АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 640/732/17 Суддя 1-ї інстанції: Зуб Г.А.
Провадження № 33/790/546/17
Категорія: ч. 2 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.06.2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, за участю особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2, його захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 04.04.2017 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 04.04.2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Судом першої інстанції було встановлено, що 07.01.2017 року о 12-15 в м. Харкові біля буд. № 5-«д» по пр. Жуковського, водій ОСОБА_2 керував автомобілем SKODA OCTAVIA, державний номер WJ87877, з ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, порушивши вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з вказаним рішенням, захисник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу та просить скасувати постанову судді від 04.04.2017 року, вважаючи її незаконною, такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, винесеною з порушеннями норм матеріального та процесуального права, порушенням вимог ст. 280, 248, 251, 252 КУпАП.

Зазначає, що він не був зупинений працівниками поліції, а самостійно до них звернувся, з метою вирішення спору, щодо певних особливостей вимог Правил дорожнього руху України, при цьому він вже не керував автомобілем.

Вказує, що суд, беручи до уваги протокол як доказ вини ОСОБА_2, не взяв до уваги зазначену у ньому незгоду, а саме пояснення «не порушував».

В поясненнях, доданих до апеляційної скарги, ОСОБА_2 зазначив, що 07.01.2017 року близько 13 години з друзями, керуючи автомобілем Шкода-Октавия під його керуванням зупинившись на кінцевій зупинці маршрутного таксі, розташованого біля церкви по пр. Жуковського в м. Харкові. Залишивши автомобіль разом з друзями, він випив 150 грам горілки та розумів, що в такому випадку вже керувати транспортним засобом не буде, та збирався дзвонити своєму сину ОСОБА_5 Під час спілкування з друзями виник спір щодо дотримання вимог Правил дорожнього руху, та задля його вирішення вирішив звернутись до працівників поліції які перебували у службовому автомобіля неподалік. Підійшовши до поліції йому було повідомлено прізвище, імя, по батькові інспектора поліції, який почав вимагати надання паспорту, водійського посвідчення та техпаспорту на автомобіль. Надавши вказані документи працівники поліції розпочав складати протокол відносно ОСОБА_2 за керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, на що останній заперечував та вказував, що йому не було запропоновано пройти огляд, та взагалі він не керував автомобілем у стані спяніння, та що під час складання протоколу були відсутні свідки, які зявились пізніше та залишили лише свої підписи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, вважаю, апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що він не керував транспортним засобом, про що він повідомляв патрульним та свідкам, а до співробітників поліції підійшов самостійно за своєю волею, для вирішення особистого питання вже після того, як вимкнув двигун автомобіля, та вжив спиртні напої з своїми товаришами з приводу свята Різдва, і з тієї причини, що він вже не був водієм в розумінні вимог Правил дорожнього руху України, він відмовився пройти огляд на стан спяніння.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що вони залучились працівниками поліції в якості свідків при відмові ОСОБА_2 від проходження огляду на стан спяніння, в їх присутності ОСОБА_2 заперечував факт керування ним автомобілем, та зазначили що складання протоколу відбувалося біля автомобіля патрульної поліції, а транспортний засіб ОСОБА_2 вони не бачили.

Допитані в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що 07.01.2017 року він знаходився разом із ОСОБА_2, коли останній заглушив двигун автомобіля, і після чого вони випили горілку, та в них виник спір для з приводу деяких вимог Правил дорожнього руху України, і для вирішення якого, ОСОБА_2 підійшов до автомобіля патрульної поліції з питанням, одночасно ОСОБА_8 зазначив, що ОСОБА_2 перед тим як підійти до патрульних транспортним засобом не керував.

Окрім того слід зауважити, що до матеріалів на чисельні запити апеляційного суду не був доданий відеозапис з камер відеоспостереження співробітників поліції, який вказаний як додаток до протоколу про адміністративне правопорушення, також вказаний відеозапис не був наданий і до суду першої інстанції.

Також на чисельні виклики до апеляційного суду не прибули працівники патрульної поліції ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які складами матеріал відносно ОСОБА_2 для зясування обставин складання цього матеріалу та підтвердження або спростування посилань апелянта та ОСОБА_2

Таким чином матеріали справи не містять належних даних що ОСОБА_2 був водієм в розумінні вимог п.1.10 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи наведені вище обставини. приймаючи до уваги положення ч. 3 ст. 62 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 04.04.2017 року у відношенні ОСОБА_2 скасувати а провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_1