АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду м. Києва Васильєва М.А.,

за участю

потерпілого ОСОБА_1

представника потерпілого КонюшкаД.Б.

особи, провадження щодо якої закрито

потерпілої ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_1 адвоката Конюшка ДенисаБорисовича на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року, якою провадження по справі щодо

ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

якою провадження у справі закрито за ст.124 КУпАП за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до постанови суду ОСОБА_3 визнаний невинуватим за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення АП2 № 331365, відповідно до якого ОСОБА_3 16 лютого 2016 року об 11.55 год., керуючи автомобілем «Тойота» державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Старовокзальній, 9 А, не врахував безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 13.3 ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, представник потерпілого ОСОБА_1 адвокат Конюшко Д.Б. подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеної постанови та апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року, прийняти нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винним за ст. 124 КУпАП.

Щодо поновлення строків на апеляційне оскарження, вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущений з поважних причин, оскільки ОСОБА_1, як і він, його представник, не були присутні в судовому засіданні. В постанові суду першої інстанції суддя вказує на те, що ОСОБА_1 надав свої пояснення по справі, проте, напевно, суд помилково зазначив в постанові, оскільки ОСОБА_1 не викликався в судове засідання, не знав про те, що судове засідання відбудеться. Про наявність зазначеної постанови дізнався під час розгляду в Апеляційному суді м. Києва його апеляційної скарги на постанову цього ж суду щодо нього, ОСОБА_1, якого визнано винуватим у ДТП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що водій автомобіля «ТОЙОТА» не намагався уникнути ДТП, а фактично, навпаки, навмисно спровокував ДТП. Швидкість руху автомобіля «ТОЙОТА» більше швидкості руху «СЕНСА» і набагато більше 20 км/год., що очевидно по фотографіях (гальмівний шлях до і після зіткнення, довжина гальмівного шляху).

Крім того, як зазначає апелянт, на фотографії (слід, залишений лівим дзеркалом «СЕНСА» на передній правій двері «ТОЙОТИ») видно той факт, що автомобіль «ТОЙОТА» продовжувала рух навіть після зупинки автомобіля «СЕНС». Це також є підтвердженням того, що «ТОЙОТА» рухалася на випередження із-за спини, намагаючись зайняти смугу руху, не поступаючись «СЕНСУ», якого зобов'язана була пропустити.

Також, в схемі ДТП чітко зафіксоване розміщення транспортних засобів на дорозі в момент ДТП, й розміщення транспортних засобів після ДТП. На схемі чітко зазначені сліди юзу автомобіля «Сенс» та різка зміна напрямку автомобіля. Окрім того, на схемі ДТП чітко вказана відстань від повороту транспортного засобу «Тойота» з вул. Саксаганського до місця ДТП, а саме - трохи більше 27 метрів. Відповідно до ПДР України та визначення понять дорожньої розмітки, знак «уступи дорогу» діє 50 метрів. Підписана схема ДТП не оскаржувалася учасниками події. Вказані обставини підтверджені органами міліції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його представника, які підтримали апеляцію, ОСОБА_3, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, опитавши свідка, дослідивши матеріали даної справи, справи № 33/796/691/2016 щодо ОСОБА_1 та додатково надані докази, які не були предметом дослідження судом першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає клопотання про поновлення строку та подану апеляційну скаргу такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4, як особа, яка бере участь у розгляді справи, не був сповіщений про час і місце її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно до вимог ч.1, 2 ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Також копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 до суду не викликався, про наявність постанови, яка оскаржується, своєчасно не був повідомлений, а тому приходжу до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови судді від 12 квітня 2016 року пропущений ним з поважних причин, а тому строк на апеляційне оскарження постанови судді підлягає поновленню.

Що стосується доводі апеляційної скарги, вважаю, що вони є слушними, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Цих вимог закону суддя місцевого суду, розглядаючи справи, не дотримався.

Так, вважаючи, що в діях ОСОБА_3, щодо якого складено протокол про адміністративне правопорушення, відсутній склад правопорушення, передбачений ст.. 124 КУпАП, суддя неповно з'ясував обставини справи, заливши поза увагою дані, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, схемі ДТП, первинних поясненнях учасників ДТП.

В обґрунтування прийнятого рішення у постанові суддя послався на пояснення учасників ДТП, протокол про адміністративне правопорушення, схему ДТП, письмові пояснення учасників ДТП, без розкриття змісту зазначених доказів. Між тим, пояснення учасників ДТП, які вони давали одразу після ДТП, а також пояснення ОСОБА_3 в суді, належало зіставити з іншими доказами у справі, проаналізувати їх у сукупності, викласти результати цього аналізу у постанові і, лише після цього, виносити постанову по суті.

З матеріалів справи, схеми ДТП та долучених до матеріалів справи фотокарток та схеми дорожньою розмітки на ділянці вул.. Старовокзальна, 9, в м. Києві, вбачається, що 16 лютого 2016 року об 11.55 год., по вул. Старовокзальній, 9 А, в м. Києві сталося зіткнення між автомобілем «Тойота» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1

При цьому, зпервинних та подальших пояснень ОСОБА_3 вбачається, що він рухався на автомобілі «Тойота» державний номерний знак НОМЕР_1 по вул.. Старовокзальній з боку вул.. Саксаганського в бік вул.. Жилянської. Здійснив поворот вліво з лівого ряду по вул.. Саксаганського, продовжував рух по лівій полосі по вул. Старовокзальної, дотримуючись швидкості 20 км/год. Раптово він помітив, як з правого боку, трохи позаду його автомобіля, на швидкості рухався автомобіль ДЕУ, який намагався його підрізати та перестроїтись на його смугу руху. Після цього сталося зіткнення між задньою правою частиною автомобіля під його керуванням та передньою лівою частиною автомобіля ДЕУ. Він, ОСОБА_3, рухався з дотримання Правил дорожнього руху, вважає, що саме водій автомобіля ДЕЙ є винним у даному ДТП.

