Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/291/17 Головуючий в 1-й інстанції Щаслива О.В.
Єдиний унікальний № 336/7928/16-п Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_1
Категорія - ст. 130 ч. 1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Гріпас Ю.О., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2017 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2017 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 320,00 грн.

Як зазначено в постанові, 13.12.2016 року о 18-45 год. ОСОБА_2 керував автомобілем марки АЗЛК 2140 державний номер Т3190 ЗП по вул. Зачиняєва в м. Вільнянську в стані алкогольного спяніння. Огляд проводився за допомогою алкотестера DRAGER №6810, за результатами якого було виявлено 2,30 ‰ алкоголю в крові. Зазначені дії містять порушення п.2.9 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не погоджуючись з постановою судді першої інстанції, вважає її незаконною, необґрунтованою, такою, що прийнята без врахування фактичних обставин справи, без належної оцінки доказів по справі, адже жодна особа не може підтвердити викладені у протоколі про адміністративне правопорушення відомості. Апелянт зазначає, що свідки, які вказані в протоколі за викликом суду першої інстанції в судове засідання не зявились та не надали пояснення по суті справи, оскільки таких людей взагалі не існує, або вони не проживають за вказаною адресою, або ці люди взагалі не були присутні під час складання протоколу. ОСОБА_2 вказує, що він був згоден пройти медичний огляд у медичному закладі, але саме інспектор поліції відмовився доставляти його в м. Запоріжжя на медичний огляд, пославшись на відсутність палива. Крім того, апелянтом зазначено, що інспектор поліції в протоколі розписався за нього, про те, що ОСОБА_2 пройшов тест на алкотестері, хоча останній не проходив даний тест, жодний свідок не може підтвердити проходження ним тесту на алкотестері для визначення стану спяніння. Отже, ОСОБА_2 вважає, що суд повинен враховувати докази досліджені безпосередньо в судовому засіданні, оскільки докази надані інспектором поліції свого підтвердження у судовому засіданні не знайшли, оскільки вони є частково підробленими. Враховуючи вищевикладене, апелянт просить викликати свідків в судове засідання, скасувати постанову суду першої інстанції та винести нову постанову, якою провадження відносно нього закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2, підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Виходячи з фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 № 313892, 13.12.2016 року о 18-45 год. ОСОБА_2 керував автомобілем марки АЗЛК 2140 державний номер Т3190 ЗП по вул. Зачиняєва в м. Вільнянську в стані алкогольного спяніння. Огляд проводився за допомогою алкотестера DRAGER №6810, за результатами якого було виявлено 2,30 ‰ алкоголю в крові. Зазначені дії містять порушення п.2.9 ПДР України (а.с.1).

Ці обставини визнані судом першої інстанції доведеними і покладені в основу оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Між тим, з такими висновками суду неможливо погодитися виходячи з наступного.

З огляду на зміст оскаржуваної постанови, судом першої інстанції не розглядались доводи ОСОБА_2 про незаконні дії працівників поліції, а прийнято рішення виходячи з небажання ОСОБА_2 зявлятися в судові засідання.

В засідання апеляційної інстанції ОСОБА_2 зявився та пояснив, що він не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі, але відмовився від проходження огляду на алкотестері «Драгер», окрім того зазначив, що і в протоколі, і в результаті тесту алкотестеру «Драгер», стоїть не його підпис.

Крім того, суд першої інстанції, визнав необхідним допитати свідків, але отримавши поштові повідомлення про неможливість вручення судових повісток, у звязку із закінченням строку зберігання, не здійснив інших заходів щодо перевірки обставин, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення, та не зясував наявності інших доказів, які підтверджують або спростовують обставини, викладені в протоколі, не здійснив заходів щодо виклику інспектора поліції, яким було складено протокол.

Оскільки суд першої інстанції, приймаючи рішення про достатність належних доказів, послався лише на те, що правопорушник не зявлявся до суду першої інстанції, що на думку суду свідчить про небажання надавати докази своєї невинуватості, вважаю, що суд першої інстанції вирішив справу не з правових підстав, а з власного припущення, за відсутності обєктивних доказів скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, а саме відеозапису, пояснень свідків.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції під час розгляду справи були порушені вимоги процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права, а тому вважає за наслідками розгляду апеляційної скарги, відповідно до вимог п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП, скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову у справі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що подія правопорушення мала місце 13.12.2016 року, а тому на момент ухвалення рішення судом апеляційної інстанції сплинув, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення.

Внаслідок цих обставин, апеляційний суд вважає необхідним на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_2, у звязку із закінченням, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, закрити у звязку із закінченням, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1