Справа № 185/6265/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2017 року Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Самоткан Н. Г., розглянувши матеріал, що надійшов з Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

ВСТАНОВИВ:

11 липня 2017 року приблизно о 16.30 год. ОСОБА_1, знаходячись за адресою: м.Павлоград, вул. Соборна,45, влаштував сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_2, в ході якої ображав її нецензурною лайкою, тим самим вчинив психологічне насильство в сімї (протокол про адміністративне правопорушення Серії АА 96518 від 13 липня 2017 року).

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину визнав, у скоєному щиро розкаявся.

Вина ОСОБА_1 підтверджується також письмовими матеріалами справи.

Частиною першою ст. 173-2 КУпАП, передбачена відповідальність за вчинення насильства в сім'ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру.

Вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вирішуючи питання про вид і розмір адміністративного стягнення, враховую, що санкцією ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачено два види адміністративних стягнень громадські роботи та адміністративний арешт.

Адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт не може бути застосовано до ОСОБА_1, оскільки він досяг 62-річного віку, а відповідно до ч. 3 ст.30-1 КУпАП громадські роботи не призначаються особам чоловікам старше 60 років.

Крім того, у відповідності до ст.32 КУпАП адміністративний арешт установлюється і застосовується лише у виняткових випадках за окремі види адміністративних правопорушень на строк до пятнадцяти діб.

Адміністративний арешт застосовується в тому випадку, коли суд прийде до висновку, що більш мяке адміністративне стягнення. В даному випадку адміністративний арешт не може бути застосовано до ОСОБА_1, оскільки він є непрацездатною особою пенсійного віку, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, щиро розкаявся у скоєному. З урахуванням обставин скоєного правопорушення та особи ОСОБА_1, суд приходить до висновку про неможливість застосування до нього найсуворішого виду адміністративного стягнення.

За таких обставин, приходжу до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_1 від накладення адміністративного стягнення, оскільки до нього не може бути застосовано жодне зі стягнень, передбачених санкцією ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, на правопорушника, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, покладається сплата судового збору, тому приходжу до висновку, стягнути ОСОБА_1 на користь держави судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 283, 284, 173-2 ч.1 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та звільнити від накладення адміністративного стягнення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 320 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі скарги в 10-ти денний строк з дня винесення постанови.

Суддя: Н.Г. Самоткан