Справа № 308/9759/16-п
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2017 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді - Вотьканича Ф.А., при секретарі - Федич Т.О., з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 7 листопада 2016 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення в виді 10200 грн. штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 11 вересня 2016 року о 2 годині 10 хв. на вул. Карпатській в м. Ужгороді керував автомобілем НОМЕР_1 та відмовився від проходження в установленому порядку освідчення на стан алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляції ОСОБА_1 порушує питання про скасування постанови судді та закриття провадження у справі на підставі ст.22 КУпАП, за малозначністю вчиненого правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вказує на те, що алкогольні напої взагалі не вживає. Освідчення на предмет алкогольного сп'яніння не відмовлявся проходити, а лише просив його відтермінувати до усунення ним неполадок світлового пристрою. Також зазначає, що на його утриманні малолітня дитина, а накладене відносно нього стягнення ставить його сім'ю у скрутне матеріальне становище. ОСОБА_1 також просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді, оскільки присутнім під час розгляду справи не був, а копію постанови отримав поза межами строку на апеляційне оскарження.

В доповненні до апеляційної скарги ОСОБА_1 порушує питання про скасування постанови судді від 7 листопада 2016 року і закриття провадження в справі через закінчення строків давності накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП. Зазначає, що розгляд справи всупереч вимог ст.268 КУпАП відбувся без його участі, що призвело до неповноти у з'ясування фактичних обставин справи та прийняття необґрунтованого рішення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав доповнену апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає до задоволення з таких підстав.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що ОСОБА_1 11 вересня 2016 року о 2 годині 10 хв. на вул. Карпатській в м. Ужгороді керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, яка не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан сп'яніння з використанням технічного засобу «Драгер» на місці зупинки та в закладі охорони здоров'я ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, а тому своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. Також у присутності двох свідків відмовився від підпису та дачі пояснень щодо фактичних обставин правопорушення.

З наявних у матеріалах справи пояснень, які громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали інспектору патрульної поліції в якості свідків при складанні адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП щодо водія ОСОБА_1 вбачається, що в їх присутності вказаний водій відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» та в лікаря нарколога для визначення стану сп'яніння, що ними було засвідчено підписами в протоколі про адміністративне правопорушення.

У своїх поясненнях в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначив про незгоду з викладеними у постанові судді фактичними обставинами, але визнав факт неправильної поведінки при складенні протоколу. Цей факт він визнавав і в апеляційній скарзі й доповненнях до неї. Дані відеозапису, дослідженого судом апеляційної інстанції, з достовірністю вказують факт відмови ОСОБА_1 від проходження перевірки на предмет перебування в стані алкогольного сп'яніння.

Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України і не ставлять під сумнів висновок судді про винуватість останнього у вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги про те, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан спяніння, а лише просив відтермінувати його проведення, відхиляються як такі, що жодним чином не спростовують висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння і є безпідставними.

Слід визнати такими, що не спростовують висновок судді про порушення ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху України й доводи апеляційної скарги про те, що судом розгляд справи проведено за відсутності ОСОБА_1. Розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 не призвів до неповноти у з'ясуванні фактичних обставин справи та висновку суду щодо наявності в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому ОСОБА_1 не надав апеляційному суду нових доказів, які ю спростовували висновок судді про його винуватість у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

Твердження ОСОБА_1 про необхідність закриття провадження в справі через закінчення строків накладення стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, апеляційний суд також не може визнати обґрунтованими, оскільки підстав для скасування постанови судді не встановлено.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу винного і застосував щодо ОСОБА_1 вид і розмір стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а своє рішення з цього приводу належним чином мотивував.

Разом з тим, слід взяти до уваги твердження ОСОБА_1 про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді від 7 листопада 2016 року, оскільки копія такої була направлена судом ОСОБА_1 поза межами строку на апеляційне оскарження. Зазначене свідчить і про те, що ОСОБА_1 отримано копію постанови суду поза десятиденним строком на апеляційне оскарження, що не дало йому змогу в строки, встановлені законом, оскаржити її в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, причина пропуску ОСОБА_1 строку на подачу апеляції, що наведена в ній, є поважною і такий слід поновити.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду від 7 листопада 2016 року задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 7 листопада 2016 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя :