Справа № 264/2136/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.07.2017 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції м. Маріуполя про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспортні дані: ВК № 552567, виданий 17.10.2008 року Орджонікідзевським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, не працюючого, що мешкає в м. Маріуполь по вул. Ландшафтній, б.62, за ч.1 ст.130 Кодексу про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, серія БР № 116472, складеного 30.04.2017 року о 10 годині 30 хвилин у м. Маріуполі, Кальміуському районі, вул.Гонди, буд.2, інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної служби м. Маріуполя ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_3, 30.04.2017 року о 09 годині 50 хвилин біля будинку № 2 по вул.Гонди в Кальміуському районі м. Маріуполя водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «ЗАЗ-Daewoo» держномер АН 5952 ІХ з явними ознаками алкогольного спяніння (почервоніння очей, тремтіння рук, різкий запах алкоголю з порожнини рота), що згідно п. 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції стало підставою для вимоги про проходження відповідно до встановленого п.п. 6, 7 вище зазначеної Інструкції порядку огляду на стан алкогольного спяніння із застосуванням спеціальних технічних засобів або медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, від яких він відмовився.

ОСОБА_2 провину у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП не визнав та зазначив, що 30.04.2017 року приблизно о 09 годині він заснув в автомобілі на місці водія, його друг ОСОБА_4 спробував його розбудити, проте в нього це не вийшло. Після чого він, знаходячись на передньому місці пасажира, став керувати автомобілем, щоб поїхати додому. Їх зупинили працівники поліції, які не повірили словам ОСОБА_4, вважали, що саме ОСОБА_2 керував автомобілем та склали на нього протокол. Розбудити ж його не вдалось, поліцейські викликали швидку допомогу. Медичний огляд проходити йому не пропонували, в його присутності протокол не складали, автомобілем він не керував, оскільки в той час спав.

З пояснень свідка ОСОБА_4 вбачається, що 30.04.2017 року приблизно о 09 годині, він прийшов на вул. Гонди в м.Маріуполі забрати свого друга ОСОБА_2, який у той час спав в автомобілі. Оскільки розбудити його не вдалося та він спав на місці водія, він сів рядом з ним на місце пасажира, натиснув ногою педаль газу та автомобіль почав рухатися. Відразу ж після цього вони були зупинені працівниками поліції, яким ОСОБА_4 пояснював, що саме він керував автомобілем, проте поліцейський його не чули та склали протокол на ОСОБА_2

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності підлягає закриттю з наступних підстав.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП виражається, зокрема, у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Працівниками поліції надано суду відеозапис від 30.04.2017 року, однак він не містить підтверджень керування ОСОБА_2 вказаним у протоколі про адміністративне правопорушення автомобілем, навпаки запис містить твердження пояснень свідка ОСОБА_4 про те, що саме він керував автомобілем з пасажирського місця, оскільки ОСОБА_2 спав.

Крім того, не надано і працівниками поліції доказів на підтвердження відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247, п.3 ч.1 ст. 284 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного вище, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_2 30.04.2017 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.280, 284 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП України закрити внаслідок відсутності складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом 10 днів з моменту її винесення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Донецької області через Іллічівський райсуд м. Маріуполя.

Суддя: Ю. М. Мирошниченко