Провадження № 3/742/812/17
Єдиний унікальний № 742/3395/17
Постанова

Іменем України

04 листопада 2017 року Суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області Коваленко А.В., за участю секретаря судового засідання Риндя Л.А., прокурора Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_1, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3,розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення, що надійшли від Управління захисту економіки в Чернігівській області Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, працюючого головою Заїздської сільської ради, Прилуцького району, Чернігівської області, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

за ч. 1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП:

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколів про адміністративні правопорушення серії ГП № 507922 від 01.11.2017 року та серії ГП № 507923 від 01.11.2017 року ОСОБА_2 будучи Заїздським сільським головою Прилуцького району Чернігівської області сьомого скликання, особою яка відповідно до п. п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб»єктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, вчинила адміністративне правопорушення, яке виявлено 01 листопада 2017 року, а саме: не вжила заходів щодо запобігання виникнення реального конфлікту інтересів, а також невідкладно в усній та письмовій формі не повідомила сесію Заїздської сільської ради про наявність у неї реального конфлікту інтересів, який виник 06.11.2015 року під час розгляду питання «Про умови оплати праці сільському голові у 2016 році».

Так, відповідно до першої сесії сьомого скликання Заїздської сільської ради від 06.11.2015 було заслухано повідомлення голови сільської територіальної виборчої комісії, яка підтвердила повноваження 14 депутатів сільської ради та сільського голови ОСОБА_2 обраних 25 жовтня 2015 року, згідно з яким ОСОБА_2 є Заїздським сільським головою.

У відповідності до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

06.11.2015 на засіданні першої сесії Заїздської сільської ради сьомого скликання, в якій приймали участь 12 депутатів сільської ради та Заїздській сільський голова ОСОБА_2 серед інших питань порядку денного розглядалось питання «Про умови оплати праці сільському голові у 2016 році». По зазначеному питанню було заслухано головного бухгалтера Заїздської сільської ради ОСОБА_4, після чого депутатами сільської ради в тому числі і сільський голова ОСОБА_2 одноголосно проголосували за прийняття рішення «Про умови оплати праці сільському голові у 2016 році» від 06.11.2015 згідно якого ОСОБА_2 надавалася матеріальна допомога у вирішенні соціально-побутових питань та допомога на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, що не перевищує середньо місячну заробітну плату, а також здійснювалось щомісячне преміювання сільського голови ОСОБА_2 у розмірі 100 відсотків до середньомісячної заробітної плати, пропорційно фактично відпрацьованого часу. Також даним рішенням надано право сільському голові здійснювати преміювання працівників, в тому числі і себе та надавати надбавки працівникам за для вирішення соціально-побутових питань та допомогу на оздоровлення при наданні щорічної відпустки і щомісячно преміювати штатних працівників сільської ради, за розпорядженням сільського голови, згідно «Положення про матеріальне стимулювання працівників Заїздської сільської ради», затвердженого дванадцятою сесією 6 скликання від 06.01.2012 року.

Відповідно до пп. 2 п. 6 постанови КМУ від 09.03.2006 № 268 преміювання сільських, селищних і міських голів, голів районних і районних у містах рад, їх заступників, встановлення їм надбавок, надання матеріальної допомоги здійснюється у порядку та розмірі, установлених цією постановою, у межах затверджених видатків на оплату праці. Рішення про зазначені виплати приймається відповідною радою.

Таким чином у ОСОБА_2 при голосуванні за прийняття даних рішень виник реальний конфлікт інтересів, тобто суперечність між її приватним інтересом та службовими повноваженнями, що виражається у покращенні свого матеріального становища, а саме бажанні мати право одноосібно визначати собі розмір премії та впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Оскільки неучасть сільського голови ОСОБА_2 в голосуванні за вказане вище питання не призвела б до втрати правомочності першої сесії Заїздської сільської ради, її дії не підпадають під норму абз. З ч. 2 ст. 35 ЗУ «Про запобігання корупції», якою передбачено, що у разі, якщо неучасть особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу, у прийнятті рішень цим органом призведе до втрати правомочності цього органу, участь такої особи у прийнятті рішень має здійснюватись під зовнішнім контролем.

Статтею 59-1 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільський голова бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

ОСОБА_2 будучи обізнаною із вказаними нормами Закону, свідомо проігнорувала їх вимоги.

Голова Заїздської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області ОСОБА_2, в порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, не повідомила у встановленому законом випадку та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів під час голосування на першій сесії сьомого скликання по питаннях щодо себе, а саме «Про умови оплати праці сільському голові у 2016 році», чим порушила вимоги ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції».

За вказане правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ,ч.2 ст.172-7 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 винною себе у вчиненні вище викладених правопорушень не визнала та просила закрити провадження в справі в частині інкримінованого правопорушення , яке було вчинено 06.11.2015 року в зв»язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 також просив закрити провадження в справі.

Прокурор поклався на розсуд суду.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2 та думку прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно з частиною першою статті 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов»язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених ст..164-14,212-15,212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов:

вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення;

закінчення встановленого законом двомісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення правопорушення (при триваючому правопорушенні не пізніш як через два місяці з дня його виявлення).

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо повязано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку субєктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у звязку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Отже, суди при здійсненні правосуддя повинні діяти у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, не втручаючись у діяльність інших гілок державної влади, зокрема діяльність адміністративних органів.

Пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

З матеріалів справи вбачається, що інкриміновані ОСОБА_2 адміністративні правопорушення були вчинені 06.11.2015 року, а отже на час розгляду справи сплинув двохрічний строк з моменту вчинення правопорушення.

За таких обставин провадження в справі в частині інкримінованих ОСОБА_2 адміністративних правопорушень по епізодам від 06.11.2017 року , підлягає закриттю в зв»язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 38 , ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП, 284,п.7.ч.1 ст.247 КУпАП, Закону України "Про запобігання корупції "№ 1700-VII від 14.10.2014, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення по епізодам від 06.11.2015 року закрити в зв»язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя А.В.Коваленко