Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №319/753/17 Головуючий в 1 інст. Мальований В.О.
Провадження №33/778/601/17 Доповідач в 2 інст. Городовенко В.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Городовенко В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 з апеляційною скаргою останнього на постанову Куйбишевського районного суду Запорізької області від 12 липня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт.Куйбишева Запорізької області, громадянина України, не працевлаштованого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 11 червня 2017 року о 03-21 год. по вул.Італійській в м.Бердянськ Запорізької області, керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також у закладі охорони здоров'я, відмовився у присутності свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вищевказану постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження в справі закрити. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що під час розгляду справи судом не було досліджено належним чином всіх доказів у справі, не допитано свідків, які знаходились у його автомобілі. Також зазначає, що письмові пояснення свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, не відповідають дійсності, оскільки вони взагалі до нього не підходили, а тому не могли чути запах алкоголю. Будь-яких інших ознак сп'яніння, зазначених у п.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв ознак сп'яніння, окрім запаху алкоголю з порожнини рота, у нього встановлено не було. Крім того апелянт вказує, що поліцейськими порушений порядок проведення його огляду на стан сп'яніння, а відомості про відмову від продуття алкотестеру «Драгер» внесені до протоколу вже після його підписання, що свідчить про недотримання положень ст.256 КУпАП при складанні протоколу. На думку апелянта, в матеріалах справи взагалі відсутні докази того, що він керував транспортним засобом, а також відмовився від продуття алкотестеру на місці зупинки транспортного засобу.

У призначене судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не з'явився, при тому, що був своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в апеляційному суді (а.с.25-26).

Оскільки права ОСОБА_2 щодо участі у розгляді даної справи порушені не були, клопотань про перенесення апеляційного розгляду до початку судового засідання не надходило, тому розгляд справи проводиться за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2

Перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №048745 від 11 червня 2017 року, згідно якого ОСОБА_2 роз'яснені його права та обов'язки, передбачені ст.63 Конституції України і ст.268 КУпАП, та він підтвердив ознайомлення з його змістом, отримання копії протоколу, що засвідчив своїм особистим підписом (а.с.1); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, які підтвердили факт відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, та наявність у нього ознак алкогольного сп'яніння (а.с.2-3).

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд допитав ОСОБА_2, дослідив всі наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того суперечать матеріалам справи і доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складений з порушенням вимог законодавства.

Так, під час перевірки апеляційним судом зазначених матеріалів справи, будь-яких порушень допущених при їх складанні не виявлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії БР №048745 від 11 червня 2017 року, містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції.

Також не підтверджуються і доводи ОСОБА_2 з приводу порушення поліцейським порядку проведення огляду на стан сп'яніння, оскільки письмовими поясненнями свідків зафіксовано факт відмови ОСОБА_2 від проходження медогляду на стан сп'яніння, та наявність у нього ознак сп'яніння (а.с.2-3).

Крім цього, твердження апелянта про те, що відсутність в матеріалах справи направлення водія на огляд до закладу охорони здоров'я з метою виявлення стану його сп'яніння свідчить про недотримання працівниками поліції порядку проведення такого огляду, є безпідставними, оскільки в апеляційній скарзі ОСОБА_2 відсутнє посилання на нормативно-правові акти, які зобов'язують працівників поліції долучати вказане направлення до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

До доводів ОСОБА_2 про те, що він підписав протокол про адміністративне правопорушення під тиском працівників поліції, апеляційний суд ставиться критично, оскільки ОСОБА_2 не надано відомостей про те, що ним були оскаржені в установленому Законом порядку дії працівників поліції.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, та наклав стягнення у межах встановлених цим Кодексом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Куйбишевського районного суду Запорізької області від 12 липня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області В.В. Городовенко