АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/429/17 Справа № 709/929/17 Головуючий по 1 інстанції Кваша І. М.
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Дмитренко М. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2017 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Дмитренко М.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 червня 2017 року, якою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого АДРЕСА_1, громадянина України, працює водієм у ТОВ «Транс-Вест-Експедиція», що знаходиться за адресою: м. Золотоноша Черкаської області, вул. Обухова, 66-А,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 10 200 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік. Вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 320 грн. 00 коп., -

в с т а н о в и в :

Згідно постанови, ОСОБА_3 30 квітня 2017 року близько 08-50 год., в м. Вільногірськ Дніпропетровської області по вул. Привокзальна керував транспортним засобом «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_2, з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук). На законну вимогу в присутності двох свідків від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в медичному закладі та за допомогою технічних засобів відмовився. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КупАП.

Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи вини у вчиненому адміністративному правопорушенні просить постанову скасувати та ухвалити нову, якою звільнити його від адміністративної відповідальності та передати матеріали відносно нього на розгляд трудового колективу ТОВ "Транс-Вест-Експедиція".

В обґрунтування своїх вимог вказує, що суд не врахував помякшуючих відповідальність обставин, зокрема, що він визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, вперше притягується до адміністративної відповідальності, позитивно характеризується за місцем роботи, працює водієм, а тому заробітна плата є єдиним джерелом доходу сімї.

ОСОБА_3, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив, що у відповідності до положень ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляція не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не обґрунтоване відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положення ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн., який стягується в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, суддя першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Оскільки ОСОБА_3 в своїй апеляції не оскаржує фактичі обставини справи та не оспорює винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КупАП, тому в цій частині рішення суду першої інстанції, вважаю за можливе не переглядати.

Апеляційна скарга ОСОБА_3 фактично зводиться до незгоди з призначеним йому покаранням.

Згідно з положенням ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Доводи ОСОБА_3, що суд при вирішенні справи не врахував помякшуючих обставин, а саме, що він визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, вперше притягується до адміністративнрої відповідальності, позитивно характеризується за місцем роботи, працює водієм, а тому заробітна плата є єдиним джерелом доходу сімї, суд не може прийняти до уваги, оскільки санкція статті ч.1 ст.130 КУпАП, за якою ОСОБА_3 притягується до адміністративної відповідальності не передбачає альтернативного виду стягнення, а тому зазначені обставини, навіть при їх врахуванні не можуть вплинути на призначення адміністративного стягнення.

Стосовно вимоги ОСОБА_3 про передачу його справи на розгляд трудового колективу ТОВ "Транс-Вест-Експедиція", то суд не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 21 КУпАП особа звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Вчинене ОСОБА_3 адміністративне правопорушення порушення ПДР України є умисним та має підвищену суспільну небезпеку.

Фактичні обставини справи, якими доводиться, що ОСОБА_3 вживав алкогольні напої, після чого, нехтуючи вимогами ПДР України щодо заборони керування транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння та інших законодавчих актів України, керував транспортним засобом і, розуміючи незаконність своїх дій, відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, навіть з урахуванням виключно позитивних даних щодо особи ОСОБА_3, свідчать про недоцільність застосування до нього лише заходу громадського впливу, бо, на переконання суду, в такому випадку не буде досягнуто мети, передбаченої ст. 23 КУпАП.

Отже, перевіряючи доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апелянтом не наведені такі обставини, за яких можливо було б звільнити його від адміністративної відповідальності за дії, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обмежитись лише застосуванням заходу громадського впливу.

Крім того, заслуговують на увагу висновки суду першої інстанції щодо сумнівності підпису клопотання про передачу на поруки, оскільки не вказано, хто саме підписав дане клопотання, проте, якщо воно було підписане тією ж особою, що й характеристика на ОСОБА_3, а саме, начальником транспортного відділу ОСОБА_4, то невідомо, які повноваження від імені трудового колективу має дана особа.

Враховуючи обставини справи, вважаю, що постанова судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 червня 2017 року відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.130 КупАП є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги безпідставними та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 червня 2017 року відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.130 КупАП - без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя М. І. Дмитренко