Справа №480/2253/16-п 06.02.2017
Провадження №33/784/77/17
П О С Т А Н О В А

І М Е НЕ М У К Р А Ї Н И

6 лютого 2017 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Куценко О.В.

за участю секретаря Алексишинця М.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Миколаївського районного суду Миколаївської області від 31 жовтня 2016 року, відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, уродженки та мешканки АДРЕСА_1

- якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164-16 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн.

встановив:

Згідно постанови суду 23 серпня 2016 року ОСОБА_1 за місцем свого проживання систематично здійснювала реалізацію самогону. Чим порушила ЗУ «Про державне регулювання виробництва обігу спирту етилового, коньячного, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», тобто займалась видом господарської діяльності, щодо якої є спеціальна заборона, встановлена законом.

Постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 31.10.2016р. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164-16 КУпАП.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції.

Зазначає про необґрунтованість та незаконність постанови суду. Так вказує, що суд в порушення вимог ст. 268 КУпАП розглянув справу за її відсутності, при цьому належним чином не повідомив її про час та місце розгляду провадження.

Вказує, що протокол складено з порушенням вимог ст.256 КУпАП, оскільки в протоколі не зазначено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення яке ставиться їй в провину.

Посилається на недоведеність обставин вчинення нею адміністративного правопорушення, зазначених в постанові суду, оскільки вона не давала пояснень щодо обставин даного адміністративного правопорушення. Вказує, що спиртні напої у неї вдома не вилучались, факт реалізації нею спиртних напоїв працівниками поліції не зафіксовано.

Проте, суд, на її думку, на дані обставини увагу не звернув, не з'ясував обставин які підлягали з'ясуванню, а саме не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, належним чином не дослідив доказів по справі та не мотивував свого рішення.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону не дотримався, допустив формальне ставлення до вирішення справи, з'ясував обставини неповно та невсебічно, не проаналізував досліджені докази та не надав їм належної юридичної оцінки, що загалом призвело до постановлення необгрунтованого рішення.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення Серія АА №270016 від 23 серпня 2016 року ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за те, що вона в порушення п.7 ч.1 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» систематично займається забороненою господарською діяльність, а саме реалізацією міцних спиртних напоїв домашнього виготовлення - самогону. Так згідно протоколу ОСОБА_1 здійснила реалізацію самогону о 15 годині 40 хвилин 22.06.2016 р., о 17 годині 10 хвилин 18.07.2016 року та о 16 годині 10 хвилин 14.03.2016 року. Тобто, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-16 КУпАП.

Диспозицією ч.1 ст. 164-16 КУпАП передбачено, що є адміністративним правопорушенням заняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Таким чином, диспозиція зазначеного закону є бланкетною та відсилає до інших нормативно-правових актів, які б мали містити види господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона. Оскільки зазначена норма закону передбачає відповідальність за зайняття видами господарської діяльності щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, то діяльність цих видів за певних умов, визначених законодавством, може здійснюватися, оскільки вони названі саме видами господарської діяльності.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії АА № 270016 від 23.08.2016 року, складеного відносно ОСОБА_1, зазначено про здійснення нею забороненого виду господарської діяльності в порушення п.7 ч.1 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Однак, цей Закон регулює суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, визначає виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, встановлює уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності.

Тобто, цією нормою закону не встановлено прямої заборони здійснення господарської діяльності у формі виробництва самогону, інших міцних спиртних напоїв домашнього вироблення та їх реалізації.

Між тим, суд, розглянувши вищезазначений протокол, не звернув на зазначені обставини увагу, визнав доведену провину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-16 КУпАП. При цьому , в своїй постанові суд зазначив, що вона 23 серпня 2016 р. за місцем свого проживання систематично здійснювала реалізацію самогону, чим порушила ЗУ «Про державне регулювання виробництва обігу спирту етилового, коньячного, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», таким чином вийшов за межі обставин викладених в протоколі, оскільки про такі обставини в протоколі складеному відносно ОСОБА_1 не зазначалось.

Таким чином, суд не встановив фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та в своїй постанові взагалі їх не виклав.

Відповідно до положень ст. 294 ч. 7 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 256 КУпАП визначено форму та основні елементи змісту протоколу про адміністративне правопорушення. В ньому, зокрема зазначаються місце, час і суть адміністративного правопорушення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення у відповідності до вимог ст. 280 КУпАП в числі інших обставин підлягає обов'язковому з'ясуванню питання, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Таким чином, предмет судового розгляду обмежений обставинами, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.

Крім того, в тексті протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 270016 від 23.08.2016 року, складеного відносно ОСОБА_1 не зазначені в достатній мірі також конкретні обставини самого діяння. Вказано, що вона займалася систематичною реалізацією самогону але, в протоколі не наведені конкретні відомості стосовно того, кому саме вона продала самогон за версією особи, яка склала протокол (а.с. 2).

Складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 270016 від 23.08.2016 року у такому вигляді не може бути предметом судового розгляду, оскільки викликає обґрунтовані сумніві, які відповідно до положень ст. 62 ч. 3 Конституції України тлумачаться на користь ОСОБА_1

Проте , суд на вказані обставини увагу не звернув, належним чином не перевірив обставини, які підлягали обов'язковому з'ясуванню прийняв незаконне та необґрунтоване рішення.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за дії вчинені нею 14.03, 22.06 та 18.07 2016 року, тоді як в постанові суду зазначено, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164-16 КУпАП ОСОБА_1 вчинено 23.08.2016 року, що не відповідає дійсності, оскільки матеріали справи таких даних не містять.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративне правопорушення підвідомчі суду адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

Проте, суд, не зважаючи на те, що матеріали провадження містять дані щодо дати виявлення правопорушення - остання дата 18.07.2016 року, розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 31 жовтня 2016 року, тобто більш як через три місяці з дня його виявлення, в порушення вимог ст. 38 КУпАП, прийняв рішення про накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу.

Крім того, як встановлено із матеріалів справи, 31 жовтня 2016 року судом була розглянута адміністративна справа та прийнято рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164-16 КУпАП з накладенням на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 1700 грн..

Проте, матеріали провадження не містять належних даних про виклик ОСОБА_1 в судове засідання Миколаївського районного суду Миколаївської області на 31 жовтня 2016 року, чим порушені вимоги ч.2 ст.268 КУпАП, положеннями вказаної статті передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи. Таким чином, суд належним чином не повідомивши ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, безпідставно розглянув справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чим порушив її права, передбачені ст. 268 КУпАП. Крім того, в порушення вимог ч.1 ст.285 КУпАП, судом копія постанови ОСОБА_1 вчасно ненаправлена. А тому доводи апелянта про порушення судом її прав при розгляді справи є слушними.

Таким чином, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи судом першої інстанції буди допущені істотні порушенням вимог закону, що призвело до постановлення необґрунтованого та незаконного рішення, а тому постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164-4 КУпАП, а апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Миколаївського районного суду Миколаївської області від 31 жовтня 2016 року стосовно ОСОБА_1 скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164-16 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області Куценко О.В.