Апеляційний суд міста Києва
Справа № 33/796/1256/2017
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 червня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, її захисника - адвоката Комлєва С.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 30 березня 2017 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 30 березня 2017 року

ОСОБА_2, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 один рік.

Як встановлено постановою судді, ОСОБА_2 06 січня 2017 року, приблизно о 01:50 год., за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Яснополянська, 48-а, керувала автомобілем Хонда д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння, про що свідчили нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, проте, всупереч вимогам п. 2.5 Правил дорожнього руху України, від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовилась в присутності двох свідків.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 30 березня 2017 року, якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у її, ОСОБА_2, діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поданої скарги, скаржник посилається на те, що під час розгляду справи суддею Печерського районного суду м. Києва не було дотримано вимог, передбачених ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на наявних у справі доказах, а тому постанова Печерського районного суду м. Києва від 30 березня 2017 року підлягає скасуванню.

Зокрема, як зазначає у своїй скарзі апелянт, суд обґрунтував свій висновок про доведеність її вини доказами, у яких наявні протиріччя.

Так, в поясненнях допитаного в якості свідка інспектора поліції ОСОБА_4, останній зазначив те тільки про те, що в ніч з 05.01.2017 на 06.01.2017 ним та інспектором ОСОБА_8 зупинено автомобіль ОСОБА_2, яка мала ознаки перебування в стані алкогольного сп'яніння, а й про те, що дослівно: «ОСОБА_2 погодилась пройти медичний огляд на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я, з цією метою сіла до службового автомобілю патрульних, проте, як тільки автомобіль рушив, вийшла з нього. Після цього, ним за допомогою жезлу були зупинені свідки».

Однак в якості свідків у супроводі іншого патрульного автомобіля проїхали спочатку водій таксі, а через деякий час водій автомобіля «Мерседес», які лише підписали надані працівниками поліції документи.

При цьому, вищезазначені свідки не тільки не бачили ОСОБА_2, а й не були присутні під час надання можливості пройти огляд на стан сп'яніння на місці або у найближчому закладі охорони здоров'я, оскільки вона у цей час писала заяву про злочин та знаходилась у машині працівників поліції.

Крім того, апелянт, звертає увагу на те, що після неправомірного складення протоколу про адміністративне правопорушення Серії БР № 138851 працівники поліції всупереч вимогам ст. 254 КУпАП відмовились надати їй примірник протоколу, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, страховий поліс та відібрані у неї гроші.

На думку апелянта, при проведенні огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння працівниками поліції не було дотримано законодавчо встановлених вимог, а також відмовлено у наданні пояснень та зауважень до протоколу, не надано його екземпляр, де всупереч встановленому законом порядку не було конкретизовано заклад охорони здоров'я для проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим інспектором було порушено порядок складання протоколу про адміністративне правопорушення та огляду на стан алкогольного сп'яніння, а тому він не може бути належним доказом її винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також в апеляційній скарзі звертається увага на те, що при розгляді справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП Печерський районний суд м. Києва не надав належної оцінки усім наявним у справі доказам, не допитав інших осіб, яким була відома інформація для встановлення обставин можливого правопорушення, а також обставин, що апелянт не керувала транспортним засобом, який знаходився біля будинку, де вона постійно проживає, у зв'язку з чим, всупереч вимогам ст. 280 КУпАП, не було вжито заходів для належної перевірки обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, внаслідок чого було неправильно застосовано матеріальний закон.

Отже, як вважає апелянт, доказами, які містяться в матеріалах справи, не доведено того, що ОСОБА_2 керувала транспортним засобом за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, а також наявність передбачених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» підстав, які надають право поліцейським зупиняти транспортні засоби, а тому, навіть у разі відмови від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, та за умови якщо вона відбувалась у присутності двох свідків, дії ОСОБА_2 не можуть утворювати складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_5 та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення свідка ОСОБА_6, який складав протокол про адміністративне правопорушення; перевіривши матеріали справи, у тому числі приєднані до неї відеозаписи та доводи скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

По-перше, як передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказаною нормою встановлена адміністративна відповідальність за вчинення декількох протиправних дій (бездіяльності), кожна з яких самі по собі утворює склад адміністративного правопорушення, а саме: керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння; передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного , наркотичного чи іншого сп'яніння.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення (серії БР № 138851) від 06 січня 2017 року, який було складено щодо ОСОБА_2, остання як водій, після виявлення у неї ознак алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння кінцівок), від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовилась у присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинила одне з правопорушень, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Незважаючи на це, а також відсутність будь-яких об'єктивних даних, встановлених за результатами огляду водія на стан сп'яніння, проведеним поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП, суддя своєю постановою фактично притягнула ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за дії, за які її не могло бути притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки, за фактом керування нею транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, відповідний протокол не складався та не міг бути складений, оскільки її огляд на стан сп'яніння не проводився через те, що вона, як зазначено у відповідному протоколі, відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, що само по собі є адміністративним правопорушенням, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У зв'язку з цим, посилання в постанові судді, як на встановлений факт, на те, що ОСОБА_2 06 січня 2017 року, приблизно о 01:50 год., за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Яснополянська, 48-а, керувала автомобілем Хонда д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння є безпідставним, оскільки виявлені поліцейським ознаки алкогольного сп'яніння, в тому числі які наведені у відповідному протоколі, є лише підставою для проведення огляду водія транспортного засобу на стан сп'яніння, а не підставою для висновку, що ця особа керувала транспортним засобом у такому стані.

