Справа № 450/1185/17 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 33/783/795/17 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року. м.Львів

Апеляційний суд Львівської області у складі: судді судової палати у кримінальних справах ОСОБА_1, за участю ОСОБА_2 і його захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 травня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 29.05.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень та позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 320 гривень.

Згідно постанови суду 22.04.2017 року о 19 год. 55 хв. у Львівській області Пустомитівському районі в с.Зубра по вул.Л.Українки, 39а, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 2103» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, не чітка мова, почервоніння шкіри обличчя) від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати та закрити провадження у справі. При цьому ОСОБА_2 зазначає, що не керував автомобілем в стані алкогольного спяніння, від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння не відмовлявся та працівниками поліції не було йому запропоновано пройти такий в медичній установі, в матеріалах справи відсутній висновок на підтвердження цього, вважає постанову суду необґрунтованою та постановлено на основі неповного та необєктивного розгляду, викладені в ній та протоколі про адміністративне правопорушення фактичні обставини справи не відповідають дійсності та перебігу подій, що мали місце насправді. Крім цього, в матеріалах справи відсутні допустимі та належні докази у вчиненні ним адміністративного правопорушення, зокрема апелянт вважає надуманими пояснення працівників поліції, викладені в їхніх рапортах, протокол про адміністративне правопорушення був складений без його участі та свідків. Апелянт вважає, що працівниками поліції та судом були порушені його права, в тому числі право на захист.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, що викладені у скарзі.

Розглянувши матеріали справи № 450/1185/17, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, допитавши свідка ОСОБА_4, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення БР №031044 від 22.04.2017 року, складеного в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.1), письмовим поясненням свідка ОСОБА_4 від 22.04.2017 року, який ствердив, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння (а.с.6).

Допитаний під час апеляційного розгляду свідок ОСОБА_4 пояснив, що працівник поліції 22.04.2017 року при відібранні від нього пояснення повідомив йому, що якась особа на імя ОСОБА_2 керував автомобілем у стані алкогольного спяніння та ця особа відмовилась проходити огляд на стан алкогольного спяніння. Саму особу йому не предявляли, вже згодом він дізнався, що цією особою був ОСОБА_2, з яким у нього дружні відносини і вони є однокласниками. Пояснення, яке у його присутності написав працівник поліції, він підписав не читаючи, при цьому будь-якого насильства працівник поліції до нього не застосовував. При предявленні судом йому бланків пояснення та протоколу про адміністративне правопорушення від 22.04.2017 року підтвердив наявність на цих документах своїх підписів.

Оцінюючи покази свідка ОСОБА_4 апеляційний суд приходить до переконання про їх неправдивість в частині того, що свідок не бачив особу, яка відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, оскільки свідок пояснення та протокол про адміністративне правопорушення підписав добровільно, а отже це було його вільне волевиявлення. Зокрема свідок окремо поставив свій підпис під твердженням про те, що пояснення з його слів записано вірно та ним прочитано. Крім того апеляційний суд враховує те, що між свідком та ОСОБА_2 є дружні відносини, і тому часткова зміна свідком показів у суді розцінюється апеляційним судом як допомога своєму другу ОСОБА_2 в ухиленні від належної адміністративної відповідальності.

Отже, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги покликання апелянта про те, що він не здійснював керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння та не ухилявся від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, і такі були предметом дослідження судом першої інстанції, розцінює їх як форму захисту та не знаходить в матеріалах справи доказів на їх підтвердження.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_2 суддя в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано наклав стягнення згідно правил ст.36 КУпАП та у межах санкції статті, що ставиться у провину ОСОБА_2.

Таким чином постанова суду першої інстанції є законна і обґрунтована, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_2, апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

постановив:

Постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 травня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_1