Номер провадження: 33/785/1162/17
Номер справи місцевого суду: 522/9034/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Толкаченко О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Толкаченко О.О., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні його апеляційну скаргу на постанову судді Приморського районного суду м.Одеси від 06 червня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 і Петрова, 63, к.1 кв.100

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Вирішено питання про стягнення судового збору.

Відповідно до оскаржуваної постанови суду, ОСОБА_2 05 травня 2017 року о 20 годині 00 хвилин в місті Одеса, по вулиці Площа Віри Холодної 1/1, керуючи автомобілем BMW державний номер СВ 5830ВН, не зупинив негайно свій транспортний засіб та не залишився на місці дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.10 «Правил дорожнього руху України», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та провадження у справі закрити в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Крім того, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду, як такого, що пропущений з поважних причин.

Зазначає, що посилання судді про те, що ОСОБА_2 не зявився в судове засідання з розгляду його справи не відповідає дійсності, оскільки він та його захисник ОСОБА_3 були присутніми під час розгляду справи, проте суддя навіть не дав їм можливість надати пояснення щодо обставини справи, чим були грубо порушені їх права. ОСОБА_2 зазначає, що він взагалі не зрозумів, що його автомобіль зіткнувся з іншим автомобілем, оскільки після ДТП на його автомобілі були лише незначні, ледь помітні подряпини.

Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у справах про адміністративні правопорушення врегульований чинним Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Так, згідно з вимогами ст.294 ч.2 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що 15 червня 2017 року захисником ОСОБА_2 була подана апеляційна скарга на постанову судді Приморського районного суду м.Одеси від 06 червня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21 червня 2017 року апеляційна скарга була повернута ОСОБА_2, як таку, що подана за межами строку на апеляційне оскарження та без клопотання про його поновлення. Також апеляційний суд вказав на відсутність відповідних документів, які підтверджують повноваження ОСОБА_3, який також підписав зазначену апеляційну скаргу, як представник ОСОБА_2

Проте з матеріалів справи вбачається, що висновок апеляційного суду Одеської області, викладений в постанові від 21 червня 2017 року, є помилковим, оскільки апеляційна скарга була подана у межах строку на апеляційне оскарження, встановлених ст.294 КУпАП, та зазначена апеляційна скарга була складена від імені ОСОБА_2 та особисто ним підписана.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_2, подана ним до суду першої інстанції 15 червня 2017 року, була подана у межах строку на апеляційне оскарження, таким чином суд апеляційної інстанції вважає, що строк на оскарження постанови суду першої інстанції необхідно поновити.

Відповідно до ч.7 ст.294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що при прийнятті оскаржуваної постанови суддя районного суду не виконав вказані вимоги Закону, допустив неповноту судового розгляду, що в свою чергу призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги в частині того, що постанова суду першої інстанції є незаконною, оскільки допущена неповнота судового розгляду призвела до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

В оскаржуваній постанові суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП на підставі доказів, які були ним досліджені, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 234892 від 05.05.2017 року пояснень ОСОБА_2

Проте апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 234892 від 05.05.2017, 05 травня 2017 року о 20:00 годин водій ОСОБА_2, який керував автомобілем BMW, р/н СВ 5830ВН, в м.Одесі по вул. Площа Віри Холодної,1/1, не зупинив негайно свій транспортний засіб та не залишився на місці дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.

ОСОБА_2 в даному протоколі в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зробив власноручний запис, згідно з яким він взагалі не бачив та не відчував зіткнення (а.с.1), а в поясненнях, які додані до протоколу вказав, що, оскільки на його смузі руху знаходилась перешкода, він стояв, очікуючи можливості розпочати рух та здійснити перестроювання у ліву смугу руху. У цей час дуже близько до нього проїхав автомобіль «Suzuki Grand Vitara», який трохи зачепив ліве дзеркало заднього виду на його автомобілі, при цьому він навіть не відчув, що це сталося і на його автомобілі відсутні механічні пошкодження, отримані від цього. Проте, коли він продовжив свій рух, водій автомобілю «Suzuki Grand Vitara» обігнав його за перехрестям та висловив йому претензії щодо пошкодження його автомобілю (а.с.2).

Таким чином, з пояснень ОСОБА_2 вбачається, що він не вважає себе учасником ДТП та взагалі має сумнів, що така подія відбулася.

Між тим з постанови суду вбачається, що ОСОБА_2 не був безпосередньо допитаний судом першої інстанції щодо обставин за яких був складений протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому, суд першої інстанції, посилаючись в постанові на наведені вище пояснення ОСОБА_2, не навів їх аналізу і не зазначив обставин, за яких він дійшов до переконливого висновку про те, як саме ці пояснення викривають ОСОБА_2 у вчиненні ним правопорушення та свідчать про його винуватість.

Згідно з вимогами ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення та інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 234892 від 05.05.2017, 05 травня 2017 року стосовно ОСОБА_2, не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Зокрема, в протоколі зазначено, що ОСОБА_2, рухаючись на своєму автомобілі по вул. Площа Віри Холодної,1/1, не зупинив негайно свій транспортний засіб та не залишився на місці дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.

При цьому в протоколі не зазначено місце, час вчинення зазначеного ДТП, а також не наведено хто є іншим учасником ДТП та, відповідно, потерпілим, інший автомобіль, якому були спричинені механічні ушкодження.

Більш того, апеляційним судом встановлено, що матеріали справи взагалі не містять у собі обєктивних доказів події ДТП, а саме схеми ДТП, протоколу огляду транспортних засобів з описом конкретних механічних ушкоджень, отриманих транспортними засобами внаслідок зіткнення та пояснень іншого водія, який брав участь у дорожньо-транспортній пригоді з зазначенням його анкетних даних.

Апеляційний суд вважає, що зазначені обставини, викликають обєктивні сумніви щодо того чи взагалі мала місце сама дорожньо-транспортна подія до вчинення якої має бути причетним ОСОБА_2

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вище викладених обставин, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 62 Конституції України, статтями 247, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя апеляційного суду Одеської області,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк ОСОБА_2 строк на оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Приморського районного суду м.Одеси від 06 червня 2017 року, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення. передбаченого ст.122-4 КУпАП скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.122-4 КУпАП відносно ОСОБА_2 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_4