Справа № 742/731/17 Головуючий у 1 інстанції Циганко М. О.
Провадження № 33/795/273/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2017 року місто Чернігів

апеляційний суд Чернігівської області в складі:

судді апеляційного суду Шахової О.Г., за участю захисника - Матвієнка В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 травня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з нього на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн. 00 коп.

Як встановив суд, 05 березня 2017 року, о 19 год., ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ 21134, д.н.з. НОМЕР_1 в м. Прилуки по вул. Іванівська в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується Висновком КЛПЗ "Прилуцька центральна міська лікарня" щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №44 від 05 березня 2017 року, чим порушив п.п. "а" п.2.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі, оскільки вважає її прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що розгляд справи відбувся всупереч вимогам ст. 268 КУпАП, без його участі, в той час, як він хворів і не мав можливості з'явитися, додавши довідку з медичного закладу, що позбавило його можливості реалізувати свої права. Вказує на порушення поліцейськими порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, а саме "Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху" та вимог ст. 266 КУпАП, на що суд не звернув уваги.

Заслухавши пояснення захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу з вказаних в ній підстав і просив її задовольнити, скасувати постанову суду як незаконну та закрити провадження у справі за сплином строків, передбачених ст. 38 КУпАП, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не заявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Захисник не заперечував проводити апеляційний розгляд без особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Захисник - адвокат Матвієнко В.М. в судовому засіданні апеляційного суду апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити та скасувати постанову як незаконну, а провадження у справі закрити у зв'язку із закінченням строків притягнення особи до адміністративно відповідальності. По суті справи пояснив, що ОСОБА_2 того дня був на Дні народження племінника та вживав спиртні напої, але транспортним засобом не керував. Коли на виклик приїхали працівники поліції він знаходився поряд автомобіля, транспортний засіб був у нерухомому стані. Під час допиту в судовому засіданні працівник поліції повідомив, що він не бачив, чи рухався автомобіль, чи ні, чи знаходився ОСОБА_2 за кермом авто він також не бачив. Вважає, оскільки судом не викликано свідків та справу розглянуто у відсутність його підзахисного, то було допущено порушення права на захист останнього, що є підставою для скасування постанови суду 1 інстанції.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Як вбачається з матеріалів справи, 05 березня 2017 року на ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 278080, відповідно до якого останній керував транспортним засобом ВАЗ 21134, д.н.з. НОМЕР_1 в м. Прилуки по вул. Іванівська в стані алкогольного сп'яніння, а саме, хитка хода, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, про що свідчить висновок медичного огляду №44 від 05 березня 2017 року, чим порушив п.п. "а" п.2.9 ПДР України, який від підпису та від надання пояснень відмовився в присутності двох свідків (а.с. 2).

Відповідно до п.п. "а" п.2.9. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно пунктів 16, 20, 22 розділу третього Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху, затвердженої спільним наказом МВС, МОЗ від 09.11.2015 р. № 1452/735, єдиним документом, який складається за результатами огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я і таким, що підтверджує перебування водія транспортного засобу в тверезому стані або в стані алкогольного сп'яніння є висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до наявного у матеріалах справи висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05 березня 2017 року, виданого лікарем-наркологом КЛПЗ "Прилуцька центральна міська лікарня" ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп'яніння (а.с.3).

В судовому засіданні суду 1 інстанції лікар ОСОБА_3 підтвердив висновки медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05 березня 2017 року.

Допитаний в судовому засіданні суду 1 інстанції в якості свідка інспектор СРПП Прилуцького ВП ОСОБА_4 окрім іншого, пояснив, що зі слів ОСОБА_2 та в присутності двох свідків, той пояснив, що дійсно керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Викладені обставини вказують на те, що суд 1 інстанції повно і всебічно дослідив матеріали адміністративної справи, надав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_2 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом апеляційний суд розцінює як захисну версію з метою уникнення відповідальності за вчинене, оскільки дане твердження не знайшло свого підтвердження ні в суді першої, ні апеляційної інстанцій, та спростовується вище вказаними доказами. Крім того, заперечень зі сторони захисту щодо пояснень інспектора поліції ОСОБА_4 в суді 1 інстанції не було, інших доказів, які б підтвердили те, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом, не надано, а не довіряти свідченням інспектора поліції підстав не вбачається.

Доводи апелянта про те, що розгляд справи відбувся з порушенням вимог ст. 268 КУпАП, без його участі, так як він хворів і не мав можливості з"явитися, - не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи наявні дані про те, що він, у встановленому законом порядку, сповіщався про місце і час розгляду справи, суд п'ять разів відкладав розгляд справи за клопотаннями захисника, для можливості брати участь в судових засіданнях ОСОБА_2 та дачі пояснень свідками, клопотання про виклик яких заявлялися захисником. Медичних протипоказань щодо неможливості особистої участі ОСОБА_2, жодний з додатків до заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не містив. Зазначене свідчить про те, що судом вживались всі можливі заходи для участі як ОСОБА_2, так і свідків. Окрім того, судовий розгляд проведено за участю захисника, який представляв його інтереси в суді. Не виявив бажання ОСОБА_2 дати пояснення і в суді апеляційної інстанції.

Все це свідчить про відверте зловживання стороною захисту своїми процесуальними правами, з метою затягування розгляду справи та здійснення перешкод суду розглянути її у розумні строки і забезпечити законність при винесенні судового рішення.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Тому, порушень законних прав особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності по даній справі, передбачених ст.268 КУпАП, судом допущено не було.

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначив стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Порушень чинного законодавства про адміністративні правопорушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 та його розгляду в суді, які б тягли за собою скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 травня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. Г. Шахова