33/775/134/2017(м)
264/216/17

33/775/134/2017(м)
264/216/17
Категория: ст. 130 ч.1 КпАП України

П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
06 липня 2017 року м. Маріуполь
Суддя Апеляційного суду Донецької області Топчій Т.В., розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 за участю захисника Чебанова О.О. на постанову судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 березня 2017 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, працюючий Маріупольський порт, слюсарем, мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,-
визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на один рік, -
В С Т А Н О В И Л А:
Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 березня 2017 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчинення адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.1 КпАП України та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на один рік.
В своїй апеляції просить поновити йому пропущений строк на оскарження цієї постанови та постанову суду скасувати. Апелянт зазначає, що пропустив строк на оскарження постанови суду з поважної причини, оскільки коли він прибув до суду, йому повідомили, що справа вже розглянута, та копія відправлена поштовою кореспонденцією. Оскільки він отримав копію лише 28.04.2017 р, то причину пропуску строку оскарження постанови вважає поважною.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що про розгляд справи у суді не був повідомлений належним чином, судове засідання незаконно було проведено без його участі. Таким чином він був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом права, якими наділена особа, а саме знайомитися з матеріалами справи, подавати докази, користуватися правовою допомогою адвоката. З прийнятим рішенням він не згоден, в частині позбавлення його права керування транспортними засобами, оскільки автомобіль використовується ним у робочих цілях і позбавлення права керування ним поставить його у дуже скрутне становище.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши захисника який підтримав апеляційну скаргу, ОСОБА_1 , який під час апеляційного перегляду справи заперечував свою провину, пояснив, що дійсно 26.12.16 року вночі його зупинили працівники поліції, склали протокол про те, що він керував ТЗ у стані алкогольного сп`яніння, з чим він не був згоден, але до наркології їхати відмовився. Вивчивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Враховуючи обставини, наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, вважаю, що він пропустив строк, передбачений ст. 294 ч.2 КпАП України на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин та вважаю можливим його поновити.
Відповідальність на підставі ст. 130 ч.1 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння .
Розглянувши адміністративну справу, суддя районного суду обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України.
Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , рапортом інспектора роти поліції №3 батальону УПП в м. Маріуполі про обставини виявленого правопорушення та відеозаписом.
Під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 скористався своїми правами, передбаченими ст. 268,280 КпАП України, зокрема правовою допомогою, давав пояснення на свій захист, свою провину заперечував, проте не повідомив суду переконливих доводів у спростування своєї вини або обставин, які б не були проаналізовані судом при прийнятті судового рішення, потребували б додаткової перевірки або могли б вплинути на винесення іншого процесуального рішення по справі.
Ввиходячи з вимог ст. 33 КпАП України стягнення за адміністративне правопорушення може бути накладено у межах, визначених КпАП України та іншими законами України. При визначенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.
Судом при накладенні адміністративного стягнення були взяті до уваги як ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке на думку суду є суспільно небезпечним, обставини справи, дані, характеризуючи особу правопорушника. З наведених підстав вважаю, що апеляційні доводи ОСОБА_1 не містять обставин, які могли б вплинути на розмір адміністративного стягнення, тому підстав для скасування постанови суду не вбачаю.
Керуючись статтями 289, 293, 294 КУпАП, суд -
П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити. Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Іллічівського райсуду м. Маріуполя Донецької області від 24.03.17 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 березня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя: