Справа № 344/7578/17
Провадження № 33/779/296/2017
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Зеленко О. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1, за участю фахівця в галузі права ОСОБА_2, що діє в інтересах ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.06.2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2

притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130, ст. 36 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Цією ж постановою стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді встановлено, що 11.06.2017 о 10 год. 30 хв. в м. Івано-Франківську по вул. С.Бандери, 60, водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом марки ВАЗ 211540 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Від результатів огляду за допомогою алкотестера «Драгер» водій відмовився. Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння в обласному наркологічному диспансері, у лікаря-нарколога водій також відмовився (вул. Млинарська,21 м. Іван-Франківськ). Також, 11.06.2017 о 10 год. 30 хв. в м. Івано-Франківську по вул. С.Бандери, буд. 60, водій ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 211540 д.н.з. НОМЕР_1, перед початком обгону не переконався в тому, що водій ТЗ «Toyota Prado 2.7» ОСОБА_4, який рухався попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту ліворуч, та зіткнувся з ним, в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п.2.9 а), п. 14.2б Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.п. 18-19).

Не погодившись з постановою судді Васютяк Р.Ф. подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати як незаконну, у звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вважає, що суддя, в порушення норм діючого законодавства, спрощено підійшов до розгляду справи. В обґрунтування своїх доводів в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що жодних спиртних напоїв він не вживав, випив за призначенням лікаря лише лікарські препарати, що містили алкоголь. Під час розмови з працівниками поліції, йому було запропоновано пройти огляд за допомогою приладу Драгер, який він пройшов, з результатом тесту 0,80% (проміле), що, зі слів поліції, є станом його перебування в алкогольному спяніння. Апелянт зазначає, що працівникам поліції він повідомив, що «йому невідомо що показує пристрій, алкоголю він не вживав», що, на думку останнього, не є відмовою від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку, тому обвинувачення за п. 2.5 ПДР України є неправомірним, та свідчить про недійсність протоколу про його притягнення до адміністративної відповідальності. Стосовно визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП, апелянт також вважає висновок суду в цій частині безпідставним, оскільки дорожньо-транпортна пригода виникла внаслідок несвоєчасної подачі сигналу водієм автомобілю марки «Тойота Прадо» ОСОБА_4 про його намір повороту ліворуч. Вважає, що суддя належним чином не перевірив протокол про адміністративне правопорушення за вказаним обвинуваченням на його відповідність вимогам ст. 256 КУпАП. Зазначає, що вказаний протокол у порушення вимог закону не мітитьсь як свідків, їх пояснень, так й доказів його вини. Крім того вказує, що суддя безпідставно не дослідив відеоматеріали та покази свідків та помилково в постанові зазначив, що він визнав вину у вчиненому.

В судове засідання апеляційного суду не з'явилась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, від нього не надходило заяви про відкладення розгляду справи.

В судове засідання апеляційного суду з'явився фахівець в галузі права ОСОБА_2, що діє в інтересах ОСОБА_3, якому розяснені права, передбачені ст. 271 КУпАП, та повідомив, що ОСОБА_3 відомо про час слухання справи в суді, підтримав доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, просив постанову судді скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутності події і складу адміністративних правопорушень.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення фахівця в галузі права ОСОБА_2, що діє в інтересах ОСОБА_3, дослідивши доводи апелянта, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши фактичні обставини справи та оцінивши їх у сукупності, доходжу до висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративних правопорушень, передбачених як ст. 124 КУпАП, так й ч. 1 ст. 130 КУпАП, висновки суду належним чином обґрунтовані.

Так, відносно ОСОБА_3 складено два протоколи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол серії БР №218172 від 11.06.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та протокол серії БР №218173 від 11.06.2017 року за ст. 124 КУпАП, які були направлені до місцевого суду в різних провадженнях, та 14.06.2017 року передані в провадження судді Зеленко О.В.

27.06.2017 року вказані протоколи розглянуті в одному судовому засіданні з ухваленням постанови за участю ОСОБА_3 (а.п. 18).

Незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у порушенні ним правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та його відмови як особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Доводи апелянта в частині відсутності доказів його вини в інкримінованих йому правопорушеннях є безпідставними, оскільки його вина у вчиненні правопорушень за ст.124 КУпАП та за ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується відповідними протоколами про адміністративні правопорушення, які були складені уповноваженою на те особою, в тому числі протоколом про адміністративне правопорушення серія БР №218172 про відмову ОСОБА_3 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння за ч. 1 ст. 130 КУпАП був складений у присутності двох свідків, а саме свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з долученням належних доказів винуватості ОСОБА_3, наведеними в оскаржуваній постанові.

Крім того, пояснення вказаних вище свідків, а також пояснення свідка ОСОБА_6, долучені до матеріалів провадження, з підтвердженням ними результатів тесту з показником 0,8 % (проміле), проведеного за допомогою приладу «Драгер» щодо водія ОСОБА_3 (а.п. 4-6).

Згідно вимог діючого законодавства, для проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров'я є дві підстави, а саме незгода водія на проведення огляду на стан сп'яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та незгода водія з його результатами.

Матеріали провадження містять результат тесту щодо ОСОБА_3, проведеного за допомогою приладу «Драгер», з показником 0,8% (проміле), де в графі: «Підпис особи, що тестують» міститься пояснення ОСОБА_3 наступного змісту: «Не згоден» (а.п. 2).

Отже, підставою для проведення огляду на стан алкогольного спяніння у найближчому закладі охорони здоровя, була саме незгода ОСОБА_3 з результатами огляду, проведеного працівниками поліції, про що останнім також зазначено в апеляційній скарзі, зокрема твердження наступного змісту: «..я повідомив, що мені не відомо, що показує пристрій, я не вживав спиртні напої..».

При цьому, водій з власної ініціативи вправі вимагати проходження огляду на стан алкогольного спяніння у найближчому закладі охорони здоров'я, навіть після огляду спеціальними технічними засобами на місці зупинки транспортного засобу.

Вказане прохання ОСОБА_3 стало підставою для його направлення працівниками поліції до закладу охорони здоровя.

Матеріли провадження містять висновок Івано-Франківської обласного наркологічного диспансеру №421 від 11.06.2017 року, підписаний лікарем та засвідчений печаткою, згідно якого, ОСОБА_3 відмовився від медичного огляду (а.п. 7).

Як вбачається, вказаний висновок містить підпис ОСОБА_3, тому доводи апелянта в частині неправомірності складання працівниками поліції протоколу про порушення ним вимог п. 2.5 ПДР України, тобто його відмова від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, при наявності в матеріалах провадження результатів тесту його освідчення на стан алкогольного спяніння за допомогою приладу «Драгер», не є слушними.

З наведеного вбачаться, що працівники поліції діяли відповідно до вимог п. 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року, та саме незгода водія з результатами тесту з використанням спеціальних технічних засобів - «Драгер», на місці зупинки транспортного засобу, та подальша відмова від огляду на стан спяніння закладі охорони здоровя, дали їм законну підставу для складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 саме за його відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, що є порушенням ОСОБА_3 саме п.2.5 ПДР України.

Таким чином, доходжу висновку про відповідність проведеного працівниками поліції огляду на стан спяніння щодо ОСОБА_3, вимогам, що містяться в ст. 266 КУпАП.

Безпідставними слід визнати і доводи скарги про те, що постанова судді ґрунтується на протоколах, які були складені працівниками поліції з численними порушеннями вимог законодавства, зокрема Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, оскільки за результатами апеляційного розгляду не встановлено даних, які б свідчили про наявність істотних порушень вимог законодавства або відомчих нормативних актів при складанні відповідних протоколів, у тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого за ст. 124 КУпАП.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.

Наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується даними протоколу, схемою місця ДТП від 11.06.2017, а також поясненнями осіб, що містяться в матеріалах провадження.

Так, з пояснень учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4, наданих ним працівникам поліції 11.06.2017 року, вбачається, що він увімкнув показник лівого повороту та почав повільно повертати ліворуч, в цей час в дзеркало бокового виду нікого не бачив. Водій ОСОБА_3 скоїв обгін його автомобіля по зустрічній смузі, перетнувши подвійну смугу та зупинився попереду його автомобіля на зустрічній смузі. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Додав, що від водія ОСОБА_3 відчувався різкий запах алкоголю, внаслідок чого працівниками поліції проводився огляд останнього на стан спяніння за допомогою алкотесту, показник якого дорівнювався 0,8 проміле. Водій відмовився від результату огляду, після чого був доставлений в наркодиспансер (а.п. 6).

