Справа № 408/1200/17
Провадження № 33/782/64/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 26 » квітня 2017 року Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області ОСОБА_1., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_2 на постанову Біловодського районного суду Луганської області від 17 березня 2017 року стосовно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого та жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючого, і.н.,

якого притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.164 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 17 000 гривень.

На підставі п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_2 стягнуто судовий збір за ухвалення судом постанови про накладеная адміністративного стягнення у розмірі 320 гривень 00 копійок,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Біловодського районного суду Луганської області від 17 березня 2017 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.164 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 17 000 гривень.

Згідно постанови суду, 30 грудня 2016 року о 09 годині 10 хвилин ОСОБА_2 здійснював перевезення пасажирів за грошову винагороду в сумі 120 гривень з кожного пасажира, на автомобілі НОМЕР_1, без відповідної державної реєстрації як субєкта господарювання, чим порушив ЗУ «Про державне реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 року.

На постанову суду ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій ставить питання про скасування постанови та закриття провадження за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, вважає, що суд помилково дійшов висновку щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164ч.1 КК України; вказує на відсутність доказів його вини, посилається на те, що він не визнавав, що займається підприємницькою діяльністю, не будучи зареєстрованим у встановленому порядку, як субєкт господарювання, в його діях відсутня ознака систематичності, а разове вчинення будь-якої дії, на його думку, не утворює складу адміністративного правопорушення, висновок суду вважає не мотивованим, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Матеріали справи свідчать про те, що суд першої інстанції при розгляді справи, відповідно до ст.252 КПК України, дав оцінку доказам в їх совокупності і обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 не заперечував в судовому засіданні, що надав послуги з перевезення громадян без відповідної реєстрації субєкта підприємницької діяльності та ліцензії з перевезення пасажирів, та пояснив, що він ніде не працює, інколи підробляє тим, що здійснює перевезення пасажирів з м.Сєвєродонецьк до смт.Станиці Луганської Луганської області за грошову винагороду. Автомобільні перевезення здійснює на автомобілі OPEL VIVARO, державний номерний знак НОМЕР_2, який належить на праві власності його знайомій ОСОБА_3. Надання послуг перевезення не носять регулярного характеру і повязано це з тим, що він офіційно не працює та тимчасовими фінансовими труднощами, через що він вирішив заробити перевозкою пасажирів. В подальшому зобовязується зібрати всі необхідні документи для реєстрації в органах державної влади.

30 грудня 2016 року приблизно о 6 годині 30 хвилин він взяв людей в кількості шести осіб в м.Лисичанськ, в районі РТІ Луганської області, та виїхав по маршруту Лисичанськ-Станиця Луганська. За доставку до місця призначення кожен з пасажирів оплатив йому грошові кошти в сумі 120 гривень, які він отримав.

Вина ОСОБА_2 в скоєнні адміністративного правопорушення також підтверджується його письмовими поясненнями та письмовими поясненнями ОСОБА_4, ОСОБА_5, з яких встановлено, що 30.12.2016 року приблизно о 06 годині 00 хвилин, перебуваючи в районі «РТІ» м.Лисичанськ Луганської області, необхідно було їхати додому в смт.Станиця Луганська Луганської області. Вони зупинили мікроавтобус OPEL VIVARO державний номерний знак НОМЕР_2, та водій автомобіля погодився відвезти по ціні перевозки в сумі 100 гривень, на що він дав згоду. Вони направились по необхідному маршруту, заплативши водію плату проїзду в сумі 100 гривень з кожного пасажира.

Приблизно о 09 годині 00 хвилин автомобіль, в якому вони рухалися, було зупинено на КРП «Макарове» Станично-Луганського району співробітниками Державної фіскальної служби України.

Таким чином, суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, дав їм належну оцінку і обґрунтовано дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ч.1ст. 164 КУпАП.

Об'єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП полягає у здійсненні діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як суб'єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Суд першої інстанції не безпідставно зазначив в ухвалі про те, що, оскільки ОСОБА_2 надав послуги з перевезення без відповідної державної реєстрації як субєкта господарювання, що передбачена Законом, то він діяв всупереч встановленим Законам України «Про державне реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», «Про ліцензування видів господарської діяльності» правилам, а отже при вказаних обставинах в діях ОСОБА_2 вбачаються ознаки складу правопорушення, передбаченого статтею 164 частиною 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання.

Згідно п.24 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом підлягають ліцензуванню.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції навів переконливі мотиви, з яких він дійшов висновку стосовно доведеності вини ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.164 КУпАП.

За таких обставин апеляційний суд не може погодитись з доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.164КУпАП, та відсутності доказів його вини, так як вважає їх необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП позбавлено обґрунтування.

Адміністративне стягнення у виді штрафу накладено судом з урахуванням вимог ст.33 КУпАП, відповідає мінімальній межі санкції ч.1ст.164 КУпАП.

Керуючись ст. 294 , 295 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Біловодського районного суду Луганської від 17 березня 2017 року стосовно ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає .

СУДДЯ: