АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду м. Києва Васильєва М.А.,

за участю

особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року, якою

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 320 грн. 00 коп.,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді ОСОБА_1. визнаний винуватим в тому, що 2 лютого 2017 року о 14.10 год., керуючи транспортним засобом «Лексус» державний номерний знак НОМЕР_1 в місті Києві по пр.. Лобановського, 148, з явними ознаками алкогольного сп'яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, нестійка хода, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження постанови суду першої інстанції, скасувати постанову та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, зазначає, що апеляційну скаргу першочергово направлено на адресу Апеляційного суду міста Києва помилково в межах строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 28 лютого 2017 року, доказом чого є фіскальний чек поштового відділення та опис, вкладення у цінний лист від 9 березня 2017 року.

Вимоги апеляційної скарги представник ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права та невірно застосував норми матеріального права, що потягло за собою однобічне та неповне з'ясування судом всіх фактичних обставин справи.

Так, повістку про виклик до суду ОСОБА_1 не отримував, а в день засідання Голосіївського районного суду м. Києва на території України взагалі не перебував, що підтверджується відміткою в закордонному паспорті ОСОБА_1 про його виліт з міжнародного аеропорту «Бориспіль» 28 лютого 2017 року.

Таким чином, суд першої інстанції не надав можливості реалізувати права ОСОБА_1, передбачені ст. 268 КУпАП.

Крім того, захисник посилається на те, що суддею, всупереч вимог ст.. 252 КУпАП, не забезпечено всебічний, повний та об'єктивний розгляд справи, не допитані свідки, не заслухані пояснення ОСОБА_1, а тому, на думку захисника, ОСОБА_1. незаконно притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також захисник зазначає про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог закону. Так, в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» відсутні пояснення ОСОБА_1 та відсутні відомості, що він відмовився від дачі пояснень.

У зв'язку з допущеними у справі порушеннями, вважає, що постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду захисником подана заява про скасування постанови суду та закриття провадження у справі у зв'язку із закінченням на момент розгляду апеляційним судом справи строків накладення адміністративного стягнення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1, його захисника, свідка, дослідивши матеріали справи та додаткові докази, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова Голосіївського районного суду м. Києва, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення, винесена 28 лютого 2017 року (ас. 7).

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга на постанову суду подана поштовим відправленням 9 березня 2017 року, тобто, в межах строку, встановленого законом, на апеляційне оскарження (ас. 13-25), а тому строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року не пропущений.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, вважаю, що висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим та підтверджуються наявними у справі доказами: протоколом про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, відповідно до якого встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 1); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, відповідно до яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на алкотестері «Драгер» та в медичній установі (ас. 3-4), розпискою ОСОБА_1, якою підтверджується факт залишення на місці транспортного засобу, яким він керував, за визначеною адресою (ас. 2).

Також під час апеляційного розгляду допитана працівник поліції ОСОБА_8, яка пояснила, що під час несення служби в Голосіївському районі м. Києва з напарником звернули увагу на автомобіль «Лексус», водій якого при перестроюванні не вмикав повороти, а, крім того, автомобіль мав пошкодження. Зупинивши зазначений автомобіль та спілкуючись із водієм, було видно, що він знаходиться в стані алкогольного сп'яніння. На її прохання вийти з автомобілю, водій фактично з нього вивалися, не міг стояти на ногах. На її питання, чи вживав він сьогодні алкогольної напої водій відповів: «Подивіться на мене. Звичайно вживав». Побоюючись, щоб водій не впав на проїзну частину дороги, його відвели до бордюру. Водій надав документи на автомобіль. Пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою алкотестеру та в медичній установі водій відмовився. Після цього вона зупинила двох осіб, які погодилися бути свідками, в присутності яких роз'яснила водієві вимоги закону щодо проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, а також наслідки відмови від проходження такого огляду. Водій в присутності двох свідків відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на алкотестері «Драгер» та в медичній установі. Оскільки оглядом не був встановлений стан алкогольного сп'яніння, нею у протоколі зазначені були ознаки алкогольного сп'яніння, які були виявлені у водія. Водієм був викликаний драйвер.

Обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, пояснення свідків, наявні в матеріалах справи, та дані під час апеляційного розгляду, підтверджуються відеозаписом, наданим Управлінням патрульної поліції у м. Києві, який переглянутий під час апеляційного розгляду та відповідно до якого працівник поліції, зупинивши автомобіль під керуванням ОСОБА_1, повідомила про причини зупинки: механічні пошкодження автомобіля, пошкоджений номерний знак. На пропозицію вийти з автомобіля та надати документи, ОСОБА_1 «виходить» з автомобіля, пояснюючи, що виїжджав із двору та пошкодив автомобіль. Внаслідок того, що ОСОБА_1 хитається, поліцейська пропонує йому триматися за автомобіль та пройти до бровки, щоб не впасти на дорогу. На запитання поліцейської ОСОБА_1 підтвердив, що вживав алкоголь. Працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти на місті огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», на що ОСОБА_1 відмовився. Після цього ОСОБА_1 запропоновано проїхати до медичного закладу для проведення огляду на стан сп'яніння, на що також була отримана відмова. Поліцейською ОСОБА_1 роз'яснюються наслідки відмови від проходження, після чого поліцейська зупиняє людей, пропонуючи їм бути свідками. Двоє із зупинених погоджуються. В присутності свідків, особа яких встановлено поліцейською, ОСОБА_1 знову пропонується проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», на що отримана відмова останнього. Після цього поліцейська пропонує проїхати до медичного закладу для проведення такого огляду, на що ОСОБА_1 знову відмовляється, після цього поліцейська роз'яснює про відповідальність за відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп'яніння, на що ОСОБА_1 повідомлено, що йому це все зрозуміло.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, про те, що суд розглянув скаргу за відсутності ОСОБА_1, який перебував поза межами України, є слушними. Проте, під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 на обґрунтування своєї позиції надані пояснення з приводу обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, про те, що він себе погано почував, в повному обсязі спростовуються сукупністю наявних у справі та досліджених судом апеляційної інстанції доказів.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, і підстави для її скасування відсутні.

Доводи захисника про те, що на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції спливли строки, передбачені ст.. 38 КУпАП, у зв'язку з чим захисник просив скасувати постанову та закрити провадження, є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки у справі до закінчення строків, передбачених ст.. 38 КУпАП, прийняте рішення, яке на даний час переглядається апеляційним судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 28 грудня 2017 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 320 грн., - залишити без змін, апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва М.А. Васильєва