Справа № 363/1793/17 Головуючий у І інстанції Рудюк О.Д.
Провадження № 33/780/744/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 147 28.08.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 серпня 2017 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, із участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 13 липня 2017 року, -

ВСТАНОВИВ :

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 13 липня 2017 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого експедитором в ТОВ «Спринтер Центр», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. у дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 320 (триста двадцять) грн.

Відповідно до постанови ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 30 квітня 2017 року о 05 годині 10 хвилин він на 58 км автодороги Київ-Іванків-Овруч, керував транспортним засобом «Skoda», д.н.з. 911-55МА, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції не було всебічно, повно та обєктивно зясовано всі обставини справи. Зокрема те, що апелянт відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу, проте був згоден їхати до медичної установи. Також, судом першої інстанції не було викликано та допитано свідків і працівників патрульної поліції. Крім того, працівники патрульної поліції не відсторонили його від керування транспортним засобом.

Заслухавши доповідь судді, доводи особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який підтримав подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Частиною 3 ст.266 КУпАП визначено, що лише у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров'я.

Аналогічні положення щодо огляду громадян на стан сп'яніння містить Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858.

Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №019986 від 30.04.2017 року 30 квітня 2017 року о 05 годині 10 хвилин він на 58 км автодороги Київ-Іванків-Овруч, керував транспортним засобом «Skoda», д.н.з. 911-55МА, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Із письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вбачається, що 30.04.2017 року вони були свідками того, як водій ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння за допомогою технічного приладу «Drager» (а.с.4-5).

У заяві до апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 підтвердив свої пояснення від 30.04.2017 року та зазначив, що водій ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння за допомогою технічного приладу «Drager» у його присутності.

Доводи апелянта про його бажання пройти огляд на стан алкогольного спяніння у закладі охорони здоровя свого підтвердження не знайшли, адже матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять відповідних доказів.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що викладені у постанові висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП та необхідності накладення на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, є обґрунтованими.

У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону суддею, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.

Із огляду на вищезазначене, постанова судді Вишгородського районного суду Київської області від 13 липня 2017 року щодо ОСОБА_2 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у звязку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 13 липня 2017 року щодо ОСОБА_2 - без зміни.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Київської області ОСОБА_1