Номер провадження: 33/785/978/17
Номер справи місцевого суду: 495/2221/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., за участю секретаря судового засідання Стоянової Л.І., в присутності особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його представника - адвоката ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.04.2017 року,-

встановив

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 14.02.2017 року, о 22 годині 25 хвилин по вул. Кишинівська - Артельна в м. Білгород-Дністровський Одеської області керував автомобілем марки «ВАЗ 2109», д/н 02761ОЕ, в стані алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Обстеження на стан спяніння проводилось в Білгород-Дністровській центральній районній лікарні, згідно висновку №3 - ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного спяніння, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП України.

За даним фактом співробітниками поліції Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області відносно ОСОБА_2 було складено протокол серії АП1 № 999816 від 22.03.2017 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3, не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх доводів апелянт послався на те, що постанова суду є незаконною, винесена з порушенням норм чинного законодавства, зокрема, вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, оскільки справа розглянута з порушенням принципів всебічності, повноти та обєктивності дослідження усіх обставин по справі.

Крім того апелянт вказав, що при огляді його на стан спяніння не було дотримано порядок та процедуру проходження огляду на стан спяніння, визначені ст. 266 КУпАП та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 року №1452/735 та зареєстрованою в МОУ 11.11.2015 року за №1413/27858, що є підставою для визнання висновку щодо результатів медичного огляду на стан спяніння ОСОБА_2 недопустимим доказом по справі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду скасуванню з наступних підстав.

Згідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно зясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного спяніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Обґрунтовуючи своє рішення в частині винуватості ОСОБА_2 у вчинені зазначеного правопорушення, суддя районного суду послалася як на докази: пояснення свідка /експерта/ ОСОБА_4 про виявлення в крові ОСОБА_2 етилового спирту у концентрації 1,02%, покази свідка ОСОБА_5, який підтвердив обставини знаходження ОСОБА_2 в стані алкогольного спяніння, висновком та актом медичного огляду, протокол про адміністративне правопорушення від 22.03.2017 року, поясненнями свідків та іншими матеріалами адміністративної справи.

В апеляційному суді ОСОБА_2 та його представник підтримали доводи апеляційної скарги. При цьому ОСОБА_2 заперечив проти вчинення ним правопорушення та пояснив, що 14.02.2017 року, у час, який вказано в протоколі про адміністративне правопорушення, він їхав в автомобілі. Перед цим, приблизно о 17 годині, випив келих шампанського, але був абсолютно тверезий і якихось ознаків алкогольного спяніння не мав. Його зупинити працівники поліції, з приводу що він начебто порушив правила Дорожнього руху. У нього з співробітниками поліції виник конфлікт, так як вони вимагали від нього надати страховий поліс на автомобіль, а він відповів, що як учасник АТО не повинен його мати. На запитання поліцейського про вживання спритних напоїв відповів, що вживав келих шампанського і на вимогу поліцейського погодився пройти тест на алкоголь. Він вимагав пройти огляд у медичному закладі і коли вони прибули до медичного закладу то його оглянув лікар і сказав, що зовнішніх ознаків алкогольного спяніння у нього немає і він вважає його тверезим. Однак співробітники поліції, стали наполягати на тому, щоб у нього відібрали кров на аналіз, що і було зроблено медсестрою. При цьому, медсестра, у місці відбору крові, протерла йому руку спиртом, після чого аналіз виявив у нього в крові алкоголь. Вважає, що висновок, яким засвідчено знаходження його в стані алкогольного спяніння не можна приймати до уваги, так як відбір крові проводився з порушенням Інструкції, так як він своєї згоди на це не давав, а також з застосуванням вати зі спиртом, що запобігло його попаданню в кров. Автомобіль у нього поліція не вилучала, що ще раз доводить про його знаходження в тверезому стані Вважає, що не знаходився в стані алкогольного спяніння, а тому просить провадження по справі закрити в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На перевірку доводів апеляційної скарги, апеляційним судом була допитана в якості свідка експерт ОСОБА_4, яка пояснила, що раніше була допитана в якості свідка в районному суді та надала покази лише стосовно проведення експертного дослідження, в ході проведення якого, у крові гр-на ОСОБА_2 було виявлено наявність 1,2% алкоголю, що відповідає легкій ступені алкогольного спяніння. При цьому вказала, що можна погодитись з свідченнями ОСОБА_2 з приводу того, що якщо при відбиранні крові його руку протирали ватою з спиртом, він міг попасти в кров, що могло показати наявність у людини стану алкогольного спяніння, хоча такого і не було і зазначена концентрація виявленого у ОСОБА_2 алкоголю, у разі такого відбору могла відповідати 1,2%. Згідно з Інструкцією, при відбиранні крові у особи на встановлення стану алкогольного спяніння, розчин, яким протирають руку повинен бути нейтральним до алкоголю, однак як їй відомо, не усі медичні заклади дотримуються цих вимог.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 14.02.2017 року, о 22 годині 25 хвилин, керував транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння.

