АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Мельник В.В., за участю:

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, якийзареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),

в с т а н о в и в:

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік

Стягнуто з ОСОБА_2на користь держави судовий збір у розмірі 320грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 06 травня 2017 року, о 01 год. 15 хв., керував автомобілем «ВАЗ 2106», державний номер НОМЕР_1 по вулиці Сободана, в м. Києві, у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги пункту 2.5 «Правил дорожнього руху», затвердженихпостановоюКабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 рокуУкраїни (надалі - Правил дорожнього руху), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді місцевого суду скасувати, та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, однобічне та неповне з'ясування судом обставин справи.

Апелянт посилався на порушення процедури огляду на стан сп'яніння, мотивуючи його тим, що працівники поліції лише запропонували йому проїхати до найближчого медичного закладу охорони здоров'я, проте на місці зупинки транспортного засобу йому не пропонували пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу. При цьому, до проведення огляду працівники поліції викликали евакуатор та повідомили його, що автомобіль буде затримано та доставлено на спеціальний майданчик. На вказані дії працівників поліції суддя місцевого суду уваги не звернув.

Крім того, зазначав про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону, у зв'язку із відсутністю у ньому причини зупинки транспортного засобу. Наявний у матеріалах справи рапорт інспектора поліції ОСОБА_3, в якому зазначено про відмову апелянта від проходження тесту на стан алкогольного сп'яніння, на думку апелянта, не відповідає дійсності.

Також посилався на недійсність медичного висновку щодо результатів медичного огляду на стан сп'яніння, оскільки огляд проводився пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його проведення, дослідження проводилось за допомогою приладу «Драгер», при цьому у нього не відбирали для дослідження біологічний матеріал. Сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку технічного засобу йому не надавались.

Крім того, зазначав, що суддя місцевого суду не взяв до уваги його пояснення щодо обставин справи та не виклав їх у постанові.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_2, який просив задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується даними протоколу по адміністративне правопорушення від 06 травня 2017 року, у відповідності до якого, 06 травня 2017 року, о 01 год. 15 хв., ОСОБА_2 керував автомобілем «ВАЗ 2106», державний номер НОМЕР_1 по вулиці Сободана, 18 в м. Києві, з ознаками алкогольного сп'яніння: тремтіння рук, запах з порожнини рота, почервоніння очей, огляд на стан алкогольного сп'яніння проводив лікар-нарколог в КМНКЛ «Соціотерапія» за допомогою приладу «Драгер» ARAM 3579, результат якого 0,39 ‰, /а.с. 2/; даними висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №003419 складеного о 03 год. 15 хв. 06 травня 2017 року, відповідно до якого ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного сп'яніння /а.с.3/; даними рапорту інспектора роти 2 батальйону УПП в м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_3, відповідно до якого 06 травня 2017 року о 01 год. 15 хв. було зупинено автомобіль НОМЕР_2, водій якого - ОСОБА_2, керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння та повідомив, що вживав вино перед тим як сісти за кермо. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння у пристуності поліцейського за допомогою приладу «Драгер» на що останній відмовився, а в подальшому водій погодився пройти медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння у лікаря -нарколога, де пройшов тест, рузльтат якого становив 0,39 ‰ /а.с. 4/.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв'язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що працівниками поліції було порушено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння, є необгрунтованими.

Так, відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських атів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (надалі-Інструкція), огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Доводи апелянта про порушення працівниками поліції встановленого Інструкцією порядку направлення його для проведення медичного огляду на стан сп'яніння, оскільки працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, спростовуються даними рапорту інспектора роти 2 батальйону УПП в м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_3, відповідно до якого водій зупиненого транспортного засобу «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_3, ОСОБА_2, відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу "Драгер".

Доводи апелянта про те, що його автомобіль незаконно затримано та доставлено на спеціальний майданчик, не спростовують висновків суду про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, дії працівників поліції щодо затримання транспортного засобу особи, на що міститься посилання в апеляційній скарзі, не є предметом апеляційного розгляду у даному випадку.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП складено з дотриманням вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а тому суддя місцевого суду обґрунтовано визнав відомості, що у ньому містяться, як доказ у справі про адміністративні правопорушення.

Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, оскільки не містить даних про причини зупинки транспортного засобу, є безпідставними, та не свідчать про неналежність чи недопустимість вказаного доказу.

Крім того, ст. 256 КУпАП не передбачено вимогу зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення причин зупинки транспортного засобу.

У відповідності до ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Доводи апелянта про недійсність результатів висновку медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, оскільки, на його думку, такий огляд проводився пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його проведення, є безпідставними та спростовуються даними наявних у справі висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №003419, згідно графи №7 якого, точним часом огляду вказано 03 год. 15 хв. /а.с. 3/, та даними копії акту медичного огляду, у відповідній графі якого під № 6 часом огляду вказано 03 год. 15 хв. /а.с. 15/.

Враховуючи, що транспортний засіб ОСОБА_2 був зупинений працівниками поліції 06 травня 2017 року о 01 год. 15 хв., а його огляд на стан алкогольного сп'яніння проведено у закладі охорони здоров'я 06 травня 2017 року о 03 год.15 хв., посилання апелянта на недійсність результатів такого огляду є безпідставним.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції при розгляді даної справи не взяв до уваги його письмові пояснення щодо обставин справи та не виклав їх зміст у постанові, то, з урахуванням усунення цих недоліків судом апеляційної інстанції та отриманих при цьому відомостей, якими підтверджуються викладені в постанові судді суду першої інстанції фактичні обставини справи та висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, − такі порушення не тягнуть за собою скасування постанови.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги висновків судді місцевого суду не спростовують.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_2 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову суддіДеснянського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року відносно ОСОБА_2- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяАпеляційного

суду м. Києва МельникВ.В.