АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/1387/2017 Головуючий у першій інстанції - Сазонова М.Г.
П О С Т А Н О В А

23 червня 2017 року Суддя Апеляційного суду міста Києва Ковальська В.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2017 року про визнання винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2017 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на неї стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Згідно з постановою судді ОСОБА_2 14 січня 2017 року о 04 год. 30 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1, по пр. Генерала Ватутіна, 16 в м. Києві, не впоралась з керуванням та здійснила наїзд на перешкоду, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_3 порушила п.п. 1.5,2.3.6,12.1, 13.1 ПДР України.

Крім того, ОСОБА_3 14 січня 2017 року о 04 год. 30 хв. керувала автомобілем НОМЕР_1, по пр. Генерала Ватутіна, 16 в м. Києві, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння. Із згоди ОСОБА_3 у встановленому законом порядку в присутності двох свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, за допомогою приладу «Драгер» проводився її огляд на стан сп'яніння, результат огляду - 1,46 ‰. Своїми діями ОСОБА_3 порушила п. 2.9.а ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2017 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП, а матеріали справи передати на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому ОСОБА_2 посилається на порушення її прав, передбачених ст. 268 КУпАП, оскільки вона не була повідомлена про час слухання справи та справа була розглянута у її відсутність. Апелянт була позбавлена права на юридичне представництво в суді. Це є порушенням права, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції у поєднанні з підпунктами "b" і "с" пункту 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

У постанові судді, на думку апелянта, не наведені докази на обґрунтування її вини у вчиненні правопорушення, а висновки базуються виключно на письмових поясненнях осіб, які не викликались в судове засідання, та які, відповідно, не давали показань, що свідчить про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції в поєднанні з підпунктом «d» пункту 3 статті 6 Конвенції - порушення права допитувати свідків або вимагати їх допиту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, а постанову судді необхідно залишити без змін, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2017 року, про визнання винною ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП із зазначенням пошкоджень транспортного засобу, поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5, актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів - приладу Драгер та результатом тесту на стан алкогольного сп'яніння, який складав - 1,46 ‰.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП сама ОСОБА_2 пояснювала, що керувала транспортним засобом під дією ліків "Барбовал", відчувши себе погано, не впоралась з керуванням, чим допустила рух автомобіля в бордюр.

Отже, у постанові судді наведені докази, яким суд обґрунтував висновки про винність ОСОБА_2 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому доводи апеляції щодо необґрунтованості судового рішення є безпідставними.

Суддя апеляційного суду вважає слушними доводи апеляційної скарги про порушення прав ОСОБА_2 під час розгляду справи суддею районного суду без участі особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності. Проте, порушення прав особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, в судовому засіданні суду прешої інстанції, не тягне скасування постанови судді районного суду з поверненням справи на новий судовий розгляд, з огляду на вимоги ст. 294 КУпАП щодо повноважень судді апеляційного суду при розгляді справ про адміністративні правопорушення та можливості поновлення прав особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Так, відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувались раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевому суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. В судовому засіданні апеляційної інстанції можуть бути поновлені всі права особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП.

З урахуванням того, що ОСОБА_2 не брала участі в судовому засіданні суду першої інстанції та була позбавлена можливості давати пояснення і заявляти клопотання, вона не була позбавлена можливості давати пояснення та заявляти відповідні клопотання в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Проте, приймаючи участь в судовому засіданні апеляційної інстанції, ОСОБА_2, будучи ознайомленою з її правами при розгляді апеляційної скарги, на заявляла будь-яких клопотань щодо необхідності ознайомлення з матеріалами справи та наданням їй відповідного часу для підготовки до участі у розгляді справи, участі у справі захисника, допиту свідків, дослідження доказів тощо.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 обмежилась правом давати пояснення по суті апеляційної скарги та по суті правопорушень, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення щодо неї.

Отже, апелянт, маючи можливість в суді апеляційної інстанції скористатись правом на ознайомлення з матеріалами справи до початку її розгляду, мати адекватні час та засоби для підготовки захисту, мати юридичне представництво в суді, правом вимагати допиту свідків та правом на дослідження доказів, не заявила відповідних клопотань, тобто не бажала скористатись такими правами, а тому доводи апеляційної скарги про порушення права на справедливий суд, передбаченого ст. 1 Конвенції у поєднанні з порушенням прав, передбачених підпунктами "b", "с",«d» пункту 3 статті 6 Конвенції не можуть бути взятими до уваги.

За таких обставин суддя апеляційного суду не вбачає підстав для скасування постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2017 року щодо ОСОБА_2 з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2017 року про визнання винною ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва В.В. Ковальська