Справа №585/2078/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Євлах О. О.
Номер провадження 33/788/269/17 Суддя-доповідач - Філонова Ю. О.
Категорія - Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2017 року м. Суми

Суддя Апеляційного суду Сумської області Філонова Ю. О. , з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 червня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 320 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 червня 2017 року ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 13 травня 2017 року о 16 год. 40 хв. в с. Піски, Роменського району, він керував автомобілем ВАЗ - 2121, д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 Правил Дорожнього руху України.

В поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 зазначає, що його належним чином не було повідомлено про дату та час судового засідання, що призвело до порушення його прав, передбачених ст.268 КУпАП, зокрема, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою тощо, а тому суд, здійснивши розгляд у його відсутність порушив вимоги ст.269 КУпАП, не забезпечив реалізацію прав учасників процесу, не з'ясував належним чином обставини, передбачені ст.ст.247, 280 КУпАП.

Також апелянт зазначає, що вказані у протоколі та поставі судді дані не відповідають фактичним обставинам, оскільки він дійсно випив декілька пляшок пива, однак за кермом автомобіля після цього не перебував, автомобілем керував його товариш ОСОБА_4, і тільки після того, як вони вийшли з автомобіля, до них підійшли працівники поліції.

До того ж, при медичному огляді він вважав, що був затриманий за перебування в громадському місці в стані алкогольного сп'яніння, тому проти такого огляду не заперечував.

Крім того, на думку ОСОБА_3, протокол про адміністративне правопорушення щодо нього не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки не містить адрес свідків на ствердження факту керування ним автомобілем та їхніх підписів.

При цьому, суд взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_5, які відібрані невідомою особою до складання протоколу, в судове засідання вказаний свідок не викликався та достовірність його пояснень судом не перевірялася.

Крім того, суд не повинен був приймати за доказ його вини рапорти працівників Роменського ВП, оскільки ці особи є поліцейськими та наявні сумніви щодо їх неупередженості, та до того ж, в зазначених рапортах мова йде про ОСОБА_6, а не про нього.

Також апелянт вказує, що суд як на доказ його вини безпідставно послався на протокол про вчинення адміністративного правопорушення, складений старшим інспектором ОСОБА_10, який не був очевидцем керування ним автомобілем.

Крім того, ОСОБА_3 звертає увагу і на порушення порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, передбаченого ст.266 КУпАП та відповідної інструкції, оскільки йому не пропонувалося пройти такий огляд на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів як того вимагає закон і він не відмовлявся від його проходження, а тому у поліцейських не було підстав для його проведення в закладі охорони здоров'я.

Також апелянт зазначає, що йому не було повідомлено змісту висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 38 від 13.05.2017 року, про що свідчить відсутність його підпису або ж запису про відмову від підпису в зазначеному висновку.

Крім того, сам медичний огляд у лікарні було проведено з порушеннями вимог ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, зокрема, ознак алкогольного сп'яніння та методичних рекомендацій, узгоджених директором департаменту медичної допомоги МОЗ України 13.01.2011 року, якими встановлено порядок відбору від живих осіб зразків біологічних матеріалів, поводження з ними та організація проведення токсикологічних досліджень з метою виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тому такий огляд та складений за його результатами висновок є недійним.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 який підтримав подану апеляційну скаргу і просив скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що вказана вище апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно вимог ст. 245, 252, 280 КУпАП, судом забезпечується всебічне, повне та об'єктивне дослідження всіх обставин справи. Зазначені вимоги закону суддею дотримані.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 суддя суду першої інстанції, всупереч тверджень апелянта, повно дослідивши матеріали справи, дотримався вказаних вимог закону та прийшов до правильного висновку про наявність в його діях порушення п. 2.9 Правил дорожнього руху України, тобто складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зазначені висновки судді відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються дослідженими та перевіреними в суді доказах, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2№521033 від 22 травня 2017 року, який, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, та за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, слідує, що 13.05.2017 року о 16 год. 40 хв. в с. Піски, Роменського району, ОСОБА_3 керував автомобілем ВАЗ - 2121, д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 Правил Дорожнього Руху України (а.с.2);

