АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/1514/2017 Постанова винесена суддею Шестаковською Л.П.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Стаханов Луганської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (гурт.) та проживає за адресою: АДРЕСА_2,

на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 24 травня 2017 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 24 травня 2017 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1

ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 грн.

Як встановив суддя місцевого суду, ОСОБА_2 03 березня 2017 року о 23 год. 15 хв., рухаючись по пр. Героїв Сталінграда, 16-В в м. Києві, керувала автомобілем марки «Lexus RX 350», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто скоїла правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на необґрунтованість і незаконність постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 24 травня 2017 року, просить її скасувати та закрити провадження в справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно неї у зв'язку з відсутністю доведених ознак і складу адміністративного правопорушення.

За доводами апеляційної скарги, суд не звернув увагу на те, що працівники поліції в порушення Інструкції "Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція), вимагали проходження огляду, без наявності у неї жодних ознак алкогольного сп'яніння, що підтверджується дослідженим у судовому засіданні відеозаписом з місця події.

До того ж, як зазначає апелянт, поліцейськими не було виконано п. 9 Інструкції, за яким з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Крім того, на думку апелянта, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за відмову водія пройти огляд на стан сп'яніння, поліцейським при формулюванні суті адміністративного правопорушення, у протоколі необхідно було вказати не про порушення водієм вимог п. 2.5 ПДР України, що є бланкетною правовою нормою, тобто не встановлює процесуального порядку проходження огляду водієм, а про порушення п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок), отже протоколом про адміністративне правопорушення фактично не підтверджується подія і склад адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 на підтримку апеляційних вимог, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи скарги, прихожу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у

ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_2 слідує, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.

З провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 вбачається, що суддя місцевого суду при її розгляді вислухав пояснення порушниці, свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, дослідив письмові докази і відеоматеріали, та, проаналізувавши у постанові всі докази, повно та всебічно з'ясував обставини вчиненого правопорушення, надав усім доказам об'єктивну оцінку з належним обґрунтуванням неприйняття доводів ОСОБА_2, отже дійшов правильного висновку про наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому судове рішення, всупереч твердженням апелянта, є належно обґрунтованим та відповідає вимогам закону.

Виходячи з положень статті 130 КУпАП, якими визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення, зокрема й відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2. у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на доказах у справі, оскільки підтверджується даними, які містяться:

- впротоколі про адміністративне правопорушення серія БР № 126566 від 03 березня 2017 року, складеному уповноваженою на те особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, в якому вказано, що 03 березня 2017 року о 23 год. 15 хв. в м. Києві по пр. Героїв Сталінграда, б.16-В, ОСОБА_2 керувала автомобілем НОМЕР_2, з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці; від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків (а.с. 1);

- уписьмових поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_2 03 березня 2017 року о 23 год. 30 хв. в м. Києві по

пр. Героїв Сталінграда, 14-Б від проходження огляду на стан сп'яніння (а.с. 2);

- урапорті інспектора патрульної поліції Вовк Н.А. щодо обставин пригоди, за змістом якого 03 березня 2017 року о 23 год. 15 хв. був зупинений транспортний засіб «Lexus RX 350», д.н.з. НОМЕР_1, з підстав перебування марки вказаного автомобіля в орієнтуванні; під час спілкування з водієм ОСОБА_2 у неї були виявлені ознаки сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, проте від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, а також від підписів в протоколі водій ОСОБА_2 відмовилася; на прохання, запитання та зауваження інспекторів патрульної поліції не реагувала, постійно задавала одні і ті ж запитання, на які неодноразово отримувала відповідь (а.с. 3);

- у відеозапису з нагрудної камери/відеореєстратора поліцейського, який достатньо повно відображає події, що відбувалися 03 березня 2017 року за участю ОСОБА_2, в тому числі й доводить, що водій в присутності двох свідків на неодноразові пропозиції поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки або в медичній установі, з огляду на очевидність у неї ознак алкогольного сп'яніння, відмовилася, при цьому працівники поліції неодноразово пояснювали водію причини зупинки транспортного засобу (а.с. 33);

- упоясненнях в судовому засіданні свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які підтвердили факт відмови ОСОБА_2 03 березня 2017 року в м. Києві по пр. Героїв Сталінграду, 14-Б. від проходження огляду на стан сп'яніння (а.с. 42-43).

Отже, суддя місцевого суду, за відсутності будь-яких доказів, які б свідчили про недотримання поліцейськими Інструкції "Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", всупереч тверджень апелянта, правильно встановив фактичні обставини правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у його вчиненні. Підстав вважати рішення судді місцевого суду таким, що постановлено без дотримання вимог ст. 245, 278, 280 КУпАП, у суду апеляційної інстанції немає.

Доводи ОСОБА_2 про те, що дії працівників поліції щодо зупинки її транспортного засобу і вимагання проходження огляду, без наявності у неї жодних ознак алкогольного сп'яніння, були незаконні, не заслуговують на увагу, оскількиспростовуються доказами у провадженні.

Враховуючи відмову ОСОБА_2 від будь яких оглядів (за допомогою спеціального технічного засобу або в закладі охорони здоров'я) є безпідставними твердження апелянта про недотримання поліцейськими п. 9 Інструкції, відповідно до якого, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Посилання ж апелянта на те, що як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові судді місцевого суду фактично не викладено суті адміністративного правопорушення, також є непереконливим, оскільки п. 2.5 ПРД України передбачає обов'язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а відтак відмова від проходження такого огляду, що є порушенням п. 2.5 ПДР України, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Виходячи з обставин справи, характеру вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху та є умисним, особи ОСОБА_2, суддя Оболонського районного суду м. Києва, дотримуючись вимог ст. 33 КУпАП, обґрунтовано визначив вид та розмір адміністративного стягнення, з огляду на санкцію ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи, що апеляційним переглядом справи стосовно ОСОБА_2 не встановлено порушення суддею місцевого суду норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, висновки судді місцевого суду в постанові від 24 травня 2017 року відповідають фактичним обставинам справи і не спростовуються доводами апеляційної скарги, вважаю постанову судді Оболонського районного суду м. Києва щодо ОСОБА_2 законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування та закриття провадження в справі, про що йдеться в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 24 травня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва О.П. Павленко