Справа №591/336/17 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Шершак М. І.
Номер провадження 33/788/182/17 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року суддя Апеляційного суду Сумської області Рунов В. Ю. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 14 квітня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканцю АДРЕСА_1

за ч.1 ст.130 КУпАП призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, -

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки суддя розглянув справу без його участі, чим порушив право на захист. Також зазначає, що він не керував автомобілем.

Постановою судді Зарічного районного суду м. Сум від 14.04.2017 ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того, постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 320 грн. судового збору.

Відповідно до постанови судді ОСОБА_3 16.01.2017 близько 23-05 години по вул. Харківській, 2/1 в м. Суми керував транспортним засобом ГАЗ 24 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що вказана вище апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.285 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, згідно ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_3 не був присутнім під час розгляду справи та ухвалення суддею рішення, копію постанови судді отримав лише 20.04.2017, а тому, зважаючи на те, що він не мав можливості своєчасно подати апеляційну скаргу на цю постанову, то строк на апеляційне оскарження даного рішення судді суду першої інстанції підлягає поновленню, оскільки він був пропущений з поважних (об'єктивних) причин.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Розглядаючи протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 144025 від 16.01.2017 суддя суду першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_3 в порушення вимог п.2.9а ПДР України керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Зазначені висновки судді відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на досліджених та перевірених в суді доказах.

Як було встановлено в ході апеляційного розгляду даної справи, 16.01.2017 близько 23-05 години водій ОСОБА_3 по вул. Харківській в м. Суми керував транспортним засобом - автомобілем ГАЗ 24 д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України.

Вказані обставини об'єктивно підтверджуються, крім зазначеного вище протоколу про адміністративне правопорушення, іншими доказами у справі, зокрема висновком Сумського обласного наркологічного диспансеру (а.с.2), згідно якого ОСОБА_3 на час медичного огляду о 23-40 годині 16.01.2017 перебував у стані алкогольного сп'яніння (акт медичного огляду № 293 (а.с.16); письмовими поясненнями самого ОСОБА_3, викладеними ним власноруч у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що він випив 100 г горілки (а.с.1), а також відеозаписами з нагрудних відеокамер (відео-реєстратора) працівників патрульної поліції, згідно яких транспортним засобом ГАЗ 24 д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Харківській в м. Суми 16.01.2017 о 23-05 годині керував саме ОСОБА_3, який виявив бажання пройти огляд на стан сп'яніння в СОНД.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, керуючись законом, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 про порушення його права на захист, оскільки розгляд справ відбувся без його участі, то вони є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3 надійшов до суду першої інстанції 20.01.2017 і його розгляд в суді був первісно призначений працівниками поліції на 26.01.2017, про що ОСОБА_3 був повідомлений під розпис.

25.01.2017 від ОСОБА_3 до суду надійшло письмове клопотання про ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення (а.с.6).

Наступний розгляд справи був призначений судом на 09-40 годину 16.02.2017, але судове засідання не було закінчено через письмові заяви останнього від 31.01.2017 про надання йому можливості отримати правову допомогу адвоката та від 15.02.2017, в якій останній просив відкласти розгляд справи, оскільки знаходився на стаціонарному лікуванні (а.с.9, 13).

07.02.2017 ОСОБА_3 уклав договір про надання правової допомоги із адвокатом Осмоловським В.А. (а.с.8).

В подальшому судові розгляди призначалися на 27.02.2017 та 04.04.2017, однак кожного разу вони відкладалися за заявою ОСОБА_3 у зв'язку із знаходженням його на стаціонарному лікуванні.

Судове засідання 10.04.2017 також не відбулося, а в наступне судове засідання о 09-00 годині 14.04.2017 ОСОБА_3 був викликаний телефонограмою, в яке останній теж не з'явився та не надав суду будь-яких даних, що підтверджують причини неявки.

Суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_3, оскільки він був своєчасно сповіщений про місце і час розгляду справи і від нього не надійшло обґрунтованого клопотання про відкладення розгляду справи, що допускається згідно ст.268 КУпАП.

При цьому, згідно довідок КЗ Сумської обласної ради «Сумський обласний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення» за № 233 від 10.04.2017 та № 248 від 14.04.2017 ОСОБА_3 звертався за медичної допомогою в поліклінічне відділення 30.03.2017, 11.04.2017 та 14.04.2017, та на стаціонарному лікуванні у цей період часу не перебував.

Згідно виписки із медичної картки хворого ОСОБА_3 був госпіталізований 14.02.2017 та виписаний 01.03.2017, що свідчить про те, що 04.04.2017 він міг бути присутнім в судовому засіданні.

Надана ОСОБА_3 довідка від 14.04.2017 за № 98 про те, що він знаходився на амбулаторному прийомі у лікаря не може бути взята до уваги як поважна причина неявки в судове засідання у зв'язку тим, що на момент розгляду справи в матеріалах цього документа не було, а тому і розгляд справи відбувся без ОСОБА_3, що жодним чином не впливає на законність прийнятого суддею рішення, оскільки ним була дотримана процедура судового розгляду.

Крім того, вказані вище обставини та процесуальна поведінка ОСОБА_3 у даній справі про адміністративне правопорушення протягом всього часу її розгляду з моменту надходження протоколу в суд першої інстанції до розгляду апеляційної скарги останнього та прийняття остаточного рішення, на думку апеляційного суду, певним чином свідчать про його зацікавленість в розгляді справи поза межами встановленого законом строку, який закінчувався 16.04.2017. Навіть 14.04.2017 ОСОБА_3 знаходився на прийомі у лікаря саме в той час, на яке було призначено судове засідання.

Враховуючи зазначені вище обставини, неналежну процесуальну поведінку ОСОБА_3 та його численні ігнорування судового розгляду, який на неодноразові виклики апеляційного суду в установленому законом порядку також в судові засіданні не з'явився, практику Європейського суду з прав людини щодо оцінки поведінки особи та її вплив на тривалість розгляду справи, вважаю, що суддею суду першої інстанції не були порушені процесуальні права ОСОБА_3, в тому числі і право на захист, оскільки розгляд справи відкладався достатню кількість разів за заявами останнього для забезпечення його участі та участі його захисника в судовому провадженні в справі про адміністративне правопорушення.

Зокрема, у своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 §1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р., не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст.6 §1 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини»).

Як зазначалося вище, будучи неодноразово викликаним в установленому законом порядку до апеляційного суду для з'ясування фактичних обставин правопорушення, підтвердження чи спростування доводів апеляційної скарги (власних показань) ОСОБА_3 в судове засідання жодного разу не з'явився та не повідомив суд про поважність причин своєї неявки, а тому його доводи про те, що він транспортним засобом не керував, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Таким чином, приходжу до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення був розглянутий суддею суду першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, які у своїй сукупності і взаємозв'язку разом з іншими доказами, дослідженими апеляційним судом, є достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, при розгляді справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3 суддею суду першої інстанції в повному обсязі були дотримані положення ст.ст.268, 279 і 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 строк подачі апеляційної скарги на постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 14 квітня 2017 року.

Постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 14 квітня 2017 року відносно ОСОБА_3 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіРунов В. Ю.