Згідно ст. 266 КУпАП,огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Разом з тим, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Пунктами 6 та 7 розділу 1 «Загальні положення» Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, передбачено, що огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

З приводу цього апеляційний суд вважає, що відбір забору крові у ОСОБА_2 в медичному закладі проводився з порушенням Наказу управління охорони здоровя та медицини катастроф облдержадміністрації від 11.09.2009 року № 59, згідно якого місце інєкції повинно оброблятися не спиртовим розчином, а тільки розчином фурациліну чи водним розчином етакридину / риванолу /.

Також згідно цього наказу поміщати у флакони біорідину /кров, сечу/ опечатувати та оформляти етикетки треба суворо в присутності особи, у якої здійснюється відбір крові та сечі, що як стверджує апелянт не було виконано.

Свідок ОСОБА_6 надала апеляційному суду заяву, згідно якої саме вона, 14.02.2017 року, о 22.55 годині робила відбір крови у гр.-на ОСОБА_2 в порядку передбаченому Інструкцією. При цьому вказала, що флакони одразу не опломбовувалися та не були опечатані.

Таким чином апеляційним судом встановлено, що відбір крові у гр-на ОСОБА_2, а також її подальше оформлення у флаконів було проведено з порушенням чинного законодавства, що не дозволяє суду приймати ці докази, як засновані на законі, так як викликають сумніви у їх достовірності, на що вказує в апеляційній скарзі ОСОБА_2

При цьому, жодних даних, які спростовують пояснення апелянта відносно того, що він не знаходився в стані алкогольного спяніння під час керування автомобілем, матеріали справи не містять і такі дані не були встановлені апеляційним судом при перегляді постанови районного суду.

Само по собі складання відносно ОСОБА_2 протоколу про скоєння адміністративного правопорушення, з урахуванням встановлених в сукупності усіх обставин справи, існуючих протиріч та допущених під час складання протоколу порушень, на думку апеляційного суду не може слугувати беззаперечним доказом на підтвердження керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, тобто вчинення ним інкримінованого йому правопорушення.

При цьому апеляційний суд враховує поведінку ОСОБА_2, який не заперечував проти проведення огляду, в тому числі наполягав на його проведені в медичному закладі та обставини проведеного лікарем попереднього огляду, в ході якого не було встановлено факт перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного спяніння.

Інших доказів вчинення ОСОБА_2 правопорушення, в тому числі, які підтверджують факт керування ним транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, матеріали справи не містять та працівниками патрульної поліції апеляційному суду не надано.

За таких обставин, апеляційний суд вважає висновок судді районного суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення помилковим, оскільки він ґрунтується не на обєктивних доказах, а на субєктивних відомостях, які в ході апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження.

Стаття 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачає підстави для закриття провадження у справі у звязку з недоведеністю вини особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до ст. 8 ОСОБА_7 України, «В Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_7 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_7 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_7 України є нормами прямої дії…».

Відповідно до ст. 62 ОСОБА_7 України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У даному конкретному випадку йдеться не про кримінальний злочин, а про адміністративне правопорушення, але, оскільки Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає таку підставу для закриття провадження у справі як недоведеність вини, вважаю за необхідне застосувати аналогію права та ст. 62 ОСОБА_7 України, як норму прямої дії.

Таким чином, вважаю, що ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - безпідставно, оскільки його вина не доведена матеріалами справи, внаслідок їх суперечливості, а усі можливості доказування у даному конкретному випадку вичерпані.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, протесту прокурора суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу чи протест прокурора без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

З урахуванням вищенаведеного, приходжу до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суддя районного суду та закриття провадження у справі в звязку з недоведеністю вини ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 8 та ст. 62 ОСОБА_7 України, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд Одеської області,-

постановив

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.04.2017 року - задовольнити частково.

Постанову судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.04.2017 року відносно ОСОБА_2 про накладення за ч. 1 ст. 130 КУпАп адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. та позбавлення його права керування усіма транспортними засобами строком на 1 (один) рік скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрити в звязку з недоведеністю його вини.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_8.