- даними висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння № 38 від 17.05.2017 року, згідно якого ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного сп'яніння (точний час огляду - 13 травня 2017 року о 17 год. 45 хв.) (а.с.3);

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5, який пояснив, що 13.05.2017 року, близько 17.00 год., перебував в с. Піски, Роменського району, на мотокросі та був свідком, як червоний автомобіль марки «ВАЗ», модель НИВА 1600 виїхав на трек та почав їздити по ньому. Після зупинки, до нього підійшли працівники поліції та запропонували водію вийти з автомобіля, на що той почав неадекватно реагувати та нецензурно лаятися. Вдій перебував у стані алкогольного сп'яніння (а.с.8);

- рапортами старшого сержанта поліції ОСОБА_7, інспектора СП Роменського ВП ОСОБА_8, інспектора СРПП № 4 Роменського ВП ОСОБА_9, згідно яких 13.05.2017 року після закінчення Всеукраїнських змагань з мотоциклетного спорту серед дорослих та молоді в с. Піски, Роменського району, водій автомобіля «Нива», червоного кольору, здійснював його керування неподалік від траси проведення змагань. Після зупинки на вимогу працівників поліції, було встановлено особу водія, по якому було видно, що він знаходиться в стані алкогольного сп'яніння (а.с.5-7).

Так, згідно п. 2.9 ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За керування особою в стані алкогольного сп'яніння, передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що суддя місцевого суду, у відповідності до ст.245 КУпАП, всебічно, повно і об'єктивно дослідив всі обставини справи і правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо доводів ОСОБА_3 про порушення суддею його прав, передбачених ст.268 КУпАП, оскільки його належним чином не було повідомлено про дату та час судового засідання, що позбавило можливості давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою тощо, а також, що суд, здійснивши розгляд у його відсутність порушив вимоги ст.269 КУпАП, тобто не забезпечив реалізацію прав учасників процесу, то вважаю їх необгрунтованими, оскільки як вбачається з матеріалів справи, а саме з протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.2), ОСОБА_3 під підпис був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, яке відбулося 14 червня 2017 року о 10.00 год. в Роменському міськрайонному суді Сумської області, що й було зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, та обставина, що ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі сам зазначив, що 14 червня 2017 року він все ж таки прибував до Роменського міськрайонного суду Сумської області, однак не знав у якому з корпусів суду відбудеться розгляд (що у свою чергу не є виправданням неявки до суду), також спростовує його доводи з приводу неналежного сповіщення про розгляд у судовому засіданні 14 червня 2017 року справи про адміністративне правопорушення відносно нього.

Таким чином, ОСОБА_3, був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, але не скористався своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП.

За таких обставин та враховуючи, що положеннями ст. 268 КУпАП визначений вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов'язковою і справа щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП до таких не відноситься, вважаю, що суддя виносячи постанову про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, у його відсутність, не порушив вимог ст.268 КУпАП.

Крім того, посилання апелянта на ті обставини, що здійснивши розгляд у його відсутність, суддя порушив вимоги ст.269 КУпАП, тобто не забезпечив реалізацію прав учасників процесу, є явно надуманими та не стосуються суті даної справи, оскільки вказана норма закону визначає поняття потерпілого та його прав, яким ОСОБА_3 у справі не являється.

Твердження апеляційної скарги з приводу того, що за кермом автомобіля ОСОБА_3 не перебував, а автомобілем керував його товариш ОСОБА_4, не відповідають дійсності та спростовуються рапортами старшого сержанта поліції ОСОБА_7, інспектора СП Роменського ВП ОСОБА_8, інспектора СРПП № 4 Роменського ВП ОСОБА_9 (а.с.5-7), згідно яких автомобілем керував водій, яким виявився саме ОСОБА_3, по зовнішньому вигляду в стані алкогольного сп'яніння. Ці обставини підтвердив і свідок ОСОБА_5 у своїх поясненнях, додавши, що після пропозиції працівників поліції вийти з автомобіля, водій почав неадекватно реагувати та лаятися в їхній бік. Підстав не довіряти вказаним свідкам суд не вбачає, оскільки вони логічні, послідовні та узгоджені між собою.

