Справа № 502/740/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2017 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області Маслеников О.А.

розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Державної екологічної інспекції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - громадянина України; ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого т.в.о. директора «Дунайський біосферний заповідник», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

за ст.91 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

21.04.2017 року ОСОБА_1 допустив використання природних ресурсів на території Дунайського біосферного заповідника НАН України загальнодержавного значення, виданих обласною державною адміністрацією, чим порушив ст. 9-1, 60 ЗУ «Про природно заповідний фонд України».

В судовому засіданні ОСОБА_1А за відсутністю дозволів на спеціальне використання природних ресурсів на територіях природно заповідного фонду. пояснив, що що протокол про адміністративне правопорушення від 21.04.2017 р. № 000175 є необгрунтований та складеним з порушенням чинного законодавства, оскільки вважає, що працівник Державної екологічної інспекції в Одеській області, державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища Одеської області ОСОБА_2, складаючи вищезгаданий протокол, перевищив свої повноваження. Відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію в Одеській області, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 12.12.2011 № 136, повноваження цієї інспекції поширюються на територію Одеської області, за винятком території та обєктів, віднесених до зони діяльності Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря. В пункті 7 Положення про Державну екологічну інспекцію Північно-Західного регіону Чорного моря, затвердженого тим же наказом Державної екологічної інспекції України, зазначається, що діяльність цієї інспекції поширюється на: 7.1 Територію від початку української частини річки ОСОБА_2 до її гирла, що обмежується урізом води річки ОСОБА_2, і далі від гирлової її частини на територію завширшки сто метрів від урізу води вздовж Чорного моря, навколо його заток та лиманів, до адміністративної межі території Автономної республіки Крим з Херсонською областю (Каланчацький район). Таким чином річка ОСОБА_2 та прибережна частина Чорного моря, де здійснюється промисловий лов риби у межах ДБЗ, про який йдеться у протоколі від 21.04.2017 № 000175, знаходяться поза межами повноважень Державної екологічної інспекції в Одеській області. Про відсутність повноважень у Державної екологічної інспекції в Одеській області щодо контролю за промисловим виловом риби у межах території ДБЗ офіційно заявляє і керівництво цієї структури, що підтверджується листом інспекції на адресу ДБЗ від 22.06.2017 № 1872/12. В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що т. в. о. директора ДБЗ, допустив порушення вимог ст. 9-1 Закону України Про природно-заповідний фонд України, відповідно до якої як вважає державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища ОСОБА_2, риболовецькі підприємства здійснюють промисловий вилов риби на території ДБЗ без дозволів, які видаються Одеською обласною державною адміністрацією. Такий висновок працівника Державної екологічної інспекції в Одеській області є результатом неправильного тлумачення вимог ст. 9-1 Закону України Про природно-заповідний фонд України, а по суті викривленням її змісту. Насправді в зазначеній статті йдеться про те, що спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та обєктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, а саме до таких територій відноситься ДБЗ і промисловий вилов риби є формою спеціального використання водних біоресурсів, здійснюється на підставі ліміту та відповідних дозволів. Ліміт затверджується центральним органом виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища (Мінприроди України), а дозволи видаються, : територіальними органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища. Такими територіальними органами Мінприроди України були обласні управління охорони навколишнього природного середовища, які в рамках адміністративної реформи були ліквідовані у 2013 році, їх правонаступниками, в тому числі в частині видачі відповідних дозволів, повинні були стати створені департаменти екології і природних ресурсів при обласних державних адміністраціях. Однак, автори адміністративної реформи, не передали відповідні повноваження обласних управлінь охорони природи, як територіальних органів Мінприроди, цим департаментам. В підсумку ситуація склалась так, що нині діючі департаменти екології і природних ресурсів облдержадміністрацій не мають повноважень видавати дозволи на спеціальне використання водних біоресурсів у межах територій та обєктів природно-заповідного фонду, до якого, як зазначалося, належить промисловий вилов риби. У Положенні про порядок видачі дозволів на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та обєктів природно-заповідного фонду, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1992 № 459 (назва Положення із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015), визначено порядок видачі дозволів на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та обєктів природно-заповідного фонду. Проте в пункті 1 Положення зазначається, що цей порядок не поширюється на спеціальне використання водних біоресурсів. Таким чином на сьогодні питання щодо видачі дозволів на спеціальне використання водних біоресурсів у межах територій та обєктів природно- заповідного фонду є законодавчо неврегульованим. Така правова неврегульованість питання про відповідні дозволи по всій території України не може бути підставою для притягнення його, як т. в. о. директора ДБЗ, до адміністративної відповідальності. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 вважає, що у його діях, як тимчасово виконуючого обовязки директора ДБЗ, відсутній склад адміністративного правопорушення, тому просить суд відмовити у притягненні його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів.

У ст. 252 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вивчивши матеріали по справі, суд дійшов висновку про відсутність в матеріалах адміністративної справи доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 91 КУпАП, оскільки діяння особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не мають складу зазначеного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення, на підставі чого, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення передбаченого ст. 91 КУпАП, провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 247 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - громадянина України; ІНФОРМАЦІЯ_1, за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ст. 91 КУпАП закрити, у звязку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі через Кілійський районний суд Одеської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова може бути предявлена до виконання протягом 3 місяців з дня її винесення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_3