Провадження № 3/761/4954/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2017 року

Суддя Шевченківського районного суду міста Києва Щебуняєва Л.Л.,при секретарі-Мельник І.Г., за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, представника - адвоката Усика Є.С., прокурора Київської місцевої прокуратури №10 Дяченка В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві

справу про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушену старшим оперуповноваженим сектору протидії корупції Управління захисту економіки у м. Києві ДЗЕ Національної поліції України старшим лейтенантом поліції Геращенком Віталієм Сергійовичем за протоколом №59 від 14 червня 2017 року про адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП,

відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Кімри, Калінінської області, Російської Федерації, громадянина України, працюючого начальником відділу реалізації міжнародних програм Дирекції з міжнародного співробітництва ДП «НАЕМ «Енергоатом», зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ,пов'язаного з корупцією, ОСОБА_1, обіймаючи посаду начальника відділу реалізації міжнародних програм Дирекції з міжнародного співробітництва ДП «НАЕМ «Енергоатом», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 1 ст. 45 даного Закону, пункту 2 частини першої Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15 липня 2016 року №958/29088 із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 1 від 18 серпня 2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 серпня 2016 року № 1153/29283, несвоєчасно без поважних причин подав щорічну декларацію за 2016 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме 9 червня 2017 року,чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, зазначив,що він не є суб'єктом даного адміністративного правопорушення, оскільки вважає, що його посада начальника відділу реалізації міжнародних програм Дирекції з міжнародного співробітництва ДП «НАЕМ «Енергоатом» не відноситься до посадових осіб юридичної особи публічного права, він не є посадовою особою ДП «НАК Енергоатом», до яких відповідно до Статуту відносяться президент (керівник) та члени правління, тому відповідно на нього не поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» і він не зобов'язаний був подавати відповідну декларацію . Таке визначення посадової особи також відповідає положенню ст. 65 Господарського кодексу України щодо визначення посадових осіб державних чи комунальних підприємств, згідно якої керівники департаментів, начальники відділів не є посадовими особами. Відповідно до своїх посадових обов'язків він не має права підпису, не виконує розпорядчих функцій на підприємстві. Зазначає, що у нього не було умислу на вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення.

Просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП .

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ,ОСОБА_1- адвокат Усик Є.С. в судовому засіданні просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення,передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП,

з підстав,зазначених ОСОБА_1

Прокурор вважав доведеним несвоєчасне без поважних причин подання ОСОБА_1 щорічної декларації за 2016 рік особи ,уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яке є підставою для визнання винним та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності,передбаченої ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його представника, з'ясувавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що провадження по справі належить закрити, з наступних підстав.

Стаття 129 Конституції України передбачає,що розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна,винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність,яка посягає на громадський порядок, власність,права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 245 КУпАП передбачає, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні,чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини,що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст. 172-6 КУпАП відповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи,уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Проте, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не доводять тих обставин, що останній відповідає критеріям спеціального суб'єкта адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Так,відповідно до абзацу 14 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов'язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно з частиною 2 пункту 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" суб'єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є зокрема: в) державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Абзацами 2, 3 пункту 2 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що про початок роботи системи подання та оприлюднення відповідно до Закону декларацій приймається рішення Національного агентства з питань запобігання корупції .

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 958/29088, зі змінами, визначено два етапи початку роботи системи.

Перший етап роботи системи розпочався з 00.00 годин 1 вересня 2016 року, зокрема для щорічних декларацій за 2015 рік службових осіб, які станом на 1 вересня 2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище; декларацій, передбачених абзацом першим частини другої статті 45 Закону (декларації осіб, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування), службових осіб, які 1 вересня 2016 року чи пізніше цієї дати припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та станом на день такого припинення займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб'єкта декларування, передбачені частиною другою статті 52 Закону, службових осіб, які станом на 1 вересня 2016 року чи пізніше цієї дати займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище;другий етап - з 00 годин 00 хвилин

1 січня 2017 року для всіх інших суб'єктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом.

Частина 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачає, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік за формою, що визначається національним агентством.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення обов'язок ОСОБА_1 подавати декларацію у відповідності до ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» пов'язується з тим, що він є посадовою особою юридичної особи публічного права відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону станом на

1 січня 2017 року, тому зобов'язаний був вперше подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік до 1 травня 2017 року.

Проте Закон України «Про запобігання корупції» не містить визначення поняття посадової особи юридичної особи публічного права.

Встановлено,що відповідно до наказу ДП «НАЕК «Енергоатом» від 22 листопада 2006 року №530-к ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділу реалізації міжнародних програм Дирекції з міжнародного співробітництва ДП «НАЕК « Енергоатом».

Згідно з положеннями частини другої статті 81 Цивільного кодексу України юридичною особою публічного права визначається юридична особа, яка створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим чи органу місцевого самоврядування.

Проте даних про організаційну форму підприємства ДП «НАЕК «Енергоатом» в підтвердження того, що останнє є юридичною особою публічного права матеріали справи при складання протоколу не містять, за змістом протоколу не наведено обґрунтування таких обставин, не довів такі обставини також прокурор в суді.

Відповідно до Посадової інструкції начальника відділу реалізації міжнародних програм департаменту міжнародних програм та проектів технічної допомоги дирекції з міжнародного співробітництва ДП «НАЕК «Енергоатом»,затвердженої президентом ДП «НАЕК «Енергоатом» ОСОБА_6 15 липня 2016 року, визначені обов'язки, порядок призначення на посаду. Як убачається з наданих документів, ОСОБА_1 не входить до переліку осіб, які включені в керівництво дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом» чи до складу правління.

Відповідно до ч.3 ст. 65 Господарського кодексу України керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради, виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до Статуту є посадовими особами цього підприємства.

Доводи ОСОБА_1 відносно того, що він не входить за посадою до вказаного переліку, який віднесено Господарським кодексом України до посадових осіб підприємства, Статутом ДП «НАЕМ «Енергоатом» посада начальника відділу реалізації міжнародних програм Дирекції з міжнародного співробітництва не віднесена до переліку посадових осіб, відсутності у нього організаційно - розпорядчих функцій, оскільки він не має права підпису і виконує лише організаційні функції , не спростовані в судовому засіданні прокурором.

Як зазначив ОСОБА_1 , він не подав щорічну декларацію за 2016 рік у встановлений строк, оскільки вважав, що він не є посадовою особою юридичної особи публічного права, з цього питання існують суперечливі роз'яснення НАЗК. Подав він декларацію лише 9 червня 2017 року, коли отримав роз'яснення від уповноваженої особи Національної поліції, надавав пояснення 6 червня 2017 року до складання протоколу. Такі твердження ОСОБА_1 не спростовані при судовому розгляді .

Одночасно суд враховує правові позиції рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України», якими визначено концепцію якості закону з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Лише з обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, може виходити суд при вирішенні справи про адміністративне правопорушення.

Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: зокрема обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62) .

Відповідно до п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5.( щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення) відзначається принцип правової визначеності, який означає, що "обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки".

Як наголошує Конституційний Суд України у п.4.2 вказаного Рішення, орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення; оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо. Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення.

Вищевказане Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України.

У відповідності до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато,а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного,оцінивши викладені вище обставини у їх сукупності ,суддя прийшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП ,оскільки в суді не доведено обставини, що ОСОБА_1 вчинив умисне адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, не доведено наявність складу адміністративного правопорушення в діях останнього та віднесення його до спеціального суб'єкту адміністративного правопорушення, такі обставини виключають провадження у адміністративній справі, а відтак провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись п.1 ст. 247, п.3 ч.1 ст. 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Л.Л. Щебуняєва