При цьому, матеріали справи не містять жодної згадки про громадянина на прізвище ОСОБА_4 та, що вказана особа могла керувати автомобілем чи навіть перебувати в його салоні. Даючи пояснення у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 також не вказував на дані обставини, зазначив лише, що не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння та не визнає свою вину.

Тому, такі доводи ОСОБА_3 є нічим іншим як одним із способів уникнути відповідальності за скоєне. Це ж стосується і посилань апеляційної скарги, що при медичному огляді ОСОБА_3 вважав, що був затриманий за перебування в громадському місці в стані алкогольного сп'яніння.

Також не можна погодитись з посиланням апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки не містить адрес свідків на ствердження факту керування ним автомобілем та їхніх підписів, виходячи з наступного.

Так, положеннями ст. 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Аналізуючи наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що він складений у відповідності з вимогами ст.256 КУпАП, повноважною на те особою - старшим інспектором Роменського ВП ОСОБА_10 та містить всі необхідні реквізити, передбачені вимогами зазначеної норми закону.

При цьому, свідки в протоколі вказуються лише при їх наявності, але як слідує з фактичних обставин справи, ОСОБА_3 був зупинений працівниками поліції фактично без свідків, а самі працівники поліції, відповідно до вимог закону, не можуть вказуватись у протоколі в якості свідків.

Натомість, матеріалами справи містять письмові пояснення громадянина ОСОБА_5, і хоча цей свідок не був вказаний у протоколі, його письмові пояснення додані до справи (а.с.8).

Доводи в апеляційній скарзі ОСОБА_3, що суд взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_5, які відібрані невідомою особою до складання протоколу, в судове засідання вказаний свідок не викликався та достовірність його пояснень судом не перевірялася, не заслуговують на увагу, оскільки не здійснення допиту вказаного свідка суддею суду першої інстанції не ставить під сумнів законність оскаржуваної постанови, оскільки, як зазначалося вище, в матеріалах справи містяться його письмові пояснення з підписом та датами (а.с.8).

Крім цього, ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду справи щодо нього, до суду не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв, та, будучи заінтересованою особою, не заявив і будь-яких клопотань про виклик можливих свідків правопорушення.

Що стосується тверджень апеляційної скарги ОСОБА_3 з приводу упередженості поліцейських при складанні своїх рапортів та що в зазначених рапортах мова йде про ОСОБА_6, а не про нього, то вони не заслуговують на увагу, оскільки працівники поліції, виконуючи свої посадові обов'язки при несенні служби по охороні порядку, правомірно припинили протиправні дії ОСОБА_3, який їздив на транспортному засобі неподалік від траси проведення змагань з мотоциклетного спорту в с. Піски, Роменського району, в стані алкогольного сп'яніння, про що й склали рапорти і підстав не довіряти зазначеним доказам не вбачаю.

Крім того, в ході апеляційного розгляду, ОСОБА_3 повідомляючи про обставини цієї ситуації, зазначив, що коли працівники поліції в нього прохали документи він їх не надав. Тобто, працівники поліції складаючи відповідні рапорти про обставини події не мали відповідних документів особи ОСОБА_3, і за таких обставин могли і помилитися вказуючи його ім'я.

Крім того, як вбачається зі змісту рапортів працівників поліції (а.с.4-7), у них, крім іншого, вказано, що після закінчення змагань водій на червоному автомобілі «НИВА» здійснював його керування неподалік від траси проведення змагань.

При апеляційному розгляді справи, ОСОБА_3 підтвердив, що дійсно, зазначений автомобіль належить саме йому.

