АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва КовальськаВ.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 02 березня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про направлення справи про адміністративне правопорушення на розгляд до Деснянського районного суду м .Києва та визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 02 березня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про направлення справи про адміністративне правопорушення на розгляд до Деснянського районного суду м. Києва, визнано винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (10200 гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_3, 14 січня 2017 року, близько 00 год. 45 хв., в м. Києві по вул. М.Тимошенка, керував автомобілем НОМЕР_1, в стані наркотичного сп'яніння. Огляд для визначення стану сп'яніння проведено лікарем Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія». Своїми діями ОСОБА_3 порушив п. 2.9 «а» ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 02 березня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

На підтвердження своїх вимог апелянт зазначає, що 02 березня 2017 року суддя розглянула справу за його відсутності, що свідчить про порушення процесуальних норм права та є дуже суттєвим, оскільки такий розгляд справи позбавив його можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КпАП України, зокрема, дати пояснення щодо події, яка мала місце 14 січня 2017 року.

Також апелянт вказує на те, що суддя 02 березня 2017 року відмовила у задоволенні клопотання про направлення справи на розгляд за моїм місцем проживання, а саме до Деснянського районного суду м. Києва, посилаючись на загальні правила ч. 1 ст. 276 КУпАП, хоча цими ж загальними правилами в цій статті також зазначено, що справи, зокрема, щодо ч. 1-4 ст. 130 КУпАП можуть також розглядатися за місцем реєстрації правопорушника або місцем реєстрації транспортного засобу.

Крім того, на думку ОСОБА_3, суддею не взято до уваги той факт, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені свідки, так як протокол складався за відсутності останніх, тобто особи, які б своїми підписами підтвердити факт перебування особи у стані наркотичного сп'яніння та факт направлення водія для проведення огляду в конкретний заклад охорони здоров'я були відсутні, що є грубим порушенням при складанні протоколу.

ОСОБА_3 зазначає, що оскільки після зупинки автомобіля у нього не було виявлено ознак наркотичного сп'яніння і він не перебував у такому стані, то він погодився на проведення огляду у медичному закладі.

У медичному закладі лікар проігнорувала пояснення ОСОБА_3 про те, що у нього можуть бути побічні ефекти від лікування хвороби шкірного покриву високотоксичним препаратом "Роаккутан"14 січня 2017 року з актом медичного огляду, на підставі якого видається висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння його ознайомлено не було, більш того, даний висновок він отримав лише 20 січня 2017 року, який був датований 18 січня 2017 року, хоча станом на 14-19 січня 2017 року такий висновок не був готовий, про що йому щоразу повідомляли у телефонному режимі.

Заслухавши доповідь судді, поясненняОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Оболонського районного суду м. Києва від 02 березня 2017 року про визнання винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення, рапортом інспектора роти № 5 Батальйону № 2 УПП у м. Києві ОСОБА_4 та висновком Київської міської наркологічної клінічної лікарні "Соціотерапія" № 004102 від 18 січня 2017 року.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону є безпідставними, оскільки не зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення прізвищ свідків не є порушенням вимог ст. 256 КУпАП, якою встановлено, що прізвища свідків зазначаються, якщо вони є.

У даному провадженніОСОБА_3 не заперечував того, що він управляв автомобілем та був зупинений працівниками поліції, які запідозрили у нього стан наркотичного сп'яніння. Отже, та обставина, що ОСОБА_3 управляв автомобілем та був зупинений працівниками поліції встановлена з пояснень особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, не заперечується апелянтом, а відтак відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення вказівки на наявність свідків згаданої обставини не могла вплинути на висновки, викладені у постанові судді районного суду.

Апелянт заперечує лише правильність проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння у медичному закладі. Проте таке заперечення апелянта на підтверджується жодним наявним у справі доказом та спростовується висновком Київської міської наркологічної клінічної лікарні "Соціотерапія" № 000391 від 18 січня 2017 року, у якому зазначено, що ОСОБА_3 був оглянутий лікарем вказаного закладу 14 січня 2017 року о 01 годині 00 хвилин та встановлено, що він перебував у стані наркотичного сп'яніння (маріхуана).

Висновок Київської міської наркологічної клінічної лікарні "Соціотерапія" № 000391 від 18 січня 2017 року щодо ОСОБА_3 відповідає вимогам Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735, а тому доводи апеляції про порушення лікарем правил проведення огляду є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про порушення прав ОСОБА_3 під час розгляду справи суддею районного суду є слушними, проте відсутність ОСОБА_3 в судовому засіданні суду першої інстанції не може бути підставою для скасування постанови судді у зв'язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення. До того ж, приймаючи участь в судовому засіданні апеляційної інстанції, ОСОБА_3 мав можливість і скористався правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Посилання апелянта на відмову у задоволенні клопотання про передачу справи до суду за місцем реєстрації особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності не може бути взятим до уваги, оскільки ч.1 та ч. 2 чт. 276 КУпАП визначена альтернативна підсудність справ про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 130 КУпАП, справа щодо ОСОБА_3 розглянута за місцем вчиненя правопорушення в Оболонському районному суді м. Києва. При цьому права особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, порушені не були, позаяк ОСОБА_3 просив передати справу до Десннського районного суду м. Києва, тобто до суду в межах одного міста, і справа була розглянута Оболонським районним судом м. Києва, тобто в межах міста Києва.

Отже, суддя апеляційного суду не вбачає підстав для скасування чи зміни постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 02 березня 2017 року щодо ОСОБА_3, а тому постанову слід залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 02 березня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про направлення справи про адміністративне правопорушення на розгляд до Деснянського районного суду м. Києва та визнання винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва В.В. Ковальська

Справа №33/796/912/2017 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

Головуючий у першій інстанції Маринченко М.М.

Доповідач Ковальська В.В.