Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 325/1680/16-к Суддя в 1 інстанції Діденко Є.В.
№ провадження 33/778/213/17 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 квітня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Рассуждай В.Я., розглянувши в залі апеляційного суду Запорізької області у відкритому судовому засіданні, за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою останнього на постанову судді Приазовського районного суду Запорізької області від 21 грудня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець Кемеровської області РФ, громадянин України, не працюючий, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що він 12 листопада 2016 року о 20 год. 20 хвилин, керував автомобілем Scania, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом Bodex, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 по вул. Кошевого в м. Вільнянськ Запорізької області в стані алкогольного сп'яніння, про що свідчить позитивний результат тесту, який був проведений в присутності двох свідків технічним приладом «Drager Alcotest» 6810 ARAM-3572 принтер ARAM-5728 та становить 1,94%, чим порушив п. 2.9а ПДР України.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій, окрім вимог щодо скасування даної постанови, просив поновити йому строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що у судовому засіданні він участі не брав, а отримав копію постанови лише 17.02.2016 р.

Заявлене ОСОБА_2 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 в судовому засіданні участі не брав, з матеріалами справи ознайомився 15.02.2017 р., копію постанови отримав 22.02.2017 р. та того ж дня подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити, через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення всупереч п. 7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 року, містить виправлення дати вчинення ним правопорушення. Крім того, працівник поліції, складаючи протокол, не роз'яснив йому передбачені ст. 268 КУпАП права.

Вважає, що суд допустив порушення вимог процесуального закону, оскільки розгляд справи відбувся без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Зазначає, що в повістці, яка міститься в матеріалах справи, відсутній його особистий підпис, як того вимагає форма повідомлення. Вказує, що в період з 12 грудня 2016 року по 29 грудня 2016 року перебував у відрядженні за межами району, що підтверджується довідкою з місця роботи.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 пояснив, що висновків суду про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП він не оспорює та з рішенням суду про визнання його винуватим у вчиненні цього правопорушення він згодний, оскільки дійсно в день та час, зазначені в протоколі він керував транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції, які на місці провели його огляд та встановили, що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Разом з тим, просив постанову суду першої інстанції в частині накладеного на нього стягнення змінити та не застосовувати до нього стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, оскільки він працює водієм, а також не стягувати штраф, оскільки грошові кошти на його сплату у нього відсутні.

Заслухавши ОСОБА_2, перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 не спростовував того, що був зупинений під час керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив постанову суду скасувати з тих підстав, що він не був повідомлений судом про час та місце розгляду справи, чим було порушено його права, передбачені ст.268 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, вражаю, що ОСОБА_2 про розгляд справи був повідомлений належним чином, що підтверджується підписом посадової особи (листоношею) на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення 14 грудня 2016 року (а.с. 4).

Крім того, під час перевірки законності постанови суду першої інстанції в порядку апеляційної процедури були досліджені усі матеріали справи, вивчені та перевірені усі заперечення апелянта стосовно обставин події адміністративного правопорушення. А тому права ОСОБА_2 були дотримані і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Більш того, здійсненням перевірки законності постанови судді було встановлено, що розглянувши справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд дійшов до обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, з матеріалів адміністративної справи вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 №313885 від 12 листопада 2016 року (а.с. 2); роздруківкою результатів тесту технічного засобу Drager 6810 № 1272, згідно якої результат тесту становить 1,94 проміле, що значно перевищує допустиму норму (а.с. 1); актом огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого цей огляд був проведений в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 6); поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтвердили результат проведення тесту на технічному засобі Drager 6810 (а.с. 5), рапортом інспектора поліції ОСОБА_5 (а.с. 4).

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки суд, під час розгляду справи, дослідив всі наявні в матеріалах докази, надав їм належну оцінку, та дійшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Також не заслуговують на увагу і посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог діючого законодавства, а саме Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 року, оскільки згідно п. 1 Розділу І зазначеної інструкції її дія не поширюється на правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Крім того, апелянтом не заперечуються дата скоєння правопорушення, яка підтверджується даними роздруківки результатів тесту, поясненнями свідків та рапортом, а отже таке виправлення в протоколі на правильність встановлення фактичних обставин не впливає.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини.

Накладене судом на правопорушника стягнення відповідає дослідженим в судовому засіданні даним про його особу, що містяться у матеріалах справи, в тому числі і зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення відомостям про те, що ОСОБА_2 не працює (а.с. 2).

Крім того, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення - штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Приазовського районного суду Запорізької області від 21 грудня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Приазовського районного суду Запорізької області від 21 грудня 2017 року, якою ОСОБА_2, визнано винуватим у чиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Запорізької області В.Я. Рассуждай