ОСОБА_1, як в первинних поясненнях, так і під час розгляду справи в суді, пояснив, що він рухався на автомобілі «ЗАЗ сенс» по вул.. Старовокзальній з боку площі Перемоги в бік вул.. Жилянської. При цьому, рухаючись на перехресті вул. Старовокзальної з пл.. Перемоги, побачив, як з боку вул.. Саксаганського на вул. Старовокзальну в зоні дії знаку «Надати дорогу» виїхав автомобіль «Тойота», водій якого, замість виконання вимог знаку, почав прискорюватися, намагаючись «проскочити» перед ним по смузі руху, на яку він, ОСОБА_1, почав перестроювання. Він (ОСОБА_1) з метою уникнення зіткнення почав екстрене гальмування, а водій автомобіля «Тойота» продовжив рух, внаслідок чого сталося зіткнення.

Опитаний в суді апеляційної інстанції ОСОБА_5 - інспектор поліції, зазначив про те, що схема ДТП, складена ним, трохи не відповідає дійсності внаслідок недостатності досвіду на той час. При додатковому виїзді на місце ДТП ним було встановлено, що при виїзді з пл.. Перемоги на вул.. Старовокзальну по напрямку руху автомобіля «ЗАЗ» головна дорога, ДТП дійсно сталося на перехресті в зоні дії знаку «Уступи дорогу», якого не дотримався водій ОСОБА_6, на схемі зафіксовані тільки прямі сліди гальмівного шляху від автомобіля «ЗАЗ», а не повний гальмівний шлях.

З наявних у справі сукупності доказів, а саме: довідки про стан технічних засобів регулювання дорожнього руху по вул.. Старовокзальній, наданої КП «Київавтодорсервіс», схеми дорожньої розмітки на ділянці вул.. Старовокзальній, наданої КК «Київавтодор», відповіді КП «Київдорсервіс», фотокарток, долучених ОСОБА_1, вбачається, що при русі з вул.. Саксаганського на вул.. Старовокзальну впроваджені стрілка зеленого кольору на таблиці, встановлена на рівні червоного сигналу світлофору з вертикальним розташуванням сигналів, і водій під час руху, відповідно до п. 16.9 ПДРУ повинен зайняти крайню ліву смугу на дорогах з одностороннім рухом та дати дорогу транспортним засобам і пішоходам, що рухаються з інших напрямків.

Проте, щодо ОСОБА_3 протокол про порушення ним п. 16.9 ПДР України не складався, а тому в цій частині суд позбавлений можливості прийняти будь-яке рішення.

Одночасно під час апеляційного розгляду встановлено, що дійсно ОСОБА_3 допущено порушення п. 13.3 ПДР України, з огляду на наступне.

Згідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України - випередження - рух транспортного засобу із швидкістю, що перевищує швидкість попутного транспортного засобу, що рухається поряд по суміжній смузі.

При цьому, випереджати транспортні засоби, що рухаються в попутному напрямку по суміжних смугах, Правила дозволяють як з правого, так і з лівого боку за умови вибору безпечного бокового інтервалу.

З матеріалів справи вбачається, що в автомобілі «Тойота» внаслідок ДТП виникли пошкодження з правого боку автомобіля, починаючи з правого переднього крила до накладки двері задньої правої дверки, а в автомобілі «ЗАЗ» пошкодження з лівого боку, починаючи з лівої сторони переднього бамперу до лакофарбового покриття задньої лівої дверки (ас. 3 зв.).

З урахуванням наявних пошкоджень в автомобілях, місця розташування автомобілів після ДТП (автомобіль під керуванням ОСОБА_3 попереду, справа позаду від нього трошки під кутом автомобіль під керуванням ОСОБА_1), приходжу до висновку, що автомобіль під керуванням ОСОБА_3 здійснював випередження автомобіля під керуванням ОСОБА_7, під час якого не дотримався безпечного бокового інтервалу.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Тойота» державний номерний знак НОМЕР_1, всупереч п. 13.3 ПДР України, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого трапилось зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.. 124 КУпАП, про що обґрунтовано вказується в апеляції.

Згідно зі ст.. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду(судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, правопорушення ОСОБА_3 вчинено 16 лютого 2016 року, і на момент розгляду справи в апеляційному суді пройшло більше трьох місяців з дня вчинення правопорушення.

У зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.. 38 КУпАП, провадження у справі щодо ОСОБА_3 підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_1 адвоката Конюшка Дениса Борисовича задовольнити частково.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року, якою провадження по справі щодо ОСОБА_3, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, щодо ОСОБА_3 закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, скасувати.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП, та провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.. 124 Кодексу України, щодо ОСОБА_3 закрити у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.. 38 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва М.А.Васильєва