П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2017 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу представника Київської міської митниці ОСОБА_2 на постанову судді Солом'янського районного суду міста Києва від 31 березня 2017 року щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина Російської Федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

про закриття провадження у справі про порушення митних правил, передбачених ст. 472 Митного Кодексу України за відсутності складу адміністративного правопорушення, -

за участю захисника особи, щодо

якої провадження у справі закрите ОСОБА_5,

представника митниці Куликова М.М.

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0745/10000/16 від 13 листопада 2016 року ОСОБА_3 в порушення вимог ст. 472 МК України, не задекларовано товари, що переміщуються через митний кордон України, тобто не заявлені за встановленою формою точні та достовірні відомості про товари, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Постановою Солом'янського районного суду міста Києва від 31 березня 2017 року провадження у справі про порушення митних правил, передбачене ст. 472 МК України ОСОБА_3 закрите за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду мотивована тим, що з матеріалів справи вбачається, що представлений органом доходів і зборів висновок мистецтвознавчої експертизи від 07 лютого 2017 року, засвідчує, що лише частина вилучених у ОСОБА_3 об'єктів, а саме, нагороди,зазначені у пунктах № 5,6,7,8,9,10,14,15, а також медаль «За Победу над Германией», що зазначено у пункті 18, мають культурну цінність, як об'єкти матеріальної культури, що мають історичне значення.

В той же час, в матеріалах справи відсутні докази, які б давали достатні підстави для висновку, що ввезені ОСОБА_3 предмети, що відносяться до колекції орденів та медалей радянського періоду, останній мав намір використати на території України, відтак суд вважає прийнятним твердження представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, про те, що зазначені предмети переміщувались через територію України транзитом.

Суд першої інстанції звертає увагу на те, що відповідно до висновку мистецтвознавчої експертизи від 07 лютого 2017 року, орієнтовна вартість нагород складає 117668 грн. 46 коп. (4600 доларів США), разом з цим, у даному висновку відсутні об'єктивні дані, на яких ґрунтується визначення зазначеної вартості, його дослідницька частина викладена у формі таблиці, яка обмежується відомостями про назву предмету з коротким його описом та орієнтовну вартість.

Крім того, в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують компетентність провідного фахівця відділу контролю за переміщенням культурних цінностей через митний кордон Департаменту культури Київської міської державної адміністрації ОСОБА_8 у розрізі його кваліфікації та спеціальності, зокрема, щодо визначення вартості предметів, які були об'єктами мистецтвознавчої експертизи, відтак суд його визнає неналежним доказом на підтвердження вартості вилучених у ОСОБА_3 предметів.

В апеляційній скарзі представник Київської міської митниці просить постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 Митного кодексу України та накласти на нього адміністративне стягнення, відповідно до санкції цієї норми закону.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає, що постанова судді районного суду є необґрунтованою, ухваленою всупереч вимог ст. 245 КУпАП та без належного врахування характеру вчиненого правопорушення. Вважає, що суддя безпідставно не прийняв до уваги те, що ОСОБА_3 не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей про культурні цінності, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

В запереченнях на апеляційну скаргу Київської міської митниці представник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 просить постанову суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки апелянт не надав доказів того, які конкретно норми Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» (далі - Закон) було порушено ОСОБА_9

Представник ОСОБА_5 звертає увагу на те, що 17 листопада 2016 року він звернувся до митниці з запитом, в якому просив повідомити, які конкретні норми вищевказаного Закону було порушено ОСОБА_3, проте в листах Київської міської митниці не було надано відповідей на його запит.

У зв'язку з цим, 16 грудня 2016 року він звернувся до Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв з проханням надати науково - правовий експертний висновок з питань, чи існує в нормативних актах України чітко визначений порядок тимчасового ввезення на територію України культурних цінностей або інших цінностей, які перетинають територію України під час слідування до інших країн світу.

Він зазначає, що 22 грудня 2016 року отримав висновок, відповідно до якого станом на 13 листопада 2016 року нормативними актами України не регламентується порядок тимчасового ввезення культурних цінностей фізичними особами, нерезидентами України.

З огляду на викладене, представник ОСОБА_5 вважає, що твердження митниці про порушення ОСОБА_3 норм чинного законодавства є необґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, думку представника Київської міської митниці - Куликова М.М., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, представника особи, щодо якої провадження у справі закрите ОСОБА_5, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_3 за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, суд мотивував його тим, що само по собі віднесення об'єкту, який ввозиться на митну територію України, до культурних цінностей не обумовлює виникнення у особи, яка його ввозить, обов'язку письмового декларування такого об'єкту.

Крім того, вартість нагород, які ввозились на митну територію України, відповідно до висновку мистецтвознавчої експертизи становить 117668 грн. 46 коп., що еквівалентно становить 4600 доларів США по курсу Національного Банку України станом на 13 листопада 2016 року, в той час як положеннями ч. 4 ст. 374 МК України передбачено обов'язкове письмове декларування товару, вартість якого перевищує 10000 євро.

Судом визнано висновок експертизи недопустимим доказом, оскільки він зроблений експертом, який не має на те повноважень.

Відповідно до ст. 486 МК України, завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На думку апеляційного суду, ухвалюючи рішення у справі щодо ОСОБА_3, суд не в повній мірі виконав вимоги закону.

