А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

23.03.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Мишинчук Н.С., з участю представника Закарпатської митниці ДФС Селеша О.Я., представника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянув апеляційну скаргу в. о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС Стельмаченка Є.Є. на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 лютого 2017 року.

Цією постановою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України щодо ОСОБА_4, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 - закрито на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно проколу про порушення митних правил № 2108/30502/16 від 12.11.2016, ОСОБА_4 12 листопада 2016 року о 00 год. 10 хв. керуючи автомобілем марки «Mercrdes-Benz», моделі «Sprinter», реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_1, слідуючи у напрямку з Італії в Україну, через митний пост "Тиса" Чопської митниці, обравши порядок проходження по каналу "червоний коридор", не задекларував за встановленою формою переміщуваний товар, а саме: інвертор для сонячних батарей AUNISOL, модель AUNI600 DK, торгівельної марки SUNWAVE, потужністю 6000Вт, в упаковці виробника, іноземного виробництва, в кількості 1 штука, вартість якого, згідно висновку експерта перевищує 500 євро. Виявлений товар переміщувався без ознак приховування.

Закриваючи провадження у справі, суддя першої інстанці дійшов висновку, що вилучений працівниками митниці товар не підлягав декларуванню, оскільки його вартість згідно представленого суду інвойсу-фактури та листа підприємства ТОВ "Екомікс", де був придбаний товар, становить 200 Євро, що не перевищує встановлені ст. 374 МК України обмеження щодо неоподаткованої норми. Одночасно суддя піддав сумніву наявний у матеріалах справи висновок експерта про вартість вилученого товару, оскільки таким встановлено вартість товару на момент проведення експертизи, хоча на вирішення експерта ставилось питання про визначення вартості товару на момент його вилучення, окрім того експерт визначив ціну актуальну для території України, без врахування тієї обставини, що товар придбаний за кордоном, при цьому експерт допустив у висновку судження про актуальність визначеної ним ціни за умови, якщо він відповідає оригінальній продукції виробників та даному маркуванню, з чого можна зробити висновок, що товар експертом взагалі не досліджувався і не оглядався. Окрім того, повноваження експерта, на думку суду, належним чином не підтверджені.

В апеляцій скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції, прийняття апеляційним судом нової постанови, якою ОСОБА_4 притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України з накладенням відповідного стягнення. Апелянт вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, оскільки викладені у ній обставини не відповідають фактичним обставинам. Вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 368 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів. Натомість представлений ОСОБА_4 інвойс (рахунок-фактура), не являється фіскальним чеком, тому не підтверджує факт про придбання товару і не може бути належним та допустимим доказом про його вартість, жодних доказів щодо оплати придбаного товару ОСОБА_4 представлено не було. Апелянт вважає, що єдиним належним та допустимим доказом, який підтверджує вартість вилученого товару є висновок експерта, відповідно до якого вартість товару становить 51 948 грн, що перевищує 500 Євро, тому такий підлягав обов'язковому декларуванню у встановленому ч. 1 ст. 257 МК України порядку. Висновки суду про неналежність висновку експерта вважає хибними, оскільки експертиза призначена та проведена у відповідності до вимог МК України та компетентним експертом, в ході проведення експертизи було оглянуто досліджуваний товар та зроблено обґрунтований висновок.

Заслухавши пояснення представника митного органу Селеша О.Я. про підтримання апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст.486 МК України та ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст.489 МК України та ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги Закону суддею першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Згідно диспозиції ст.472 МК України, адміністративним правопорушенням є недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Статтею 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмово, усно, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

Додаткове тлумачення терміну «фактурна вартість товару» міститься також у розділі І п. 1.2. ч. 2 Порядку справляння митних платежів при ввезенні на митну територію України товарів громадянами» (Наказ, Мінфін, від 22.05.2012, № 581, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 6 червня 2012 р. за N 916/21228), де зазначено, що фактурна вартість товару - це ціна товару, що переміщується через митний кордон України, та зазначена в рахунку-фактурі (фактурі-проформі, касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів).

Як вбачається із матеріалів справи, що і встановлено судом першої інстанції, вартість переміщуваного ОСОБА_4 товару не перевищує встановлену та дозволену норму, при якій закон дозволяє його не декларувати, оскільки згідно рахунку фактури №301/2016 від 19.10.2017 та листа до нього, наданих суду, вартість інвертора до сонячних батарей становить 200 Євро (а.с. 42-45), де окрім цього вказано, що відповідні кошти сплачено готівкою. У зв'язку з чим посилання митного органу про неналежність та недопустимість вказаних документів, як таких, що не підтверджують вартість та оплату товару, не ґрунтується на фактичних обставинах.

Крім того, суд правильно зазначив, що висновок експерта спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС за № 199 від 12.12.2016( а.с. 24-26), не може бути взятий до уваги, оскільки у ньому експерт зазначив ринкову вартість аналогічного товару на території України замість митної вартості, крім того, експертом допущено судження про ймовірність оригінальної продукції, що ставить під сумнів об`єктивність експертного висновку. Убачається, що суд, опитавши в судовому засіданні експерта, дійшов висновку про відсутність повноважень такого на проведення експертного дослідження відповідно до критерій, визначених Законом України " Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність "( 12.07.2011). Перевіривши зазначений висновок експерта, апеляційний суд також вважає, що даний висновок не відповідає критеріям, визначених Законом України "Про судову експертизу" та Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень ", затвердженої МінЮстом 3.11.1998 за № 705/3145, а тому не може слугувати доказом у справі.

В апеляційній інстанції представник апелянта будь-яких інших доказів, які б вказували на вартість переміщуваного товару в розмірі понад 500 Євро, а відтак про доведеність складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, апеляційному суду не надав, як і не заявляв клопотань, пов`язаних з перевіркою чи витребуванням доказів у справі.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає постанову суду першої інстанції законною, обгрунтованою, підстав для її скасування, не знаходить.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд , -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу в. о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС Стельмаченка Є.Є. - залишити без задоволення, а постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 лютого 2017 року щодо ОСОБА_4 - залишити без зміни.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: