Провадження № 3/127/3970/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.07.2017 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Вишар І.Ю., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в м. Вінниці про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 20.05.2017 року, о 16 год. 20 хв., в м. Вінниці по вул. Павла Тичини, в порушення вимог п. 2.5 ПДР України, керував автомобілем НОМЕР_2, з ознаками наркотичного спяніння (порушення мови, зіниці очей не реагують на світло. Неприродна блідість шкіри). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного спяніння, у встановленому законом порядку відмовився в присутності лікаря-нарколога в КЗ ВОНД «Соціотерапія».

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав, суду пояснив, що він відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння оскільки не перебував за кермом.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка інспектор Осадчук Юрій Миколайович суду пояснив, що 20.05.2017 року під час несення служби у складі екіпажу №152 в м. Вінниці по вул. Павла Тичини було виявлено автомобіль НОМЕР_2, що порушив вимоги знаку 2.2 ПДР України. Зупинивши вказаний автомобіль було встановлено особу водія, яким виявився ОСОБА_1 При спілкуванні з ним виявлено ознаки наркотичного спяніння, в звязку з чим ОСОБА_1 було запропоновано пройти у встановленому законом порядку огляд на стан спяніння в КЗ «ВОНД «Соціотерапія». Водій ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду. Також інспектор зазначив, що відеозапис обставин подій із нагрудних відеокамер працівників поліції не зберігся в звязку з його знищенням за терміном зберігання відповідно до внутрішніх інструкцій та положень.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

У ст. 251 КУпАП зазначено, що докази у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд критично розцінює пояснення правопорушника, та вважає їх намаганням уникнути від відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки вони повністю спростовуються поясненнями свідка та матеріалами справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Суд, заслухавши пояснення правопорушника, покази свідка, дослідивши матеріали справи, враховуючи:

п. 2.5.Правил дорожнього руху, згідно якого водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин;

п. 4 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування підвпливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09.11.2015 р. ознаками наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; прийшов до висновку, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортними засобами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спянінняю.

Вина правопорушника доведена матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення БР № 196981 від 20.05.2017 року, висновком № 1387, рапортом працівника поліції.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_1 не працює, є особою, яка підлягає адміністративній відповідальності, обставин що помякшують відповідальність правопорушника не встановлено, обставин, що обтяжують відповідальність правопорушника судом не встановлено, вказаним правопорушенням не заподіяно майнової шкоди.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 не зважаючи на загально прийняті норми поведінки та співжиття в суспільстві, вчинив грубе, суспільно-небезпечне порушення правил дорожнього руху, внаслідок якого могли настати тяжкі наслідки, своїми діями наражав на небезпеку інших учасників дорожнього руху, легковажно дозволив собі керувати транспортом з ознаками наркотичного спяніння та відмовитись від проходження огляду на стан спяніння, що свідчить про свідоме грубе порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що достатнім для виправлення ОСОБА_1 та запобіганню вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

При призначенні адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк, суд враховує, що ОСОБА_1 не працює, тому транспортний засіб не є джерелом доходу правопорушника, а тому не позбавить можливості останнього належним чином забезпечувати свою родину.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.33, ч. 1 ст.130,280 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Визнати виним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу розміром 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 320,00 грн. на користь держави.

На постанову суду може бути подана апеляція протягом 10-ти діб з моменту її винесення.

Суддя