Справа № 159/2102/17 Провадження №33/773/685/17 Суддя в 1 інстанції: Логвинюк І. М.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Борсук П. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" серпня 2017 р. місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області Борсук П.П., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, непрацюючого, на постанову судді Ковельського міськрайонного суду від 26 липня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 липня 2017 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів громадян, що відповідно становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Також з ОСОБА_2 в дохід держави стягнуто 320 грн. судового збору.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 01 травня 2017 року об 22 год. 00 хв. в м.Ковелі на вул. Відродження, керував автомобілем марки «Фольксваген», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність просить скасувати, а провадження в справі щодо нього закрити.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_2 та його захисника, які скаргу підтримали із наведених у ній підстав, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, з наступних підстав.

У відповідності до положень ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону при розгляді справи, суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови судді вказує на те, що судове рішення прийнято з порушенням норм процесуального права, оскільки він належним чином не був повідомлений про розгляд справи, а відтак - позбавлений права щодо доведення своєї невинуватості.

Проте, такі доводи ОСОБА_2 не заслуговують на увагу суду з врахуванням наступного.

Перш за все, твердження апелянта про порушення його права на захист в суді не заслуговують на увагу, оскільки суддею місцевого суду вживалися усі необхідні та достатні заходи для забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Місцевий суд постановив судове рішення за п'ять днів до закінчення строку накладення стягнення. З доводами, які викладені в постанові суду, про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_2 повністю погоджується і апеляційний суд.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на адресу ОСОБА_2, яка ним була вказана при складенні протоколу про адміністративне правопорушення (вул.Івана Франка, 1, с.Будище, Ковельський район) тричі надсилались судові повістки про виклик його до суду для участі в розгляді справи, однак поштові відправлення не були вручені йому та повернуті до суду із незалежних від суду причин, з відміткою поштового відділення «Не запит». Кожного разу працівник поштового зв'язку залишав ОСОБА_2 повідомлення у його поштовій скриньці про наявність на відділенні поштового зв'язку для нього повідомлення із місцевого суду.

ОСОБА_2 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об'єктивна сторона якого, відповідно до диспозицією цієї норми закону, серед іншого, полягає у діях водія, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп'яніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_2 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 №990674 від 01.05.2017 року, який складений за участі двох свідків (а.с.1);

- протоколом про адміністративне затримання серії АА №134104 від 01.05.2017 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 затримувався для складання протоколу про адміністративне правопорушення у зв'язку з порушенням ПДР України (а.с.2);

- письмовими поясненнями свідків, які підтвердили, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп'яніння (а.с.7, 8).

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

З урахуванням наведеного, суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, постанова суду першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_2 безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі, про що просить скаржник в своїй апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

При цьому доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_2 адміністративної відповідальності шляхом закриття провадження у справі за закінченням строків накладення адміністративного стягнення на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

А тому, постанова судді Ковельського міськрайонного суду від 26 липня 2017 року підлягає залишенню без змін відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Ковельського міськрайонного суду від 26 липня 2017 року в даній справі щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської бласті П.П.Борсук