Відповідно до ст. 21 Закону, культурні цінності, що ввозяться в Україну, підлягають реєстрації в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади.

У пунктах пропуску через державний кордон України контроль за ввезення на митну територію України культурних цінностей, зокрема з метою транзиту, здійснюються органами доходів і зборів у формі попереднього документального контролю. Порядок здійснення попереднього документального контролю таких товарів затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до протоколу про порушення митних правил, прибувши в міжнародний аеропорт «Жуляни», громадянин Російської Федерації ОСОБА_3, вибравши червоний коридор проходження митного контролю, заявив про наявність іноземної валюти та двадцяти двох предметів, які мають культурну цінність.

В той же час, під час огляду багажу, було виявлено ще 39 предметів, які ймовірно мають культурну цінність, про наявність яких ОСОБА_3 не заявив.

Відповідно до висновку мистецтвознавчої експертизи, з виявлених та не задекларованих предметів орден Леніна НОМЕР_1, орден Леніна НОМЕР_2, орден Великої Вітчизняної війни першого ступеня НОМЕР_3, орден Великої Вітчизняної війни другого ступеня НОМЕР_4, орден Великої Вітчизняної війни другого ступеня НОМЕР_5, три медалі «За бойові заслуги» НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, медаль «За відвагу» НОМЕР_9, медаль «За победу над Германией» мають культурну цінність, як об'єкти матеріальної культури, що мають історичне значення.

Враховуючи те, що ст. 21 Закону передбачена реєстрація культурних цінностей, що ввозяться в Україну, вказані предмети повинні бути заявлені суб'єктом декларування при перетині митного кордону України.

Представником ОСОБА_3 - ОСОБА_5 під час апеляційного розгляду заявлено, що ОСОБА_3 тимчасово прибув в Україну, оскільки слідував з Російської Федерації до США.

Не заперечуючи факт не декларування предметів, які відповідно до висновку мистецтвознавчої експертизи мають культурну цінність, представник вважає, що вони не підлягають обов'язкову декларуванню, оскільки тимчасово ввезені на територію України. При цьому, він посилається на науково - мистецтвознавчий та науково - правовий консультативний висновок Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв, відповідно до якого станом на 13 листопада 2016 року нормативними актами України не регламентується порядок тимчасового ввезення культурних цінностей фізичними особами, нерезидентами України.

З таким науково - правовим висновком погоджується апеляційний суд.

Проте, стороною захисту не надано доказів на підтвердження того, що вказані державні нагороди СРСР ввозились на митну територію України тимчасово. Та обставина, що власник цих предметів на певний термін прибув в Україну, оскільки мав намір виїхати в подальшому до США, де він постійно проживає, не може бути беззаперечним доказом того, що не задекларовані ним предмети теж тимчасово ввезені на митну територію України.

Навпаки та обставина, що частина колекції держаних нагород була розміщена в ручній кладі і задекларована ОСОБА_3, а про ті предмети колекції, які були в багажі, він не повідомив під час митного оформлення, свідчать про те, що в нього не було цілі їх в подальшому вивозити з України, оскільки в такому випадку їх походження необхідно було пояснювати при перетині митного кордону України.

Цим обставинам суд першої інстанції оцінки не дав.

Щодо висновку мистецтвознавчої експертизи від 07 лютого 2017 року апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 495 МК України, доказом у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Фактичні дані встановлюються, зокрема, висновком експерта.

Положеннями ст. 502 МК України передбачено, що експертом може бути особа, яка має необхідні знання для надання висновку.

Відповідно до ст. 515 МК України проведена експертиза не є судовою експертизою.

Суд апеляційної інстанції, допитавши в суді експерта ОСОБА_8, пересвідчися в тому, що його освіта, вид діяльності, стаж роботи, дає можливість проводити дослідження в області мистецтвознавства.

Крім того, в суді апеляційної інстанції стороною захисту, а також представником митниці отримані відповіді на поставлені перед експертом запитання.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що висновок експерта про те, що зазначені в п.п. 5, 6, 7, 8, 8, 10, 14, 15 експертизи, а також медаль «За Победу над Германией», мають культурну цінність, є належним та допустимим доказом, який в сукупності з іншими доказами має бути оцінений судом.

Оскільки в матеріалах провадження наявні докази того, що ОСОБА_3 під час митного контролю не заявив про всі предмети, які мають культурну цінність: протокол про порушення митних правил, акт проведення огляду ручного багажу, під час якого були виявлені та вилучені державні нагороди СРСР, митна декларація, відповідно до якої ОСОБА_3 заявлено про наявність в нього іноземної валюти та двадцяти двох державних нагород СРСР, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до яких у зв'язку зі втомою він забув про ту частину колекції нагород, яка була розміщена в іншій валізі, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_3 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, а саме недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

В той же час, відповідно до ст. 467 МК України, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення.

Оскільки на час ухвалення рішення апеляційним судом сплинув визначений законом строк накладення адміністративного стягнення, провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. ст. 247 п. 1, 294 КУпАП, ст. 531 МК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Київської міської митниці задовольнити частково.

Постанову судді Солом'янського районного суду міста Києва від 31 березня 2017 року щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про закриття провадження у справі про порушення митних правил, передбачених ст. 472 Митного Кодексу України за відсутності складу адміністративного правопорушення, скасувати.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст. 472 МК України, провадження закрити у зв'язку з закінченням терміну накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун