Справа № 490/1732/17 01.08.2017 28.07.2017 01.08.2017
Номер провадження: 33/784/318/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01 " серпня 2017 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області

у складі: головуючої - судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Чоботаренко Т.І.

особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 травня 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно постанови судді, 19.02.2017 р. близько 06 год. 25 хв. ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керував транспортним засобом Mercedes- Benz 190, номерний знак НОМЕР_1, рухаючись вул. Адмірала Макарова, в районі будинку №56 в м. Миколаєві, чим порушив п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження. Апелянт стверджує, що 19.02.2017 р. близько 06.30 год. він знаходився у автомобілі, який був припаркований.

Підійшли патрульні поліцейські і запропонували пройти огляд на стан сп'яніння. Він пройшов тест на приладі «Драгер» який показав результат - 0,61 проміле, але не погодився з таким результатом та самостійно поїхав до обласного наркологічного диспансеру, де пройшов тест та отримав висновок, що він тверезий.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, при розгляді даної справи зазначених вимог закону суддя не дотримався.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія БР № 229082 від 19 лютого 2017 року, ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керував транспортним засобом, і у встановленому законом порядку в присутності двох свідків пройшов тест на місці зупинки на стан алкогольного сп'яніння, результати якого становлять 0,61 % (а.с. 3).

До протоколу про адміністративне правопорушення наданий акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якому при проведенні огляду на стан сп'яніння за допомогою алкотестеру, результат огляду становив 0.61% (а. с. 2).

Також в матеріалах справи містяться письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які виконані на заздалегідь виготовлених бланках, в яких містяться віконця для заповнення, але ж які не заповнені. Зазначені бланки підписані свідками, та в цих поясненнях міститься лише вказівка про результати проходження тесту, тобто на відомості, які містяться у вищезазначеному акті огляду (а.с. 4,5).

Справа про адміністративне правопорушення розглянута у відсутність особи, у відношенні якої складено протокол, та, як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, суддя, в порушення вимог ст. 280 КУпАП, не перевірив додані до протоколу про адміністративне правопорушення докази, не перевірив, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також не з'ясував обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Як слідує з матеріалів справи, суддя не викликав особу, щодо якої складено протокол, не витребував відеозапис з нагрудного реєстратора патрульного поліцейського та не викликав свідків, не звернувши увагу на пояснення ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення, в яких зазначено про його бажання надати пояснення в суді (а. с. 3).

Між тим, в апеляційному суді ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Стверджував, що спиртних напоїв не вживав, не керував автомобілем, а лише перебував у салоні автомобіля, який був припаркований.

Стверджував, що не погодився з результатами тесту на стан алкогольного сп'яніння, але ж працівники поліції не роз'яснили йому право на проходження огляду у медичному закладі, про що на момент складання протоколу він не був обізнаний. Пояснив, що після складання протоколу, він самостійно звернувся до обласного наркологічного диспансеру, де пройшов тест і отримав виписку, відповідно якій він визнаний тверезим. Також пояснив, що працівник поліції переривав запис відеореєстратора під час складання протоколу.

Пояснення ОСОБА_1 про те, що він пройшов огляд на стан сп'яніння підтверджуються випискою із медичної картки, згідно якій ОСОБА_1 в обласному наркологічному диспансері 19.02.2017 р. о 09:30 пройшов огляд на стан сп'яніння, і йому встановлений діагноз: тверезий.

Хоча ОСОБА_1 пройшов огляд у медичному закладі без присутності працівника поліції, тобто в порушення вимог Інструкції, але цей висновок свідчить на користь його пояснень, оскільки наведеними у постанові доказами твердження апелянта не спростовані.

Відповідно до п. 7 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі-Інструкція), у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (.

Згідно п. 9 розділу II Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Однак, працівник поліції ОСОБА_5, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, не зазначила у протоколі, чи роз'яснені водієві зазначені вимоги Інструкції, чи погодився ОСОБА_1 з результатами огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, а у разі, якщо не погодився, чи було запропоновано йому пройти огляд на стан сп'яніння у медичному закладі.

У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що надасть пояснення в суді. Отже, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_1 був не згоден з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу, як він і зазначив в апеляційній скарзі.

У поясненнях свідків, які опитані працівником поліції ОСОБА_6, також не помічені відповідні графи бланку, та не зазначено, чи повідомлявся водій про можливість проходження огляду на стан сп'яніння у медичному закладі у присутності працівника поліції.

Розглянувши справу у відсутність особи, щодо якої складений протокол, суддя не перевірив доводи щодо незгоди з протоколом, не витребував докази на підтвердження обставин, зазначених у протоколі (зокрема, відеозапис).

Таким чином, приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суддя належним чином не з'ясував всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, внаслідок чого прийняв необґрунтоване рішення.

На запит апеляційного суду не надано відеозапису з нагрудного реєстратора патрульного поліцейського з посиланням на те, що відеозапис не зберігся. Також, до апеляційного суду викликані працівники поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_5, але вони не з'явилися, повідомивши, що ОСОБА_6 у відрядженні, а ОСОБА_5 звільнена.

З огляду на наведене, апеляційний суд позбавлений можливості перевірити висловлені апелянтом доводи про те, що працівники поліції в порушення вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції не запропонували провести огляд на стан алкогольного сп'яніння у медичному закладі, в якому він у той же день отримав висновок про те, що був тверезий, що запис відеореєстратора припинявся працівником поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також пояснення про те, що він не керував транспортним засобом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тому, всі сумніви щодо доведеності винуватості, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що докази, на які послався суддя в обґрунтування рішення не спростовують твердження апелянта, і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, апеляційний суд вважає за необхідне провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 травня 2017 року у відношенні ОСОБА_1 скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя: