Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 335/5361/17 Суддя в 1 інстанції Соболєва І.П.
№ провадження 33/778/472/17 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.41 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 липня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Рассуждай В.Я., розглянувши в залі апеляційного суду Запорізької області у відкритому судовому засіданні за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, її захисника адвоката ОСОБА_3, справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 2 червня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючу на посаді генерального директора ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка», яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 29, кв.10,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 гривень, стягнуто судовий збір в розмірі 320 грн. в дохід держави, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з постановою суду, головним управлінням Держпраці у Запорізькій області з 1 березня 2017 року по 3 березня 2017 року було проведено перевірку додержання субєктом господарювання - ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Згідно з актом перевірки №08-05-007/0253 контролюючим органом було виявлено порушення строків виплати заробітної плати.

Так, із вибіркових даних, відповідно до відомостей розподілу виплати заробітної плати, заробітна плата за листопад 2016 р. виплачена 16 грудня 2016 p., що є порушенням вимог ч. 1, 2 ст. 115 КЗпІІ України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці».

Також було виявлено порушення строків розрахунку із звільненими

Так, ОСОБА_4 працювала лікарем стоматологом-терапевтом та наказом № 1 від 11.01.2017 р. була звільнена згідно п. 2 ст. 41 КЗпП України. ОСОБА_5 працювала медичною сестрою терапевтичного відділення і також була звільнена наказом № 2 від 11.01.2017 р. згідно п. 2 ст. 41 КЗпП України. У день звільнення вони працювали, що вбачається з табеля обліку робочого часу за січень 2017 p., трудові книжки видані у день звільнення однак розрахунок з ними у день звільнення у повному обсязі проведений не був. Часткова оплата була здійснена 11.01.2017 р. ОСОБА_4 виплачено 1147,51 грн. заробітної плати за грудень 2017 р. та 744,43 грн. розрахункових за 2 відпрацьованих дні у січні 2017 р. та за 7 днів невикористаної щорічної відпустки (відомості на виплату грошей № 3 і 4). Несплаченою залишилася сума у розмірі 18834,40 грн.

ОСОБА_5 у день звільнення було виплачено 499,43 грн. за 2 відпрацьованих дні у січні 2017 р. та за 2 дні невикористаної щорічної відпустки. Залишок невиплачених коштів в сумі 7824,31 грн. перераховано на картковий рахунок 02.03.2017 p., що є порушенням ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 47 КЗпП України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження наведеної постанови, посилаючись на те, що розгляд справи відбувся за її відсутності, без належного сповіщення про час та місце її розгляду.

По суті скарги ОСОБА_2 заперечує свою вину у скоєнні правопорушення, зазначає, що в постанові суду не вказано опис обставин, установлених при розгляді справи, не розкрито об'єктивну та суб'єктивну сторони ч. 1 ст. 41 КУпАП, а саме: місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення, яке інкримінується саме їй. Вважає, що суд першої інстанції відтворив у постанові лише формальні дані протоколу про адміністративне правопорушення без встановлення та дослідження доказів.

Сам факт наявності заборгованості по заробітній платі та факт несвоєчасності певних виплат, який власне й виявлений інспектором та зафіксований у протоколі, не утворює автоматично для певної особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП. Крім того поза увагою суду першої інстанції залишились і строки накладення адміністративного стягнення.

Просить постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 2 червня 2017 року відносно неї скасувати, а провадження закрити, у звязку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2 та її захисника, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та розглянувши доводи викладені в апеляційній скарзі, прихожу до висновку, що остання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. ст. 289, 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, про існування справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 дізналася із судової повістки, що була отримана нею 07.06.2017р., що підтверджується довідкою 17-го відділення поштового звязку. Постанова була ухвалена 02.06.2017р., тобто раніше ніж ОСОБА_2 отримала судову повістку.

Враховуючи вказані обставини, прихожу до висновку про те, що ОСОБА_2 пропустила строк на апеляційне оскарження зазначеної постанови з поважних причин, внаслідок чого цей строк підлягає поновленню.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

На підставі ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч.1 ст.41 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена у разі порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Обєктом правопорушення статті 41 КУпАП є конституційні права громадян на працю, на охорону праці, та на інші трудові права, закріплені в статтях 43, 44, 45, 46 Конституції України, а також в інших нормативно правових актах України.

Обєктивною стороною даного правопорушення є невиконання чи не належне виконання діючого законодавства про працю посадовими особами підприємств, організацій та установ, незалежно від форм власності, а також громадяни субєкти підприємницької діяльності при невиконанні ними законодавства та інших нормативних актів про працю, внаслідок яких відбувається порушення трудових прав працівників.

У протоколі про адміністративне правопорушення не містяться дані, які б характеризували об'єктивну та суб'єктивну сторони адміністративного правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності. Адміністративне провадження у справі порушене лише за наявності самого факту порушення строків виплати заробітної плати та інших передбачених законом виплат працівникам.

У протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, які конкретні винні дії чи винну бездіяльність вчинила або допустила ОСОБА_2 на порушення строків виплати заробітної плати.

Сам факт наявності заборгованості по заробітній платі та факт несвоєчасності певних виплат, який власне й виявлений інспектором та зафіксований у протоколі, не утворює автоматично для певної особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.41 КУпАП.

Більш того, фактичні обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення є настільки неконкретними та суперечливими, що позбавляють можливості оцінити дані з вказаного протоколу як докази у провадженні, а особу, відносно якої складено протокол, відповідно позбавляють можливості ефективно реалізувати своє право на захист.

Так за першою частиною протоколу ОСОБА_2 інкриміновано порушення строків виплати заробітної плати аз вибірковими даними, а саме, що заробітна плата за листопад 2016 року виплачена 16 грудня 2016 року. Разом з тим, в протоколі не конкретизовано, в якому розмірі ця заборгованість, та перед ким конкретно з працівників підприємства вона виникла.

Що стосується другої частини протоколу, то ОСОБА_2 інкриміновано порушення строку виплати заробітної плати працівнику підприємства ОСОБА_4, яка була звільнена 11 січня 2017 року за грудень 2017 року.

В свою чергу, апеляційний суд позбавлений можливості усунути порушення, допущені судом першої інстанції, шляхом повернення справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 органу, що складав протокол для усунення недоліків, оскільки частиною 2 ст. 38 КУпАП передбачено, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Так, порушення ОСОБА_2 законодавства про працю згідно акту виявлено 3 березня 2017 року, а тому на час розгляду наведеної справи 6 липня 2017 року в суді апеляційної інстанції, тримісячний термін застосування до останньої адміністративного стягнення, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП сплинув.

З огляду це, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що постанова судді в цій частині підлягає скасуванню, а провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП закриттю, внаслідок закінчення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення.

На підставі зазначеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 2 червня 2017 року відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 41 КУпАП - скасувати.

На підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП закрити провадження у справі відносно ОСОБА_2, у звязку із закінченням, передбачених частиною 2 статті 38 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1