АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
м. Київ, вул. Солом'янська , 2-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2017 року суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Кияшко О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.11.2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.11.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП, та на підставі ст. 36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200, 00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з вказаною постановою ОСОБА_2 30 серпня 2016 року 23 годині 15 хвилин, по вул. Герцена в м. Києві, керував автомобілем «БМВ» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, нестійка хода, нечітка вимова. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати постанову судді місцевого суду та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Мотивуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_2 зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Приймаючи рішення по справі, суд з недостатньою повнотою з'ясував всі обставини справи, надав неправильну оцінку доказам, належним чином не взяв до уваги його пояснення. Зокрема ОСОБА_2 зазначає, що він перебував у автомобілі в якості пасажира, а керування автомобілем здійснював на його прохання знайомий, оскільки він перебував у стані алкогольного сп'яніння. Також ОСОБА_2 вказує на те, що протоколи про адміністративне правопорушення на місці не складались, ознайомитись з ними та отримати їх копії він зміг лише наступного дня в Управлінні патрульної поліції.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, вислухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу, заслухавши пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, апеляційний суд приходить до такого висновку.

В судовому засіданні апеляційного суду м. Києва ОСОБА_2 надав пояснення, які відповідають змісту апеляційної скарги, підтвердив факт перебування у стані алкогольного сп'яніння, заперечив факт управління ним транспортним засобом та переслідування належного йому автомобіля поліцейським патрулем.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що 30 серпня 2016 року пізно в вечорі, на прохання його знайомого ОСОБА_2, здійснював керування автомобілем «БМВ» д.н.з. НОМЕР_1. Зупинившись на вул. Герцена в м. Києві, де проживає ОСОБА_2, він одразу уїхав на таксі. Подій, які відбувались після зупинки, він не бачив, переслідування керованого ним автомобіля працівниками поліції не було.

Інспектори 10 роти 2 батальйону УПП ГУ Національної поліції в м. Києві лейтенанти поліції ОСОБА_5, ОСОБА_6 спростували в судовому засіданні пояснення ОСОБА_2 і свідка ОСОБА_4 та пояснили, що 30 серпня 2016 року пізно вечором під час патрулювання побачили автомобіль «БМВ» д.н.з. НОМЕР_1 без державного номерного знака. На їх законну вимогу, водій не зупинився та продовжив рух на великій швидкості з порушенням правил ПДР України. Даний транспортний засіб вони переслідували рухаючись впритул. Автомобіль повернув на вул. Герцена в м. Києві та зупинився біля будинку №7, вони зупинились позаду автомобіля майже одразу. З місця водія вийшов ОСОБА_2, а з переднього пасажирського місця вийшов інший чоловік. ОСОБА_2 мав ознаки алкогольного сп'яніння, поводив себе агресивно, конфліктував, документи не надавав, заперечував факт управління ним транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився. Через деякий час вони запросили свідків та склали протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП і винесли постанову за ст. 126 КУпАП.

Інспектор 10 роти 2 батальйону УПП ГУ Національної поліції в м. Києві рядовий поліції ОСОБА_7 пояснив, що 30 серпня 2016 року на повідомлення чергового він прибув на вул. Герцена, 7 в м. Києві, де став очевидцем конфлікту між його колегами ОСОБА_5, ОСОБА_6 та водієм автомобіля «БМВ» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 і його товаришем. Хто керував автомобілем, він не бачив, але на місці зупинки ОСОБА_2 мав ознаки алкогольного сп'яніння, поводив себе агресивно, конфліктував, документи не надавав, заперечував факт управління ним транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння як за допомогою приладу «Драгер», так і в закладі охорони здоров'я.

Наведені докази узгоджуються між собою та у своїй сукупності спростовують пояснення ОСОБА_2 і свідка ОСОБА_4 щодо обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Будь-яких доказів, що спростовують дані, які містяться в протоколах про адміністративні правопорушення, ОСОБА_2 не надав.

Доводи апеляційної скарги в частині відсутності відеозапису переслідування автомобіля «БМВ» д.н.з. НОМЕР_1 та його зупинки не ставлять під сумнів зміст протоколів про адміністративні правопорушення та законність оскаржуваного рішення, оскільки долучення відеозапису до матеріалів справи про адміністративні правопорушення не є обов'язковим.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про відсутність в його діях складу правопорушення є необґрунтованими.

За таких обставин, приходжу до висновку, що постанова суддімісцевого суду є законною і обґрунтованою, а апеляційна скарга не містить будь-яких доводів, які б могли служити достатніми підставами для її скасування та закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.11.2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП, та на підставі ст. 36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200, 00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя