АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№33/796/8/2017 Постанова винесена суддею Педенко А.М.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, другого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_4 та його представника - адвоката ОСОБА_5, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 на постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, приватного підприємця, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на користь держави, що становить 340 гривень.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Згідно з постановою суду, 20 січня 2016 року о 10 год. 05 хв. по вул. Ватутіна, 71, Кільцева дорога, в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Audi A4», державний номерний знак НОМЕР_2, під час перестроювання не надав дорогу автомобілю «Toyota Land Cruiser 200», державний номерний знак НОМЕР_1, який під керуванням водія ОСОБА_4 рухався по тій смузі руху, на яку він мав намір перестроїтись, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 10.3 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням суду, захисник ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи постанову суду незаконною, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративну справу відносно ОСОБА_2 закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що ОСОБА_2 свою вину в адміністративному правопорушенні на місці події не визнав та зазначив, що він рухався в першій крайній правій смузі, а в цей час водій автомобіля «Тойота» почав змінювати полосу руху з середньої смуги в крайню праву, внаслідок чого і відбулось ДТП, однак працівники поліції прийняли рішення виключно на підставі одних пояснень водія автомобіля «Тойота», не приймаючи до уваги пояснення водія ОСОБА_2 Вказану позицію, фактично, без повного та об'єктивного судового розгляду, зайняв і суд першої інстанції.

Разом з тим, згідно із пунктом 1.6. Розпорядження МВС України №466 від 21.05.2009 року «Про організацію роботи підрозділів ДАІ з профілактики правопорушень із застосуванням засобів фото і кінозйомки, відеозапису», ДАІ зобов'язано виключити випадки складання відносно водіїв транспортних засобів адміністративних протоколів без доведення їхньої вини чи достатніх доказів допущення ними порушень ПДР, однак, працівники поліції, не зобразивши в схемі ДТП транспортні засоби саме в момент пригоди, зафіксували лише їх розміщення після ДТП. При тому, що після здійснення ДТП, водій транспортного засобу «Тойота» припаркувався найближче до правої сторони вулиці.

Також зазначає, що з фотокарток зображення транспортного засобу «Ауді» після настання ДТП чітко вбачається характер пошкоджень даного транспортного засобу, а саме, пошкодження на передніх лівих та передніх правих дверях мають повздовжній характер з задньої частини автомобіля до передньої частини автомобіля. При цьому, на фотокартках й на самому транспортному засобі чітко вбачається повздовжній удар іншого транспортного засобу. Ті пошкодження, які є на транспортному засобі «Ауді», жодним чином фізично не могли утворитися при повороті «Ауді» ліворуч.

Крім того, ОСОБА_2 подавав суду клопотання про призначення транспортно-трасологічної експертизи, але суд відмовив у задоволенні даного клопотання, зауваживши на довгий термін проведення експертизи та очевидність порушень правил дорожнього руху.

Звертає увагу й на ту обставину, що на місці пригоди були два свідки, а саме працівники, які встановлювали рекламний щит на Кільцевій дорозі, однак працівники поліції не опитали їх, вирішивши справу фактично самостійно.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5, вважаючи постанову суду першої інстанції законною, просить її залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дана справа до призначення комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи неодноразово призначалась до розгляду в суді апеляційної інстанції і в судовому засіданні були вислухані пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали подану апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів.

Між тим, після повернення справи з експертизи, у судові засідання призначені на 08 червня 2017 року та 20 червня 2017 року, ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3, будучи сповіщеним в телефонному режимі про день та час слухання справи, до суду апеляційної інстанції не з'явилися, ніяких клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подали, а тому, враховуючи, що судом були вислухані пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5, які заперечували проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 були дотримані.

Як убачається з провадження у справі про адміністративне правопорушення та постанови, суддя місцевого суду при розгляді даної справи дослідив її матеріали, проаналізував у постанові докази у справі, повно та всебічно з'ясувавши обставини, які вказують на порушення правил дорожнього руху ОСОБА_2, надав їм об'єктивну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому судове рішення є належно обґрунтованим та відповідає вимогам діючого законодавства.

При цьому, висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у порушенні п. 10.3 Правил дорожнього руху України, а саме - про не надання ним при перестроюванні під час керування 20 січня 2016 року о 10 год. 05 хв. по вул. Ватутіна, 71, Кільцева Дорога в м. Києві автомобілем «Audi A4», державний номерний знак НОМЕР_2, дороги автомобілю «Toyota Land Cruiser 200», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався по тій смузі руху, на яку він мав намір перестроїтись, що призвело до їх зіткнення, та отриманням внаслідок цього транспортними засобами механічних пошкоджень, відповідає фактичним обставинам події та підтверджується доказами у справі.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП; у схемі дорожньо-транспортної пригоди, яка була підписана відповідною посадовою особою та учасниками пригоди без будь-яких заперечень, в якій відображено пошкодження, які мали автомобілі в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а також у поясненнях учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 та ОСОБА_2 щодо обставин події.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_2, наданих ним також і в суді апеляційної інстанції, він, не змінюючи напрямку руху, рухався прямо у крайній правій смузі, в цей час водій автомобіля «Тойота», який рухався зліва від нього у другій смузі, почав перестроюватися з середньої смуги руху в його крайню праву смугу під кутом 45 градусів, внаслідок чого і відбулося зіткнення. Після зіткнення він, проїхавши ще 50 метрів, зупинився в своїй смузі руху, а водій автомобіля «Тойота» зупинився за ним.

Також ОСОБА_2 вказав, що первинний контакт відбувся переднім правим крилом автомобіля «Тойота» в передні ліві дверцята його автомобіля, але чому при цьому склалось ліве переднє дзеркало, він пояснити не може. Як не зміг він пояснити і причини, з яких він не залишився на місці дорожньо-транспортної пригоди одразу після зіткнення.

Проте, такі пояснення ОСОБА_2 щодо його невинуватості в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди спростовуються наявними у справі доказами, в тому числі й поясненнями іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4, даними схеми дорожньо-транспортної пригоди щодо пошкоджень, які отримали транспортні засоби після зіткнення, а також фотознімками пошкоджень автомобіля «Audi A4».

Так, за поясненнями іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4, які він підтвердив і в суді апеляційної інстанції, він рухався на автомобілі «Тойота» по вул. Ватутіна зі сторони Жулянського мосту в сторону Теремків в середній смузі, не змінюючи смуги руху, була тягучка, а водій автомобіля «Ауді» рухався від нього в правій смузі і, побачивши, що перед ним з'явилось вільне місце, так як автомобіль, що їхав перед ним, поїхав трохи швидше, почав різко перестроюватись ліворуч та зачепив його автомобіль, чиркнувши його по передньому бамперу з правої сторони, який переходить в праве крило. При цьому, автомобіль «Ауді» ледь втиснувся між ним та автомобілем, який їхав попереду нього, а потім знову перестроївся в праву смугу руху та поїхав далі прямо, не зупиняючись. Після зіткнення він почав наздоганяти водія автомобіля «Ауді», тим самим вимушено покинув фактичне місце зіткнення їх автомобілів, та наздогнав автомобіль «Ауді» десь за 100 метрів від місця зіткнення, обидва автомобілі зупинились на узбіччі проїзної частини.

Такий механізм дорожньо-транспортної пригоди повністю відповідає об'єктивним даним, що зазначені у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, та підтверджений зібраними по справі доказами, відповідно до яких в результаті зіткнення автомобіль під керуванням водія ОСОБА_2 отримав ушкодження лакофарбового покриття лівих передніх та задніх дверей, заднього лівого крила та лівого дзеркала заднього виду, а автомобіль під керуванням водія ОСОБА_4 - переднього бампера з правої сторони та правого переднього крила.

Ці обставини підтверджуються схемою дорожньо-транспортної пригоди, в якій зафіксовано пошкодження, які мали автомобілі в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Водночас, на схемі дорожньо-транспортної пригоди не зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів та їх розташування одразу після дорожньо-транспортної пригоди, оскільки її учасники з місця пригоди з'їхали.

Характер і локалізація механічних пошкоджень транспортних засобів, які вони отримали внаслідок пригоди, а саме - ушкодження лакофарбового покриття лівих передніх та задніх дверей, заднього лівого крила та лівого дзеркала заднього виду автомобіля «Ауді», свідчать про те, що після контакту з автомобілем «Тойота», який відбувся в ділянці дзеркала заднього виду автомобіля «Ауді», останній продовжив рух.

Вказані обставини об'єктивно підтверджуються і наданими в суді апеляційної інстанції захисником ОСОБА_3 фотознімками пошкоджень автомобіля «Ауді» після зіткнення, з яких вбачається, що пошкодження лакофарбового покриття лівих передніх та задніх дверей, а також лівого заднього крила арочної частини автомобіля «Ауді» мають повздовжний характер саме з передньої частини автомобіля до задньої, а не навпаки, як стверджує апелянт. Тим більше, що за вказаного стороною захисту ОСОБА_2 механізму дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль ОСОБА_2 мав би рухатись назад, щоб отримати ще й пошкодження дзеркала заднього виду, та яке, в такому випадку, мало б ще й інший характер.

Отже, сукупністю досліджених судом доказів спростовуються доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 та його пояснення в апеляційному суді щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди та про його невинуватість у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, з ціллю перевірки дійсних обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди, за клопотанням захисника ОСОБА_3, який вважав, що у даному ДТП винним є виключно водій автомобіля «Тойота» - ОСОБА_4, апеляційним судом була призначена комплексна автотехнічна та транспортно-трасологічна експертиза. Проте, матеріали справи були повернути експертом з повідомленням про неможливість надання висновку судової автотехнічної експертизи, у зв'язку з ненаданням сторонами по справі на огляд експерту транспортних засобів, що свідчить про незацікавленість апелянта у встановленні дійсних обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди і спрямованість його дій на затягування розгляду справи.

Щодо доводів апелянта про те, що працівниками патрульної служби, в порушення передбачених законом вимог, відображені транспортні засоби не в момент зіткнення, а зафіксовано їх розміщення лише після ДТП, то зазначені обставини не заслуговують на увагу, оскільки ніким з учасників ДТП не оспорюється та обставина, що вони з місця пригоди з'їхали, а до того ці обставини неспростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_2 у порушенні правил дорожнього руху, внаслідок чого сталася дана дорожньо-транспортна пригода.

Що стосується відсутності у протоколі посилань на свідків пригоди, які встановлювали рекламний щит на Кільцевій дорозі, то жоден з учасників пригоди і не вказував на їх наявність, а матеріали справи не містять даних і про те, що ОСОБА_2 або його захисником заявлялося клопотання про допит вказаних свідків, що в цілому спростовує доводи його апеляційної скарги в цій частині.

Таким чином, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про порушення ОСОБА_2 вимог правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та про порушення виключно водієм ОСОБА_4 вимог правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення транспортних засобів, не заслуговують на увагу.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з'ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст.ст. 251, 280 КУпАП.

Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. При винесенні постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження матеріалів справи.

Накладаючи адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., суддя дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, і обґрунтовано визначив вид та розмір адміністративного стягнення, виходячи з характеру вчиненого правопорушення, особи порушника.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на користь держави, що становить 340 гривень, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва ГорбІ.М.