Справа №587/847/17 Головуючий у суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 33/788/245/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2017 року суддя Апеляційного суду Сумської області Макаровець А. М. ,з участю особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3, на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 30 травня 2017 року, за якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працевлаштованого, визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді шрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадан, що становить 10200 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 320 грн. 00 коп. судового збору в дохід держави.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 30 травня 2017 року на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік за те, що він, 04 березня 2017 року близько 00 год 10 хв. в с. Комишанка Недригайлівського району Сумської області керував мопедом «Дельта» з різким запахом алкоголю порожнини рота, від проходження медичного огляду на стан спяніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України і скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати вищезазначену постанову судді районного суду.

Свої вимоги мотивує тим, що:

- судове засідання відбулося за його відсутності, при цьому, він подав клопотання про відкладення на іншу дату розгляду справи, оскільки перебував на лікуванні і це підтверджено медичною довідкою, але незважаючи на це, судом було розглянуто справу за його відсутності і прийнято рішення, чим порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, які просили апеляційну скаргу задовольнити, перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності зі ст.245 КУпАП завданнями в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Розглядаючи справу, суддя районного суду вірно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених в постанові судді, підтверджується зібраними доказами, які були всебічно, повно досліджені судом першої інстанції, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №520394 від 04 березня 2017 року (а.с.2), який за своїм змістом відповідає вимогам ст.256 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_3 04 березня 2017 року о 00 год. 10 хв. керував мопедом «Дельта» в с. Комишанка Недригайлівського району Сумської області, з різким запахом алкоголю з порожнини рота, від проходження медичного огляду в установленому законом порядку для визначення стану алкогольного спяніння ухилився шляхом відмови в присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6,

- поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.3), які зазначали, що вони були присутніми під час складання працівником поліції адміністративного протоколу відносно ОСОБА_3 за керування транспортним засобом - мопедом «Дельта», з ознаками алкогольного спяніння (різкий запах з порожнини рота), при цьому водій ОСОБА_3 ухилився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, зокрема, в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан спяніння у медичному закладі та з застосуванням приладу «Драгер».

При цьому, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення, ОСОБА_3 власноручно зазначив про те, що «керував мопедом «Дельта» в с. Комишанка, перед чим випив 50 г вина, в лікарню їхати не бажаю».

Саме з врахуванням пояснень ОСОБА_3, зазначених ним у протоколі, висновок суду першої інстанції про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, є обгрунтованим.

За таких обставин доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що судом першої інстанції було порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки при наявності його заяв про відкладення розгляду справи, 30 травня 2017 року суддя, за його відсутності, прийняв оскаржувану постанову, апеляційний суд вважає такими, що в цілому не вплинули на правильність висновків суду, виходячи з наступного.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_3 вбачається, що останній був повідомлений про розгляд вказаної адміністративної справи 04 квітня 2017 року о 09 год. 00 хв. в Сумському районному суді Сумської області.

Згідно штампу Сумського районного суду Сумської області, адміністративний матеріал відносно ОСОБА_3, направлений Роменським ВП (м. Ромни) ГУНП в Сумській області (а.с.1), надійшов до районного суду 04 квітня 2017 року.

У звязку з цим, Сумським районним судом Сумської області на адресу ОСОБА_3 було направлено повідомлення про призначення до розгляду в суді адміністративної справи відносно нього на 11 квітня 2017 року (а.с.6).

В свою чергу, ОСОБА_3 звернувся до Сумського районного суду Сумської області з клопотанням, в якому відсутня дата його подання (а.с.7), про відкладення розгляду справи на іншу дату у звязку з тим, що захисник ОСОБА_4, з яким він уклав угоду про надання правової допомоги (а.с.8-9), перебуває на лікування. У клопотанні ОСОБА_3 зазначив про те, що докази на підтвердження вказаних обставин, будуть надані пізніше. Про те, у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження зазначених обставин.

Врахувавши подане ОСОБА_3 клопотання, судом першої інстанції розгляд справи було відкладено на 21 квітня 2017 року на 09 год. 30 хв., про що останній був повідомлений належним чином, про що свідчить його особистий підпис на повідомленні про (а.с.10).

З наявного в матеріалах справи повідомлення (а.с.11) вбачається, що наступний розгляд справи було відкладено на 19 травня 2017 року на 09 год. 00 хв., про що також особисто підписався ОСОБА_3

Проте, за день до вказаної дати розгляду справи, тобто, 18 травня 2017 року, ОСОБА_3 знову звернувся з клопотанням до суду про відкладення розгляду справи на іншу дату у звязку з перебуванням на стаціонарному лікуванні в обласному спеціалізованому диспансері радіаційного захисту населення (а.с.12). При цьому, ОСОБА_3 зазначив, що документи на підтвердження перебування його на лікуванні будуть надані ним після виписки з вказаного закладу.

З врахуванням вказаної заяви, суддею районного суду розгляд даної адміністративної справи було відкладено на 30 травня 2017 року, про що ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 були належним чином повідомлені (а.с.13,16).

Разом з тим, 30 травня 2017 року, від захисника ОСОБА_4 надійшла заява про відкладення розгляду справи у звязку з перебуванням ОСОБА_3 на стаціонарному лікуванні, а також з тих причин, що він (ОСОБА_4) перебуває у відпустці по догляду за хворим, що підтвердить відповідною довідкою в наступне судове засідання.

При цьому, захисником ОСОБА_7 не було надано доказів поважності причин його неявки в судове засідання 30 травня 2017 року.

З довідки обласного спеціалізованого диспансеру радіаційного захисту населення №113 від 29 травня 2017 року (а.с.15), вбачається, що ОСОБА_3 перебував на лікуванні у вказаному закладі з 18 травня 2017 року по теперішній час 29 травня 2017 року з відповідним діагнозом.

Суддею районного суду було направлено запит про надання інформації про те, чи перебував, (з якого по який період), чи перебуває (на той час) ОСОБА_3 на лікуванні, чи міг він, з врахуванням перебігу своєї хвороби вільно і самостійно пересуватися в період з 18 травня 2017 року по 30 травня 2017 року включно (а.с.17), проте, відповіді до районного суду на вказаний запит не надійшло.

На запит апеляційного суду Сумської області з питань: чи перебував ОСОБА_3 у 2017 році на лікуванні; якщо перебував, то у який період; яка форма лікування; чи міг він з врахуванням перебігу своєї хвороби вільно і самостійно пересуватись в період з 18 травня 2017 року по 30 травня 2017 року включно та приймати участь у судових засіданнях, була отримана відповідь головного лікаря спеціалізованого диспансеру радіаційного захисту населення від 26 червня 2017 року за №382/01-13/1а, з якої вбачається, що ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні у вказаному медичному закладі з 18 травня 2017 року по 07 червня 2017 року з відповідним діагнозом і, враховуючи перебіг його захворювання, був обмежений у фізичних навантаженнях.

При цьому, інформація про те, що ОСОБА_3 не міг вільно і самостійно пересуватись в період з 18 травня 2017 року по 30 травня 2017 року та приймати участь у судовому засіданні, призначеному на 30 травня 2017 року, у вказаному листі відсутня.

За таких обставин, вищезазначені дії ОСОБА_3, його захисника, подання ними неодноразових клопотань про відкладення судових засідань без надання у послідуючому підтверджуючих документів щодо їх обгрунтованості, звернення до лікарні за день до призначеного судового засідання на 19 травня 2017 року, при наявності листа лікувального закладу у якому не зазначено про неможливість вільного та самостійного пересування у вказаний період та не зазначено про неможливість приймати участь у судових засіданнях, на думку суду апеляційної інстанції, свідчать про спосіб безпідставно затягнути розгляд справи з метою закінчення чітко визначених незначних строків накладення стягнення, передбачених ч.2 ст. 38 КУпАП.

Крім того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 та його захисник, з урахуванням положень, передбачених ст. 268 КУпАП, не були позбавлені можливості реалізувати свої права щодо участі у справі, наведенні доводів на свій захист та подання доказів на їх підтвердження. Проте, навіть при реалізації своїх прав в цій частині надані апелянтом та його захисником пояснення жодним чином не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_3 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при тому що сам ОСОБА_3 у протоколі особисто зазначив про те, що «керував мопедом «Дельта» в с. Комишанка, перед чим випив 50 г вина, в лікарню їхати не бажаю».

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо розгляду справу за відсутності ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, які були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, є цілком вмотивованим і обґрунтованим, а розгляд справи за їх відсутності, як вбачається з матеріалів, досліджених в суді апеляційної інстанції, жодним чином не вплинув на правильність висновків суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що він сам не заперечував при складанні протоколу.

При цьому, ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції доказів на спростування вини у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення ОСОБА_3 та його захисником не надано. Доводи апеляційної скарги вмотивовані лише тим, що розгляд справи проведено без їх участі, що лише підтверджує зацікавленість вказаних осіб у затягуванні розгляду справи з метою закінчення 3-х місячного строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ч.2 ст. 38 КУпАП, та закриття провадження саме з цих підстав.

Як вбачається з практики Європейського Суду, особа яка звертається до Європейського Суду із заявою про визнання розгляду справи необґрунтовано довгим, має довести, що вона особисто не вчиняла дій, спрямованих на затягування процесу.

Таким чином, при встановленні розумності строків розгляду справ Європейський Суд оцінює і поведінку заявника. Яскравим прикладом, коли поведінка заявників стала однією з причин тривалого розгляду спору, є справа Чірікоста і Віола проти Італії, де 15-річний строк розгляду було визнано виправданим, оскільки самі заявники сімнадцять разів звертались з проханням про відстрочення процесу і не заперечували проти шістьох перенесень розгляду, здійснених на підставі заяви іншої сторони у справі.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, є обґрунтовані підстави для висновку про те, що судом першої інстанції прийнято законне і обґрунтоване рішення, при цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.8 ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 30 травня 2017 року, за якою ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді шрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадан, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, постановлено стягнути з ОСОБА_3 320 грн. 00 коп. судового збору в дохід держави залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіОСОБА_2.

З оригіналом згідно: суддя А.М. Макаровець