АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 197/371/17Суддя 1 інстанції Леонідова О. В.
Номер провадження 33/774/63/К/17Суддя- доповідач Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Широківського районного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у смт. Широке Широківського району Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах, викладених в постанові, 02 квітня 2017 року о 21.40 год. в смт. Широке Дніпропетровської області по вул. Соборна, 104, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Skoda Favorit, д.н. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, що встановлено проведеним щодо нього оглядом з використанням технічного засобу «Драгер № 6810» та підтверджено тестом № 476, який показав наявність в його крові 1,30 % проміле алкоголю, чим порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України.

Не погоджуючись з цією постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про її скасування та закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_2 заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Обґрунтовуючи клопотання, ОСОБА_2 посилається на те, що строк на оскарження постанови ним пропущений з поважних причин: у зв'язку з поганим станом здоров'я, із збігом тяжких сімейних обставин та необхідністю призначення захисника в порядку надання безоплатної вторинної правової допомоги, який йому призначено після спливу строку апеляційного оскарження постанови.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на те, що постанова є необґрунтованою й такою, що підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду, яка полягає в тому, що суд не врахував всі обставини справи, відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження події правопорушення, та дійшов передчасного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишивши поза увагою той факт, що він не погодився з результатом алкотесту та заявив вимогу про проходження огляду в медичному закладі, яку було проігноровано працівниками поліції.

Окрім того, зазначив, що після складення протоколу, в порушення ст. 266 КУпАП, його не було відсторонено від керування автомобілем. Також послався на те, що фактично судовий розгляд не проводився, у зв'язку з чим він був позбавлений можливості реалізувати свої права: надати свої пояснення по суті правопорушення, докази та заявити відповідні клопотання щодо перевірки правомірності дій працівників поліції при складенні щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 доводи клопотання та апеляційної скарги підтримали у повному обсязі й наполягали на їх задоволенні. Пори цьому, ОСОБА_2 пояснив, що автомобілем керував не він, а його брат ОСОБА_4, який на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення знаходився в автомобілі, а огляд на стан алкогольного сп'яніння пройшов він через хвилювання.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги, перевіривши поважність причин пропуску строку на оскарження постанови, а також її законність і обґрунтованість в межах апеляційної скарги, частково дослідивши докази у справі, дійшов висновку про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови та залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 був присутнім в суді при оголошенні оскаржуваної постанови, однак оскаржив її з порушенням встановленого законом 10-денного строку, звернувшись до суду з апеляційною скаргою 21 червня 2017 року.

Враховуючи те, що з метою апеляційного оскарження цієї постанови, ОСОБА_2, відразу після її винесення, звернувся до Другого Криворізького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги за призначенням захисника, якого було призначено 15 травня 2017 року, тобто після закінчення строку на апеляційне оскарження постанови, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вказана обставина свідчить про поважність причин пропуску ним такого строку.

У зв'язку з наведеним та з метою забезпечення доступу до правосуддя, суд вважає необхідним задовольнити клопотання і поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови та апеляційну скаргу розглянути по суті.

Разом з цим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 стосовно незаконності постанови суду та неповноти судового розгляду є безпідставними.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим та повністю узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності, які оцінені судом, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 152807 від 02 квітня 2017 року, яким встановлено, що 02 квітня 2017 року ОСОБА_2 керував транспортним засобом Skoda Favorit, д.н. НОМЕР_1, знаходячись у стані алкогольного сп'яніння.

Встановлені фактичні обставини підтверджується проведеним у присутності двох свідків оглядом ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу - госаналізатора «Драгер 6810», за показниками якого після проведення тесту у крові ОСОБА_2 виявлений алкоголь у кількості 1,30 проміле, що підтверджується роздруківкою проведеного тесту № 476 від 02 квітня 2017 року, який засвідчено підписами поліцейського та ОСОБА_2 з зазначенням згоди останнього з його результатами, а також актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Наведені обставини підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які засвідчили факт проходження водієм ОСОБА_2 02 квітня 2017 року на місці зупинки транспортного засобу огляду на стан алкогольного сп'яніння з застосуванням госаналізатора «Драгер», за результатами якого встановлено наявність 1,30% проміле в крові ОСОБА_2

Підстави ставити під сумнів пояснення цих свідків відсутні, оскільки їх пояснення є послідовними і повністю узгоджуються як між собою, так і з відомостями, котрі слідують з документів, що містяться в матеріалах справи та є доказами вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, вина ОСОБА_2 у вчиненому підтверджується й його письмовими поясненнями, згідно яких він підтвердив, що до моменту зупинення його працівниками поліції він випив 0,5 л. пива.

