1Справа № 335/7958/17 3/335/1256/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Калюжна В.В., розглянувши матеріал за протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 237341, відносно: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого водієм таксі ТОВ «Мега Плюс», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КпАП України,-

ВСТАНОВИВ:

02.07.2017 року о 04 годині 40 хвилин, в м. Запоріжжі по вул. Перемоги, будинок № 117-Б, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗАЗ Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України. Огляд на стан спяніння проводився зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Alcotest Drager 6810», чек № 589, результат 2,9 % проміле.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було повідомлено про розгляд адміністративної справи в Орджонікідзевькому районному суді м. Запоріжжя 17.07.2017 року та зазначено, що він повинен зявитися до суду з 09-00 години до 17-00 години, проте у зазначений в протоколі день та час ОСОБА_1 до суду не зявився.

Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя судове засідання було призначено на 25.07.2017 року на 08-30 годину, про що ОСОБА_1 повідомлявся у встановленому законом порядку, що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення особисто, однак, останній у судове засідання не зявився, про поважні причини неявки суду не повідомив, заперечень до протоколу не надав, у звязку з чим на підставі вимог ст. 268 КпАП України, адміністративний матеріал розглянуто у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Частина 2 ст. 130 КпАП України передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті (керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції).

Пунктом 2.9 «а»Правил дорожнього руху України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КпАП України, підтверджується матеріалами справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 237341 від 02.07.2017 року, актом огляду на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням водія транспортного засобу на огляд, письмовими поясненнями ОСОБА_2, ОСОБА_3, тестуванням на алкоголь, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного спяніння, результат якого виявився 2,9 % проміле, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 02.07.2017 року, рапортом поліцейського 2-го батальйону 2 роти УПП в м. Запоріжжі ДПП капрала поліції ОСОБА_4 від 02.07.2017 року, довідкою адмінпрактики НАІС ДДАЇ МВС, оглянутим СД-диском.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КпАП України, та його дії слід кваліфікувати як повторне протягом року керування транспортним засобом особою в стані алкогольного спяніння.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2007 року у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства», особа, яка володіє чи керує автомобілем (транспортним засобом), підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд у відповідності до вимог ст. 33 КпАП України, розяснень, які містяться в п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року, враховує: характер вчиненого правопорушення ОСОБА_1, ступінь його вини, дані про особу правопорушника, його вік та майновий стан, відсутність обставин, що помякшують його відповідальність, та приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення передбаченого ч. 2 ст. 130 КпАП України.

Крім того, відповідно до вимог ст. 40-1 КпАП України, п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», якими передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення розмір судового збору становить 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вважаю за необхідним стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 8, 23, 27, 34, 35, 130, 283, 284 КпАП України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КпАП України, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в дохід держави судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: В.В.Калюжна