АА №109714 про адміністративне затримання від 12.02.2017 року; копією письмових пояснень: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 12.02.2017 року, у яких останні вказали, що 12.02.2017 року, перебуваючи на робочому місці, а саме, в приймальному відділенні ТМО Любомльського та Шацького районів, приблизно о 02 год. вони були запрошені працівниками поліції в якості свідка для складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 та у їх присутності останній від підпису в протоколі категорично відмовився, а також від дачі будь-яких письмових пояснень з даного приводу та отримання копій протоколів. Крім цього, свідок ОСОБА_10 також вказала, що на приймальному відділенні лікарні ОСОБА_1 поводив себе агресивно та зухвало.

Та обставина, що ОСОБА_1 було затримано не біля автомобіля, а на городі, по сусідству його місця проживання, не спростовує вчинення останнім адміністративних правопорушень, оскільки дослідженими судом доказами встановлено факт слідування працівниками поліції з моменту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зупинки автомобіля та до його затримання.

Таким чином, наведені показання свідків беззаперечно підтверджують факт перебування, відповідно й керування ОСОБА_1 транспортним засобом, у стані алкогольного спяніння, що встановлено працівниками поліції та підтверджено медичним фахівцем за його зовнішніми ознаками, що відповідає положенням пункту 3 Інструкції N1452/735 від 09.11.2015 року, а також не виконання останнім вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Водночас, аналіз показань поліцейських та письмових доказів у своїй сукупності обєктивно спростовують доводи сторони захисту про те, що автомобілем ОСОБА_1 не керував та вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу не порушував, а автомобілем під час аналізованих подій керував ОСОБА_3, та показання останнього, допитаного судом в якості свідка, який суду показав, що 12.02.2017 року, на його прохання ОСОБА_1 надав приналежний останньому автомобіль марки «Фольксваген - Пассат», на якому він поїхав до своєї дівчини у місто Любомль. Повертаючись з м. Любомль, він виявив відсутність свого посвідчення водія, після чого, зателефонувавши до ОСОБА_1 та повідомивши про дану обставину, останній наказав йому втікати. Перебуваючи на подвірї у ОСОБА_1, під час спілкування з останнім, побачив, як до будинку підїхали працівники поліції, приїзду яких він злякався та почав втікати, оскільки не мав при собі посвідчення водія. Що відбувалось в подальшому йому не відомо.

Наведені показання свідка ОСОБА_3 не узгоджуються з поясненнями самого ОСОБА_1, який в суді пояснив, що втікав він від працівників поліції за вказівкою саме цього свідка, а не свідок втікав за його вказівкою.

Поряд з цим, наведені ОСОБА_1 доводи про причини його втечі від працівників поліції для суду не є переконливими, оскільки логічного виправдання таких його дій не віднайдено.

З врахуванням вищенаведених суперечностей, які в ході судового розгляду не усунуто, а також близьких, товариських стосунків між особою, відносно якої складено протоколи про адміністративні правопорушення, та свідком ОСОБА_3, показання останнього суд розцінює виключно, як намагання укрити свого товариша та посприяти в уникненні останнього від відповідальності та понесенні, передбаченого законом, стягнення.

Разом з тим, обрану ОСОБА_1 категоричну невизнавальну позицію суд вважає не інакше, як обраний останнім спосіб самозахисту, який є виключно голослівним, оскільки жодними іншими доказами не підтверджений, та свідчить про його вперте намагання у такий спосіб уникнути від відповідальності.

Не можна залишати поза увагою та ігнорувати й те, що особи, які вчиняють адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, становлять підвищену суспільну небезпечність для оточуючих, оскільки стягнення у санкції даної статті КУпАП з кожним роком постійно суттєво посилюється і на даний час є безальтернативно суворим, а його суворість спонукає порушників до всілякого роду та способу відшукування шляхів уникнення такої відповідальності.

Отже, вищенаведеними показаннями свідків - поліцейських, даними в судовому засіданні під присягою, які в повній мірі узгоджуються з письмовими доказами у справі, обєктивно підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного спяніння та невиконання останнім вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Таким чином, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.122-2 КУпАП, доведена в повному обсязі та сумніву у суду не викликає.

Згідно ч.2 ст. 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При накладенні на ОСОБА_1 стягнення, суд враховує характер і ступінь вчинених правопорушень, які відносяться до порушень правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Обставин, що помякшують відповідальність винного, суд по справі не вбачає, в той же час обставиною, що обтяжує відповідальність останнього за вчинення правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, визнає вчинення вказаного правопорушення в стані алкогольного спяніння.

Також суд враховує фактичні обставини скоєних правопорушень, ступінь вини ОСОБА_1 у їх вчиненні, дані про його особу, зокрема його вперше притягнення до адміністративної відповідальності, те, що останній ніде не працює та суспільно-корисною працею не займається.

З огляду на дані про особу правопорушника, в розрізі мети застосування адміністративного стягнення, визначеної у ст.23 КУпАП, а також конкретних обставин справи, за яких мало місце вчинення ОСОБА_1 відразу двох правопорушень в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, поведінку останнього в суді, яка свідчить про його намагання уникнути від відповідальності за скоєне, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, у відповідності до положень ч.2 ст.36 КУпАП, в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, - за ч.1 ст. 130 КУпАП, яка не містить альтернативи, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно ст.40-1 КУпАП та п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 320 грн.

Керуючись ст.ст. 33, ч.2 ст. 36, 40-1, 221, 283, ч.1 п.1 ст. 284 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», на підставі ч.1 ст.130, ст. 122-2 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП, та на підставі ч.2 ст.36 КУпАП накласти на нього стягнення в межах ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Штраф в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень підлягає стягненню на рахунок 0001 в ГУДКСУ у Волинській області (МФО 803014, , одержувач ГУК у Волинській області, код класифікації доходів бюджету 21081300, призначення платежу «адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху»).

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 320 (триста двадцять) гривень судового збору на рахунок 0262 в ГУДКСУ у Волинській області (МФО 803014, , отримувач УДКСУ в Любомльському районі, код класифікації доходів бюджету 22030001).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області ОСОБА_11