Справа № 344/6946/17
Провадження № 33/779/286/2017
Категорія ст.130 ч.1,,ст. 185 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Деркач Н. І.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Васильєв О.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 червня 2017року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, громадянина України,-

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст. 185 КУпАП та на підставі ст.36 КУпАП остаточно визначено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 320 грн.,-

в с т а н о в и в:

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 червня 2017року ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що 29 травня 2017 року о 03-05 год. в м. Івано-Франківську керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від медичного огляду лікаря-нарколога у ОНД відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Крім того, ОСОБА_2 29 травня 2017 року о 03-00 год. в м. Івано-Франківську по вул. Франка під час проходження тесту на факт вживання алкогольних напоїв почав вести себе неадекватно, голосно кричати, розмахувати руками, у зв'язку з чим була вибита нагрудна камера та ліхтарик, також висловлювався нецензурною лексикою в сторону працівників патрульної поліції.

На вказану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій вважає постанову суду незаконною, у зв'язку із тим, що в його діях відсутній склад та сама подія адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП.

Вказує на те, що свою вину у вчиненому не визнав, так як 29.05.2017 року, з метою уникнення інцидентів, він вирішив викликати з радіо служби таксі додаткового водія, щоб той доставив його та його транспортний засіб на вул.Франка, 6, де ОСОБА_2 працює. Після того як приїхав водій таксі, ОСОБА_2 сів на заднє сидіння автомобіля, а його товариш ОСОБА_7 на переднє сидіння поруч з водієм таксі. Приїхавши на вул .І.Франка, 6, та припаркувавши автомобіль, вони вийшли з автомобіля, де ОСОБА_2 оплатив водію таксі його послуги, після чого той пішов у невідомому їм напрямку.

Зазначає, що він заперечив керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, але з метою уникнення будь-якого непорозуміння з боку працівників поліції надав їм документи на автомобіль та посвідчення водія.

Працівники поліції діяли не в межах своїх повноважень, необґрунтовано застосовували фізичну силу до нього, а в подальшому у всіх його заявах щодо надання медичної та юридичної допомоги, йому було безпідставно відмовлено.

Одночасно, працівники поліції при здійсненні ними службових обов'язків використовують засоби фото та відео-фіксації порушень, тому вказані дані цифрових приладів не були витребувані судом для огляду з метою встановлення істини по справі.

Просить постанову суду скасувати , а провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю події і складу правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав вимоги апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.245 КУпАП суд зобов'язаний всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її у точній відповідності з законом.

Згідно ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться щодо особи правопорушника і в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Як вбачається зі змісту постанови судді, суд визнаючи доведеним факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, цих вимог закону не дотримався.

Статтею 185 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 0511від 29.05.2017 року вбачається, що ОСОБА_2 29.05.2017 р. біля 03 год.20 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Франка під час проходження на факт вживання алкогольних напоїв почав вести себе неадекватно, голосно кричати,розмахувати руками в зв'язку з чим була вбита нагрудна камера та ліхтарик, також висловлювався нецензурною лексикою в сторону працівників патрульної поліції.

Відповідно до Постанови ПВС України N 8 від 26.06.92р. «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров'я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов'язків або відмова виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути конкретизовано які саме законні вимоги були висунуті працівниками поліції і в чому саме проявляється злісність непокори.

Однак, при дослідженні вищевказаного протоколу встановлено, що у ньому не розкрито об'єктивної сторони правопорушення, суть адміністративного правопорушення не викладена.

Зокрема, в порушення вимог ст.256 КУпАП, в протоколі не вказано в чому саме проявлялась злісна непокора порушника, яка законна вимога була висунута працівниками поліції до ОСОБА_2, яку він в подальшому не виконав та не надано будь-яких фактичних даних, які б вказували на наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП в поведінці ОСОБА_2

Наведені обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, який в порушення вимог ст.280 КУпАП не з'ясував чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, не з'ясував інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП не ґрунтується на зібраних матеріалах справи.

Крім того, факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи. Оскільки, в матеріалах справи відсутні належні докази вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, постанова суду в цій частині підлягає скасуванню, а провадження у справі слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.ю'130 КУпАП та призначив йому справедливе стягнення, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Постанова суду в цій частині відповідає вимогам ст.283 КУпАП, містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доводиться матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №1218151 від 29.05.2017 року та іншими матеріалами адміністративною справи.

Суд першої інстанцію обґрунтовано вказав на те, що доводи ОСОБА_2 про те, що він не знаходився за кермом автомобіля спростовуються сукупністю доказів, які містяться в матеріалах справи.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №1218151 від 29.05.2017 року 03 год.05 хв., ОСОБА_2. керував автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка,що не відповідає обстановці. Від медичного огляду у лікаря-нарколога з ОНД відмовився.

З рапорту інспектора БУПП в м.Івано-Франківську лейтенанта поліції В.В. Сивків від 29.05.2017р. вбачається, що саме ОСОБА_2 знаходився за кермом автомобіля, після зупинки транспортного засобу, надав документи для перевірки та погодився пройти тест на визначення стану алкогольного сп'яніння на місці в присутності двох свідків. Однак, під час проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_2 почав відмовлятись від огляду на місці зупинки транспортного засобу, а потім і в медичному закладі, куди його було доставлено примусово.

Так, відповідно до вимог ч.3 ст.266 КУпАП У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо

перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Таким чином, вищевказаним законом встановлено право особи відмовитись від проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів у тому випадку коли такий огляд проводиться поліцейським і вимагати проведення огляду в медичному закладі.

Однак, законом не передбачено право особи відмовитись від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів в закладі охорони здоров'я і така відмова є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Зокрема, відповідно до Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 395 від 29.05.2017р. ОСОБА_2 відмовився від огляду в медичному закладі.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення і допомагає всебічно, повно і об'єктивно дослідити обставин справи в їх сукупності.

В судовому засіданні апеляційної інстанції за клопотанням ОСОБА_2 були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників патрульної поліції, які причетні до складання протоколу про адміністративне правопорушення і на яких зафіксовані обставини щодо адміністративного правопорушення, які повністю узгоджуються з іншими доказами по справі і свідчать про те, що ОСОБА_2 відмовився від медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, який йому пропонувалось пройти у встановленому законом порядку.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого переконання, що своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не має значення чи дійсно знаходилась особа, яка відмовилась від медичного огляду у стані алкогольного сп'яніння чи була у тверезому стані, оскільки адміністративна відповідальність настає за відмову від медичного огляду.

Так, у разі невиконання вимог п.2.5 ПДР України, законом передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, наркотичного чи іншого сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення обрано ОСОБА_2 в мінімальних межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП та відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляції ОСОБА_2 про невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, проаналізувавши сукупність досліджених апеляційним судом доказів по справі, апеляційний суд вважає, що постанова суду підлягає зміні в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП і провадження у справі в цій частині необхідно закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, а постанову суду в частині визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначення йому адміністративного стягнення за вказане правопорушення необхідно залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 червня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130, ст. 185 КУпАП змінити в частині визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Закрити провадження про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.185 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Виключити з постанови судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 червня 2017 року посилання на те, що остаточне стягнення призначене ОСОБА_2 підставі ст.36 КУпАП.

В решті постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 червня 2017 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін і вважати, що вказаною постановою він визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області О.П. Васильєв