Провадження № 33/792/8/17
Справа № 688/3648/16-п Головуюча в 1-й інстанції Мазур Н.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2017 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретарів судового засідання Колос-Кашевської Т.В., Лук'янчук О.М., Інжиєвської Ю.А., особи, що притягується до відповідальності - ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому, а також в режимі відеоконференції, справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 листопада 2016 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 листопада 2016 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, працює касиром ТОВ „ПОСТ-фінанс",

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп.

ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він 11 жовтня 2016 року о 23 год. 15 хв., в порушення п.2.9 Правил дорожнього руху України керував автомобілем „FIAT", реєстраційний номер НОМЕР_1, в м. Шепетівці по вул. Судилківській Хмельницької області в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком Шепетівської ЦРЛ від 11 жовтня 2016 року № 114 (стан сп'яніння становив 0,7‰), чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_2 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова суду першої інстанції є необ'єктивною та незаконною, суд не дослідив всіх доказів в провадженні, прийшов до хибного висновку з приводу вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівниками поліції були порушені вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог закону, а судом - порушено право на справедливий судовий розгляд. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що керування автомобілем є невід`ємним джерелом його доходу і позбавлення права керування транспортним засобом ставить його в дуже скрутне фінансове становище, що може призвести до безповоротніх наслідків, а суд першої інстанції не врахував всіх даних про його особу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 в підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши зібрані по справі докази, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються зібраними та дослідженими судом першої інстанції доказами, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

11 жовтня 2016 року поліцейським СРПП Шепетівського ВП старшим сержантом поліції ОСОБА_3 складений щодо ОСОБА_2 протокол про вчинення останнім правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якому зазначено, що той 11 жовтня 2016 року о 23 год. 15 хв. в м. Шепетівці по вул. Судилківській, керував автомобілем «Фіат», номерний знак НОМЕР_2, в стані алкогольного сп'яніння, стан алкогольного сп'яніння підтверджується медичним висновком Шепетівської ЦРЛ. Як видно з даних протоколу ОСОБА_2 власноруч вказував в протоколі про вживання ним пива (а.с. 1).

В суді першої інстанції ОСОБА_2 вказував, що в день та час, зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, він був зупинений працівниками поліції, під час спілкування з ними підтвердив факт вживання пива перед керуванням транспортним засобом, на пропозицію пройти тест на місці чи проїхати до лікарні, ОСОБА_2, як видно з протоколу судового засідання виявив бажання пройти обстеження в лікувальному закладі (а.с. 12, зворот), де під час обстеження прилад показав наявність алкоголю - 0,7 ‰. В суді першої інстанції апелянт жодним чином не спростовував своїх тверджень, що він не вживав пиво перед керуванням автомобілем, що написав вказані твердження в протоколі на вимогу працівників поліції, жодних зауважень щодо протоколу не вказував, відтак такі його твердження про недостовірність вищевказаних даних в протоколі про адміністративне правопорушення, на увагу не заслуговують.

Доводи апелянта про те, що йому не було вручено копії протоколу про адміністративне правопорушення, що йому працівниками поліції не було роз'яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, не заслуговують на увагу, зважаючи, що в наявному в справі протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1) в відповідних графах протоколу апелянт своїм підписом засвідчив про факт роз'яснення йому відповідних прав та обов'язків та про отримання копії протоколу.

Апеляційний суд не приймає до уваги також його твердження щодо порушення працівниками поліції порядку направлення апелянта для огляду на стан сп'яніння до лікувального закладу, як видно з його показань в суді першої інстанції він вказував, що працівники поліції пропонували йому пройти тест на місці зупинки чи проїхати в Шепетівську лікарню, при цьому він погодився пройти огляд в лікарні (а.с. 12, зворот), що не дає апеляційному суду підстави вважати, що огляд апелянта був проведений з порушення вимог ст. 266 КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858. Ті обставини, що працівники поліції телефонували в лікарню та запитували, чи є на місці лікар, про що вказував апелянт в суді першої інстанції та в апеляційній скарзі, не дають підстав сумніватись в достовірності результатів тесту, які до того ж не оспорювались апелянтом після встановлення його результату в лікарні.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_4 -лікар-анестезіолог Шепетівської ЦРЛ, в суді підтверджував факт добровільного проходження апелянтом обстеження на стан сп'яніння з застосуванням дозволеного для використання приладу «Алкон 01 СУ» (з використанням стерильного мундштука, також підтверджується відповідною довідкою Шепетівської лікарні про порядок здійснення дезінфекції та стерилізації мундштуків), на підставі якого встановлений результат - 0,7 ‰ та зроблений висновок за результатами огляду, що ОСОБА_2 перебуває в стані сп'яніння. Під час проведення огляду в присутності поліцейського, медичної сестри ОСОБА_2 зауважень з приводу результатів обстеження не виказував, не виказував бажання провести додаткові лабораторні дослідження.

