Номер провадження: 33/785/823/17
Номер справи місцевого суду: 522/530/17
Головуючий у першій інстанції Пислар В. П.
Доповідач Джулай О. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя: Джулай О.Б.,

за участю: ОСОБА_2

представника - ОСОБА_3

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси , від 15 березня 2017 року,

встановив:

зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1

був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

З постанови суду вбачається, що ОСОБА_2, 29 грудня 2016 року, приблизно о 03:10 хв. керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Соборна, 28 в м. Херсоні у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується висновком приладу «Драгер» ( результат 0, 69 ‰), чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху.

ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси, від 15 березня 2017 року, мотивуючи заяву про поновлення строку тим, що адміністративна справа була розглянута за його відсутності, а копія постанови йому направлена не булу, через що він не мав можливості вчасно оскаржити вказану постанову.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на те, що оскаржена постанова є незаконною та необгрунтованою, стверджує, що він не керував транспортним засобом, тому просить, скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси, від 15.03.2017 року та закрити провадження по справі у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши ОСОБА_2 та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що строк на оскарження постанови підлягає поновленню, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що справа була розглянута за відсутності ОСОБА_2 Відомості про отримання ОСОБА_2 копії постанови в матеріалах справи відсутні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на те, що копію оскарженої постанови він отримав лише 28 квітня 2017 року, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи ( а.с. 25).

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 об'єктивно не мав можливості оскаржити постанову суду у встановлений законом строк, тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Згідно з вимогами ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справа розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Розгляд справи у відсутності цієї особи допустимий лише при наявності відомостей про своєчасне повідомлення особи про час та місце розгляду справи.

Таке повідомлення здійснюється шляхом направлення особі, що притягується до адміністративної відповідальності, судової повістки про виклик до суду, яка вручається їй під розписку.

При цьому в матеріалах справи відсутні відомості щодо належного повідомлення ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи, а твердження ОСОБА_2 стосовно того, що він не був повідомлений про час та місце розгляду справи, не спростовані.

Зазначені обставини суперечать вимогам ст.277-2 КУпАП і свідчать про те, що при розгляді справи були допущені суттєві порушення прав ОСОБА_2, передбачених ст. 268 КУпАП, які забезпечують особі можливість здійснити свій захист.

Викладені обставини, на думку апеляційного суду, є підставою для скасування оскарженої постанови.

Крім того, апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції необгрунтовано дійшов до висновку про те, що в діях ОСОБА_2 вбачався склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючою ознакою: керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

В апеляційній скарзі та в судовому засіданні ОСОБА_2 не заперечував проти встановленого факту його перебування у стані алкогольного сп'яніння, але стверджував, що не керував транспортним засобом, а лише знаходився в автомобілі. При цьому ОСОБА_2 наполягав на тому, що автомобіль був припаркований і не рухався.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №388603 від 29. 12.2016 року вбачається, що ОСОБА_2 керував автомобілем «Toyota». Однак у вказаному протоколі не зазначено, з якої причини автомобіль під керуванням ОСОБА_2 був зупинений, що може свідчити про достовірність тверджень апелянта про те, що він не керував автомобілем, а лише знаходився в ньому.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, в показаннях понятих не зазначено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом, а вказано тільки, що ОСОБА_2 на місці зупинки автомобіля продував алкотестер «Драгер».

З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що автомобіль, в якому знаходився ОСОБА_4 знаходився в статичному стані, тобто не рухався.

Викладені обставини дають підстави для об'єктивних сумнівів у висновках суду першої інстанції, щодо того, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом.

Керуючись принципом презумпції невинуватості, закріпленим в ст.62 Конституції України, апеляційний суд вважає за необхідне тлумачити сумніви на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Твердження суду першої інстанції стосовно того, що вина ОСОБА_2 в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, підтверджується результатами його огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру «Драгер», апеляційний суд вважає необґрунтованими з таких підстав.

ОСОБА_2 не заперечує проти результатів огляду за допомогою алкотестеру «Драгер», а лише стверджує, що не керував транспортним засобом.

Докази, які б спростували твердження ОСОБА_2 в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в зв'язку з чим оскаржена постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до положень п.1) ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бут розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин оскаржена постанова підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі щодо ОСОБА_2, на підставі п.1) ч.1 ст.247 КУпАП, підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 254, 268, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

постановив:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Одеси, від 15 березня 2017 року, якою ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 . - задовольнити.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси, від 15 березня 2017 року, якою ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області (підпис) О.Б. Джулай

Згідно з оригіналом.

Суддя апеляційного суду

Одеської області О.Б. Джулай