ОСОБА_6 в своїх поясненнях від 11.06.2017 року, наданих працівникам поліції показав, що він був пасажиров в автомобілі під керування ОСОБА_3, автомобіль якого рухався в крайній лівій смузі на дорозі із двома смугами руху в одному напрямку. Він бавчив як водій марки «Тойота» почав з крайньої правої смуги повертати ліворуч в той момент, коли обидва автомобіля майже порівнялись один до одного, та з метою уникнення зіткнення водій ОСОБА_3 різко повернув ліворуч, проте відбулось зіткнення (а.п. 5).

Свідок ОСОБА_5, яка була на пасажирському судді в салоні автомобіля марки «Toyota Prado 2.7» під керуванням водія ОСОБА_4, яка повідомила, що при здійснені повороту автомобіля ліворуч вона відчула удар з іншим автомобіля під керуванням ОСОБА_7, який намагався здійснити обгін їх автомобіля перетнувши подвійні суцільні смуги руху, внаслідок чого опинився попереду їх автомобіля. Також підтвердила факт проведення огляду працівниками поліції на місці зупинки на стан алкогольного спяніння водія ОСОБА_3 та подальшу відмову останнього від результатів цього огляду у виді 0,8 проміле і його направили до медичного закладу. (а.п. 4).

Водій ОСОБА_3 в своїх поясненнях від 11.06.2017 року, наданих працівникам поліції, вказав, що його автомобіль рухався по лівій смузі руху, в той час як праворуч від нього рухався автомобіль марки «Тойота Прадо», водій якого ОСОБА_4, різко повернув ліворуч, що призвело до зіткнення (а.п. 3).

Протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП складені з дотриманням вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, та містять в собі всі необхідні відомості, а тому суддя місцевого суду обґрунтовано визнав відомості, що у них містяться, як докази у справі про адміністративні правопорушення.

Крім того, як вбачається з протоколів про адміністративне правопорушення, зауважень чи заперечень до складених протоколів, у тому числі і до протоколу за ст. 124 КУпАП, ОСОБА_3 не висловлював, з вказаним протоколом останній був ознайомлений, про що свідчить його підпис (а.с. 1).

Посилання апелянта на відсутність свідків під час складання протоколу серії БР №218173 від 11.06.2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП не спростовують висновків судді місцевого суду про наявність у діях останнього ознак вказаного адміністративного правопорушення, та не є підставою для сумнівів щодо його змісту, зокрема в частині порушення останнім п. 14.2 б ПДР України, згідно якого, перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч.

З огляду на викладене, рішення суду про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч. 1 ст.130 КУпАП ухвалене на підставі належних, достатніх та допустимих доказів, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Доводи апелянта в частині не дослідження судом відеоматеріалів, є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки жодних відеозаписів до матеріалів провадження не долучено, та учасниками судового провадження не заявлялось будь-яких клопотань щодо їх наявності або необхідності у їх витребуванні та дослідженні.

Твердження апелянта про те, що в дорожньо-транспортній пригоді також винуватий водій транспортного засобу «Toyota Prado 2.7» ОСОБА_4, який рухався попереду водія ОСОБА_3 по тій самій смузі та не подав сигналу про намір повороту ліворуч, та внаслідок чого відбулось зіткнення, не протирічить матеріалам справи про адміністративне правопорушення та змісту протоколу за ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, вказане твердження не спростовує висновок суду про наявність в діях ОСОБА_3 порушень правил дорожнього руху, зокрема п. 14.2 б ПДР України, внаслідок якого було вчинено ДТП.

В той же час, в межах оскаржуваного провадження про адміністративне правопорушення неможливо дійти висновку про наявність або відсутність в діях водія ОСОБА_4 порушень правил дорожнього руху, оскільки це можливо лише при наявності протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього, складеного уповноваженою на те особою, та направленого до суду першої інстанції.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права.

Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Стягнення за вчинення адміністративних правопорушень накладено в межах санкцій межах ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та з урахуванням вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП.

За таких обставин, підстави для скасування постанови судді місцевого суду і закриття провадження, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі ОСОБА_3 -відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити..

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.06.2017 року, якою ОСОБА_3 притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130, ст. 36 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло

З оригіналом згідно

Суддя: В.В. Повзло