Справа № 130/1187/17
Провадження № 33/772/621/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шепель К. А.
Доповідач: Спринчук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

Суддя Апеляційного суду Вінницької області Спринчук В.В., ознайомившись з апеляційною скаргою прокурора Британської О.В. на постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14 липня 2017 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

30 травня 2017 року до Жмеринського міськрайонного суду з Управління захисту економіки у Вінницькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України надійшли дві справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, які згодом були об'єднані в одному провадженні відповідно до вимог ст.36 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВІ №917069 від 26 травня 2017 року зазначено, що ОСОБА_2, являючись депутатом Жмеринської міської ради 7 скликання, в приміщенні Жмеринської міської ради, розташованої за адресою: Вінницька область, м.Жмеринка, вул.Центральна, 4, 06.03.2017 на позачерговій 20 сесії 7 скликання під час голосування по питанню "Про поновлення ОСОБА_3" не повідомив про наявність реального конфлікту інтересів, так як ОСОБА_3 являється його рідним братом".

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч.1 ст.172-7 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВІ№917070 від 26 травня 2017 року зазначено, що ОСОБА_2, являючись депутатом Жмеринської міської ради 7 скликання, в приміщенні Жмеринської міської ради, розташованої за адресою: Вінницька область, м.Жмеринка, вул.Центральна, 6.4, 06.03.2017 р. на позачерговій 20 сесії 7 скликання під час голосування по питанню "Про поновлення ОСОБА_3" проголосував за поновлення на посаді свого рідного брата".

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч.2 ст.172-7 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14 липня 2017 року справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю в його діях події і складу цих адміністративних правопорушень.

Не погодившись з таким рішення суду прокурор Британська О.В. подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14.07.2017 року та прийняте нове рішення, яким ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП та накласти стягнення в межах санкції даної статті.

Перевірши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Як зазначено у частині першій статті 250 КУпАП прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення окрім іншого має право оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення. Частиною другою цієї норми визначено, що при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9 цього Кодексу, участь прокурора у розгляді справи судом є обов'язковою.

Разом з тим, згідно ч.1 ст.287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Відповідно до ч.5 ст.7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч.1 ст.287 та ч.5 ст.7 КУпАП кореспондуються з положеннями п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до якого однією із функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені статтею 26 даного Закону і спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Однак, згідно змісту оскаржуваної постанови, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП закрита, заходів примусового характеру, пов'язаного з обмеженням особистої свободи громадянина, до ОСОБА_2 не застосовано. Тобто, в даному випадку прокурор не наділений функцією нагляду у відповідності до ч.5 ст.7 КУпАП та не має повноважень на оскарження судового рішення згідно ч.1 ст.287 КУпАП та ч.2 ст.294 КУпАП.

Що стосується посилань прокурора на ст.250 КУпАП як на правову підставу звернення з апеляційною скаргою, то суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити наступне.

Ухвалою Конституційного Суду України від 08.12.2015 за №49-у/2015 встановлено неузгодженість положень ч.5 ст.7, ст.250, ч.1 ст.287 та ч.2 ст.294 КУпАП щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду у справах про адміністративне правопорушення. При цьому усунення таких розбіжностей може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Таким чином, до вирішення цього питання, суди при розгляді справ повинні керуватися практикою Європейського суду з прав людини (Рішення «Щокін проти України»), де зазначено, що вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Відповідно до ч.2 ст.287 КУпАП, постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена в порядку, визначеному КУпАП.

Такий порядок встановлений ч.2 ст.294 КУпАП, яка є спеціальною нормою, згідно якої постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Зазначений перелік суб'єктів апеляційного оскарження є вичерпним, і прокурор, як учасник провадження у справах про адміністративні правопорушення, виключений із зазначеного переліку суб'єктів апеляційного оскарження шляхом внесення змін у ч.2 ст.294 КУпАП Законом України від 14.10.2014 №1697-УП.

Таким чином, виходячи зі змісту ч.2 ст.294 КУпАП та враховуючи, що апеляційну скаргу подано особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження, вважаю, що вимога прокурора щодо розгляду його апеляційної скарги, в якій ставиться питання про погіршення становища особи, не ґрунтується на вимогах закону, а тому апеляційна скарга прокурора Британської О.В. підлягає поверненню особі, що її подала.

На підставі викладеного, та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Британської О.В. на постанову постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14 липня 2017 року, якою справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю в його діях події і складу цих адміністративних правопорушень - повернути особі, яка її подала.

Постанова суду оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис) В.В. Спринчук

Згідно з оригіналом