Таким чином, вказана похибка не впливає на законність прийнятого суддею рішення та у всякому разі не може слугувати безумовною підставою для його скасування.

Щодо безпідставності послань судді як на доказ вини ОСОБА_3 на протокол про вчинення адміністративного правопорушення, складений старшим інспектором ОСОБА_10, який не був очевидцем керування ним автомобілем, то їх також слід визнати неспроможними, оскільки, як зазначив сам апелянт у скарзі, працівники поліції (які в межах своїх повноважень не мали права складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення) доставили його до м. Ромни, де передали наряду дорожньо-патрульної служби на чолі із старшим інспектором Роменського ВП ОСОБА_10

З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння № 38 від 17.05.2017 року (а.с.3) вбачається, що саме старший інспектор ОСОБА_10 у подальшому доставляв ОСОБА_3 до медичного закладу - КЗ СОР І ОСЛ м. Ромни.

З огляду на викладене, оскільки очевидцями керування ОСОБА_3 автомобілем стали працівники поліції Роменського ВП та громадянин ОСОБА_5, а протокол про вчинення адміністративного правопорушення складений уповноваженою особою - ст. інспектором ОСОБА_10, з дотриманням вимог ст.256 КУпАП, суддя обґрунтовано послався на нього у постанові як на доказ вини ОСОБА_3

Законність складання ст. інспектором Роменського ВП ГУНП у Сумській області к.п. ОСОБА_10 протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 сумнівів не викликає, а тому порушень в цій частині не вбачаю.

Твердження апеляційної скарги ОСОБА_3 про порушення порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, передбаченого ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції, оскільки йому не пропонувалося пройти такий огляд на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів як того вимагає закон і він не відмовлявся від його проходження, а тому у поліцейських не було підстав для його проведення в закладі охорони здоров'я, є необгрунтованими.

Як вбачається з фактичних обставин справи та зазначено самим апелянтом, його було зупинено працівниками поліції Роменського ВП, які в межах своїх повноважень, виявивши, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, не мали права проводити відповідний огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів, а тому доставили ОСОБА_3 до Роменського ВП та передали його уповноваженому на це ст. інспектору дорожньо-патрульної служби. Оскільки сам працівник дорожньо-патрульної поліції фактично не зупиняв ОСОБА_3, він обґрунтовано доставив останнього до закладу охорони здоров'я для проведення відповідного огляду, без проведення такого за допомогою спеціальних технічних засобів.

Крім того, твердження апелянта, що сам медичний огляд у лікарні було проведено з порушеннями вимог ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, зокрема, ознак алкогольного сп'яніння та методичних рекомендацій, узгоджених директором департаменту медичної допомоги МОЗ України 13.01.2011 року, якими встановлено порядок відбору від живих осіб зразків біологічних матеріалів, поводження з ними та організація проведення токсикологічних досліджень з метою виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тому такий огляд та складений за його результатами висновок є недійним, не заслуговують на увагу, оскільки констатуються порушником з формальних підстав та суб'єктивних мотивів, не підтверджених жодним доказом.

Натомість, медичний огляд було проведено в спеціалізованому закладі КЗ СОР І ОСЛ м. Ромни, уповноваженою на те особою - черговим лікарем, тому висновок щодо результатів медичного огляду № 38 від 17.05.2017 року з метою, зокрема, виявлення стану алкогольного сп'яніння, є належним та допустимим доказом у справі.

Щодо неповідомлення ОСОБА_3 змісту зазначеного висновку через відсутність його підпису у ньому, то дані доводи апелянта не заслуговують на увагу, оскільки на основі цього висновку і було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, у присутності ОСОБА_3, а тому вважаю, що останній не міг не знати змісту вказаного документу.

Таким чином, факт керування 13.05.2017 року о 16.40 год. ОСОБА_3 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння знайшов своє підтвердження у вказаних вище матеріалах справи та оцінених в їх сукупності, а тому доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 є безпідставними і його апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 червня 2017 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без зміни, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіФілонова Ю. О.