Згідно приписів п.п. 15,16,17 «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, за результатами огляду на стан сп'яніння в закладах охорони здоров'я встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду, а висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп'яніння видається на підставі медичного акту. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння повідомляється оглянутій особі в присутньої поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Лікарем, який проводив огляд ОСОБА_2 на стан сп'яніння, вказані вимоги дотримано, огляд проведено на підставі направлення поліцейського, за наслідками огляду складено акт огляду та видано висновок щодо результатів медичного огляду, відтак твердження апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що огляд проводився без відповідного направлення поліцейського(копія якого надана апеляційному суду Шепетівською ЦРЛ, про наявність такого направлення також зазначено в відповідному журналі реєстрації медичних оглядів, що ведеться в лікарні) суперечать встановленим обставинам провадження. Ті обставини, що у відповідному журналі, що ведеться в лікарні, в акті огляду вказаний час огляду ОСОБА_2 - 23 год. 30 хв., а в висновку 23 год. 35 хв. не можуть бути підставою для визнання огляду ОСОБА_2 таким, що здійснений з порушенням процедури, зважаючи також, що факт проведення огляду не оскаржується апелянтом.

Допитані в суді першої інстанції поліцейські ОСОБА_3, ОСОБА_5 показали, що під час патрулювання 11 жовтня 2016 року помітили автомобіль апелянта, що рухався без увімкненого світла задніх фар, після виконання вимоги про зупинку транспортного засобу, підійшли до водія, від якого відчувався запах алкоголю, тоді ж водій пройшов в лікарні обстеження на стан сп'яніння, за результатами огляду показник стану сп'яніння був встановлений в 0,7 ‰, що вище допустимої норми.

Підстав сумніватись в показаннях свідків ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, які є послідовними, узгоджуються з іншими об'єктивними доказами в справі, апелянт не навів ні в суді першої інстанції, не встановлено таких і в апеляційному суді. Ті обставини, що протокол про адміністративне правопорушення був складений працівником поліції ОСОБА_3, а в висновку щодо результатів медичного огляду вказане інше прізвище поліцейського, яким ОСОБА_2 було направлено на огляд, не вказують про недостовірність висновку лікаря, при цьому апеляційний суд враховує, що з показань поліцейських видно, що вони обидва здійснювали патрулювання та фіксували правопорушення, судом не встановлено порушень поліцейськими вимог «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України 7 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853.

Згідно наданої на запит апеляційного суду копії журналу реєстрації медичних оглядів для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп'яніння водіїв, який ведеться в Шепетівській ЦРЛ, видно, що за № 114 11 жовтня 2016 року зазначено про проведення огляду ОСОБА_2 та встановлено за результатами огляду перебування особи в стані алкогольного сп'яніння.

Твердження апеляційної скарги про те, що освідування особи на стан сп'яніння може бути проведене в лікувальному закладі лише в разі незгоди водія з результатами огляду, що проводився поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (який на місці не проводився), не заслуговують на увагу, позаяк ґрунтуються на довільному тлумаченні апелянтом вищевказаних норм законодавства. При цьому як положеннями ст. 266 КУпАП, так і п. 7 вищевказаної Інструкції передбачено, що огляд в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, проводиться або в разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, або в разі його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським.

За таких обставин суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, врахував всі обставини справи, особу ОСОБА_2, та обґрунтовано обрав стягнення, яке передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, - штраф в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Твердження апелянта, що такий вид стягнення ставить його та його сім'ю в скрутне матеріальне становище, не впливають на висновки суду першої інстанції, зважаючи також на відсутність будь-яких інших видів стягнення для водіїв в разі вчинення тими правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 листопада 2016 року стосовно ОСОБА_2 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області В.В. Бондар