Справа № 464/2778/17 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 33/783/652/17 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2017 року апеляційний суд Львівської області у складі: судді апеляційного суду Гончарук Л.Я., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 11 травня 2017 року, -

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 320 гривень судового збору.

Згідно постанови, ОСОБА_1 20 квітня 2017 року о 02.00 год. по пр.Шевченка, 5, що у м.Львові здійснював керування автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, чим порушив п.2.9 «а» ПДР України.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить оскаржувану постанову скасувати, а справу закрити за відсутністю в його діях складу зазначеного правопорушення.

В обґрунтування зазначає, що застосування алкотестеру не є однозначним доказом спяніння само по собі, а також йому не було показано, що одноразовий мундштук, який є частиною зазначеного алкотестеру був герметично запакований, також це не було показано і свідкам, чи перед тим поліцейські не перевіряли на цей же алкотестер з тим самим мундштуком іншу особу, яка дійсно перебувала в стані спяніння. Поліцейськими не надано доказів (належних та допустимих), що алкотестер не відреагує на наявність ряду захворювань, аж до карієсу зубів в тому числі і на медикаменти (ліки).

Наголошує, що відповідно до Інструкції про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоровя та проведення огляду з використанням технічних, перед направленням на освідування особу необхідно перевірити за допомогою «DRAGER ALCKOTEST 6820», причому направлення на медичне освідування до відповідного закладу може відбуватися тільки за наслідками такої перевірки у разі незгоди особи (п.2.5 Інструкції). Але у даному випадку ніяке освідування не відбувалося. Висновок про стан спяніння було зроблено тільки на підставі вказаної проби, що є незаконним.

Вказує, що факт визнання у поясненнях до адмінпротоколу вживання за тривалий час до складання протоколу незначної кількості спиртних напоїв ще не може бути доказом наявності стану спяніння саме у момент керування транспортним засобом та складання протоколу.

Підкреслює, що дії співробітників поліції були незаконними внаслідок того, що його було затримано не під час керування власним автомобілем, а коли автомобіль був у нерухомому стані, а він знаходився поруч.

Стверджує, що його повинно було повідомити про час розгляду справи завчасно, розяснити право на захист, чого суд першої інстанції не зробив. Судом не обґрунтовано обрання виду адміністративного стягнення, не вказано, які обставини враховано.

До початку судового розгляду адвокат ОСОБА_2 подав клопотання про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу відповідно до ст. 21 КУпАП. При цьому вказав, що ОСОБА_1 повністю визнав вину, щиро розкаявся, став на шлях виправлення, знайшов постійну роботу, характер роботи пов'язаний з водінням автомобіля. Подане клопотання підтримав ОСОБА_1

Заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

На переконання апеляційного суду даної вимоги закону суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 дотримався.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у звязку із порушенням ним п.п. 2.9 ПДР України, а саме у тому, що він, 20 квітня 2017 року о 02.00 год. по пр.Шевченка, 5, що у м.Львові здійснював керування автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, детально дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та наклав стягнення в межах вказаної статті.

При цьому такий висновок суду першої інстанції підтверджується наявними у справі доказами та фактично не оскаржується, оскільки адвокат ОСОБА_2 подав клопотання про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу відповідно до ст. 21 КУпАП, в якому, зокрема вказав, що ОСОБА_1 повністю визнав вину та щиро розкаявся. Подане клопотання підтримав ОСОБА_1

Стосовно доводів адвоката та особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності про можливість передачі матеріалів справи про адміністративне правопорушення на розгляд трудового колективу в порядку ст. 21 КУпАП, то на переконання апеляційного суду, дане клопотання до задоволення не підлягає зважаючи на те, що останніми не надану суду жодних документів про місце праці ОСОБА_1, а визнання вини не може бути однозначною підставою для передачі матеріалів справи про адміністративне правопорушення на розгляд трудового колективу в порядку ст. 21 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права судом першої інстанції не встановлено, тому, постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 11 травня 2017 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Гончарук Л.Я.