№ провадження 33/781/91/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 164 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2 І. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2017 року. м. Кропивницький

Апеляційний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Олексієнко І.С.,

з участю правопорушника ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні адміністративну справу стосовно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки - НОМЕР_1

за ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.01.2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. без конфіскації виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення.

ОСОБА_3 визнаний винним у тому, що він 05.01.2017 року, близько 11.30 год. в м. Кропивницькому по вул. Ак. Корольова, 58/12, здійснював господарську діяльність з наданням послуг по перевезенню пасажирів на транспортному засобі «ЗАЗ Daewoo», державний номер НОМЕР_2, без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та ліцензії на здійснення такого виду господарської діяльності, здійснивши цим самим правопорушення передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП, а саме: провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Оцінюючи докази по справі в їх сукупності, у відповідності з вимогами Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення та притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП. Своє рішення суд мотивував тим, що в діях ОСОБА_3, вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, скасувати постанову районного суду, а адміністративну справу щодо нього провадженням закрити. Мотивує скаргу тим, що суд у порушення вимог ст.ст. 30 ч.1 і 2, 33 КУпАП, виніс постанову без всебічного зясування обставин та повного дослідження матеріалів справи. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим висновок особи, яка склала протокол є необґрунтованим належним чином та він суперечить чинним нормативним актам. Крім того, докази на підтвердження того, що він здійснював самостійну, ініціативну, систематичну господарську діяльність з наданням послуг з перевезення пасажирів в матеріалах справи відсутні. Крім того в постанові вказано, що правопорушення вчинено на вул. Корольва, 58/12, але ж з фото вбачається, що автомобіль стоїть на вул. Куйбишева в м. Кропивницькому. Отже, при розгляді справи не встановлено фактичних даних на спростування доводів особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Також, вказує на те, що строк він пропустив з поважних причин, оскільки отримавши постанову по справі про адміністративне правопорушення, він себе дуже погано почував, що виразилося в його душевних хвилюваннях та самопочутті. Апеляційна скарг скарга подана ним 07.02.2017 року, коли як строк подачі апеляційної скарги закінчився 06.02.2017 року пропущений лише один день.

Під час апеляційного розгляду, заслухавши ОСОБА_3, який просив поновити строк на апеляційне оскарження та задовольнити його апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги і клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд прийшов до переконливого висновку, що клопотання та апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова в справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно і протягом трьох днів копія вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Згідно ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова Кіровського районного суду м. Кіровограда, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.164 КК України, була проголошена 27 січня 2017 року, при цьому судом було розяснено порядок і строки її апеляційного оскарження.

За таких обставин, строк на апеляційне оскарження зазначеного судового рішення у ОСОБА_3 сплинув 06 лютого 2017 року.

Водночас, згідно довідки Голованівської ЦРЛ наданої до початку апеляційного розгляду, ОСОБА_3 з 06 лютого 2017 року по 07 лютого 2017 року хворів, тобто в останній день подачі апеляційної скарги останній звертався за допомогою в Побузьку лікарню Голованівського району Кіровоградської області до лікаря хірурга.

З метою недопущення порушення конституційного права на оскарження судового рішення в апеляційному суді, вважаю, що клопотання ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження необхідно задовольнити, тому що він пропустив його з поважних причин.

Статтею 245 КУпАП регламентує, що завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об'єктивних і суб'єктивних ознак, тобто об'єкта, об'єктивної сторони, суб'єкта та суб'єктивної сторони.

Однак, суд першої інстанції в порушення вищевказаних норм дійшов хибного висновку щодо наявності в діях ОСОБА_3. складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Частина 1 ст.164 КУпАП визначає, що провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Отже, диспозиція ч.1 ст.164 КУпАП передбачає відповідальність за дії, які полягають у провадженні господарської діяльності: без державної реєстрації як суб'єкта господарювання, без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування. Суб'єктом відповідальності в даному випадку є суб'єкт господарювання.

Під господарською діяльністю в ст.3 ГК України розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Разом з тим, відповідно до п. 14.1.36. ст.14 ГК ПК України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно пояснень, наданих в судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_3 підприємницькою діяльністю не займався.

Крім того, з огляду наявних доказів вини правопорушника у матеріалах справи є тільки пояснення самого правопорушника. Проте, з аналізу наведених доказів не можливо дійти безсумнівного висновку, що відображена у протоколі діяльність ОСОБА_3 мала ознаки господарської. У письмових поясненнях правопорушника знайшов своє підтвердження лише факт його наміру на перевезення пасажирів. Проте, з наведених письмових пояснень не можливо встановити про систематичність перевезень ОСОБА_3 пасажирів.

Більше того, під час апеляційного розгляду адміністративної справи не були встановлені обєктивні дані про те, що ОСОБА_3 здійснював господарську діяльність без держреєстрації, а саме надавав послуги по перевезенню пасажирів та без оформлення відповідних дозволів.

Оскільки норма ст. 164 КУпАП є бланкетною, то в протоколі обов'язково має бути посилання на норму спеціального закону, за порушення якої настає відповідальність, в даному випадку, на Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 2.03.2015 р. № 222-VIII, яким передбачена видача ліцензії на перевезення пасажирів суб'єктам підприємницької діяльності, однак таке посилання у протоколі відсутнє.

Також суд звертає увагу на те, що навіть у випадку доведеності одноразового перевезення ОСОБА_3 пасажира на власному автомобілі за плату, то ці його дії не можуть кваліфікуватись як заняття господарською діяльністю, так як такі дії мають носити систематичний характер, оскільки підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 ГК) і особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, повинна довести наявність всіх цих випадків, зв'язати їх воєдино, а також довести їх систематичність.

Перевіркою також не було виявлено жодного факту як одноразового, так і систематичного надання ОСОБА_3 послуг з перевезення пасажирів, а наявність на транспортному засобі «шашки таксі» не являється фактом реалізації даних послуг.

Тобто, важливою ознакою господарської діяльності є її систематичність, виконання на професійній основі.

Проте, в протоколі про адміністративне правопорушення, в порушення вимог законодавства не зазначено, що ОСОБА_3, здійснював господарську діяльність систематично, два і більше разів, тобто здійснював свою діяльність на постійній основі, з надання платних послуг з перевезення громадян.

А тому, апеляційний суд вважає, що відсутність системи в провадженні господарської діяльності та сам факт її реалізації виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164 КУпАП.

Таким чином, суд першої інстанції при розгляді справи, на зазначені обставини уваги не звернув, та між тим не конкретизував обставини вчинення ОСОБА_3 правопорушення та не надав належним чином мотивованої оцінки доведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд вважає, що доказів вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП про порушення порядку провадження господарської діяльності, недостатньо, відповідно, матеріалами справи вона не доведена.

Як наслідок, твердження апелянта стосовно неправомірного застосування до нього судом першої інстанції адміністративного стягнення є обґрунтованими, виходячи з того, що він не є суб'єктом даного правопорушення, а його дії не відповідають диспозиції ч.1 ст.164 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення порядку провадження господарської діяльності.

За таких обставин, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити та скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.01.2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.01.2017 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП скасувати, а адміністративну справу на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадженням закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис)

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2