Отже, даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, на переконання суду апеляційної інстанції, суд дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за ознаками керування автомобілем в стані алкогольного сп'яніння.

Підстави ставити під сумнів достовірність викладених доказів у справі, у відповідності до доводів апеляційної скарги ОСОБА_2, відсутні, оскільки ці докази повністю узгоджуються між собою, та доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Окрім того, за клопотанням сторони захисту в суді апеляційної інстанції оглянуто диск, який містить відеозапис з реєстратора (боді-камери АЕ0188) та який підтверджує вину ОСОБА_2 у чиненні інкримінованого йому правопорушення, з якого видно, що 02 квітня 2017 року о 21.40 год. працівниками поліції здійснено зупинку водія ОСОБА_2 з причини керування автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, запропоновано йому у присутності двох свідків пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці за допомогою госаналізатора «Драгер», на що останній погодився. Після отримання результатів алкотесту, які підтвердили наявність стану алкогольного сп'яніння в ОСОБА_2, працівниками поліції в присутності двох свідків запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння в медичному закладі, від чого він відмовився й підписав результат пройденого ним алкотесту. Після чого щодо ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції було допитано поліцейського ОСОБА_7, який підтвердив фактичні обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, який ним було складено.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України, не спростовано допитаним за клопотанням сторони захисту в суді апеляційної інстанції показаннями свідка ОСОБА_8, яка пояснила, що 02 квітня 2017 року, в нічний час, вона разом з ОСОБА_2 та його братом, який керував автомобілем, їхали в аптеку за ліками для хворого брата ОСОБА_2 та їх зупинили працівники поліції з приводу поганої видимості номерного знаку автомобіля. На вимогу працівника поліції про проходження алкотесту на місці ОСОБА_2 пройшов алкотест й за його результатами виявлено в нього стан алкогольного сп'яніння, після чого щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи показання цього свідка, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вони не можуть бути визнані належним доказом відсутності в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_8 є знайомою ОСОБА_2 і опосередковано зацікавлена в результатах розгляду справи та її показання в частині керування автомобілем іншою особою, а не ОСОБА_2 не відповідають встановленим фактичним обставинам справи та спростовуються дослідженими в їх підтвердження доказами.

В зв'язку з наведеним, суд також критично оцінює й показання самого ОСОБА_2, який під час апеляційного розгляду їх змінив та вину у вчиненні правопорушення не визнав та розцінює таку його позицію як спосіб реалізації права на захист, гарантованого ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. При цьому, враховується той факт, що в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 хоч і не визнавав своєї провини, однак не заперечував, що погодився з результатами проведеного на місці зупинки за допомогою госаналізатора огляду.

Інших доказів на спростування доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, стороною захисту не надано, тоді як наявні в матеріалах справи письмові докази не спростовано.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 про відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження його вини, суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними та такими, що спростовуються вищенаведеним та матеріалами справи.

Не є слушними й доводи скарги ОСОБА_2 про порушення його права на проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в медичному закладі, оскільки це право йому було роз'яснено працівниками поліції і від його реалізації він відмовився в присутності двох свідків, факт чого наглядно фіксує відеозапис з реєстратора (боді-камери АЕ0188).

Окрім того, не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо порушення працівниками поліції приписів ст. 266 КупАП, оскільки ОСОБА_2 було відсторонено від керування автомобілем та відібрано зобов'язання від ОСОБА_4 - його брата, про доставлення автомобіля до місця проживання ОСОБА_2 та не надання йому ним керувати протягом доби, що підтверджується розпискою ОСОБА_4 від 02 квітня 2017 року (а.с. 5).

Також спростовуються доводи поданої скарги щодо не проведення судом фактичного розгляду справи та позбавлення ОСОБА_2 в реалізації прав, передбачених ст. 268 КУпАП України, оскільки як слідує з оскаржуваної постанови, ОСОБА_2 був присутнім в судовому засіданні та надавав пояснення, визнаючи вину у вчиненні правопорушення.

Отже, при апеляційному перегляді справи не встановлено порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, а докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, та всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_2, інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відповідність судового рішення вимогам закону та відсутність підстав для його зміни або скасування за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, у зв'язку з чим постанову залишає без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови - задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Широківського районного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2017 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Широківського районного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. 00 коп. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області: Н.В. Коваленко