По-друге, висновок судді про те, що ОСОБА_2, всупереч вимогам п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння в присутності двох свідків, незважаючи на те, що цей факт засвідчили у своїх поясненнях свідки, а також підтвердив допитаний в судовому засіданні інспектор патрульної поліції ОСОБА_6, пояснення якого, як вважає суддя, підтверджуються відеозаписом з нагрудних камер інспекторів поліції, також не може бути визнаний обгрунтованим з огляду на таке.

Вдповідно до п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 (надалі - Порядку), а також п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Разом з тим, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, крім протоколу про адміністративне правопорушення, відсутні будь-які безспірні докази того, що вона керувала транспортним засобом, а самеавтомобілем Хонда д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а відтак підлягала огляду на стан сп'яніння відповідно до встановленого порядку.

На відеозаписах із нагрудних камер інспекторів поліції, які рухались за автомобілем Хонда номерних знаків вказаного автомобіля не видно, а за місцем вчинення адміністративного правопорушення, яке зазначено у відповідному протоколі, Київська область, м. Буча, вул. Яснополянська, 48-а, яке до речі є місцем проживання ОСОБА_2, знаходилось два аналогічних автомобілі Хонда, на одному з яких, згідно пояснень ОСОБА_2, під'їхала її сестра в супроводі автомобіля поліцейських.

Пояснення інспектора патрульної поліції ОСОБА_6, а не ОСОБА_4, як помилково зазначено в постанові судді, не можуть бути визнані беззаперечними доказами того, що ОСОБА_2 керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а також, що вона відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відповідно до встановленого порядку, оскільки доказом вказаних обставин може бути лише складений ним протокол про адміністративне правопорушення, а не його особисті пояснення.

Між тим, свідки в присутності яких ОСОБА_2 начебто відмовилась від проходження огляду на стан сп'яніння, в судовому засіданні допитані не були, а на відеозапису з нагрудних камер інспекторів поліції не видно а ні того, що ОСОБА_2 керувала транспортним засобом, а ні того, що вона відмовилась від проходження огляду на стан сп'яніння в присутності двох свідків, як на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, так і в закладі охорони здоров'я.

Більш того, навіть якщо припустити, що ОСОБА_2 дійсно, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, відмовилась у присутності двох свідків, зазначений факт все одно не може бути визнаний доведеним, виходячи з наступних підстав.

Як передбачено п. 8 вказаного вище Порядку, а також п. 6 ОСОБА_7 Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395 (надалі - Інструкція від 07.11.2015 року № 1395), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_2 дійсно зазначені дані двох свідків, а до самого протоколу додані їх письмові пояснення, в яких вони засвідчують факт відмови водія ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на стан сп'яніння.

Проте, незважаючи на ці докази, суд апеляційної інстанції не може погодитися з тим, що вони спростовують пояснення ОСОБА_2 щодо обставин її відмови від проходження огляду на стан сп'яніння та присутності при цьому свідків, оскільки на відеозписах, які були переглянуті під час апеляційного розгляду, взагалі не зафіксовано того, що ОСОБА_2 в присутності будь-кого із свідків, прізвища яких зазначені в протоколі та відповідних поясненнях, не кажучи навіть про те, що це повинно бути в присутності одночасно двох свідків, відмовилась від проходження огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я та що після цього, в присутності цих свідків було складено відповідний протокол.

Той факт, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення були відсутні одночасно два свідки підтверджується не лише поясненнями ОСОБА_2 та переглянутими відеозаписами, а й тією обставиною, що факт відмови останньої від підписання протоколу не був засвідчений підписами двох свідків, що прямо передбачено п. 2 Розділу ІІ Інструкції від 07.11.2015 року № 1395.

Що ж стосується посилань в постанові судді на те, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 не була позбавлена можливості добровільно пройти медичний огляд на стан сп'яніння у лікаря-нарколога, а також на те, що остання в судовому засіданні не заперечувала факту перебування в ніч з 05.01.2017 на 06.01.2017 в стані алкогольного сп'яніння, оскільки в цей день приймала гостей, то вони взагалі не можуть служити підтвердженням її вини у скоєнні будь-якого з правопорушень, які зазначені в оскаржуваній постанові, оскільки надання доказів, на відміну від органу, який направив відповідні матеріали до суду, є правом, а не обов'язком особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а визнання факту вживання алкогольних напоїв могло мати відповідне значення лише при наявності інших доказів того, що ОСОБА_2 дійсно керувала транспортним засобом та відповідно до встановленого порядку, як водій, а не як власник транспортного засобу, підлягала огляду на стан алкогольного сп'яніння.

За таких обставин, оскаржуване судове рішення не може бути визнане законним та обґрунтованим, а тому за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вважає необхідним постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 30 березня 2017 року про притягнення ОСОБА_2до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження по справі щодо неї - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 30 березня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження по справі - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Тарасюк К.Е.