Справа № 353/396/17
Провадження № 33/779/340/2017
Категорія ст.124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лущак Н. І.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2017 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Васильєв О.П.

за участі особи , яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 30 червня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, з середньою освітою, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, непрацюючого, громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, також стягнуто судовий збір в розмірі 320 грн.-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 16.05.2017 року близько 11 год. 30 хв. на автодорозі Івано-Франківськ - Тернопіль 33х1000 км в с. Діброва Тлумацького району Івано-Франківської області, погонич тварин ОСОБА_2, не вибрав безпечного перегону тварин ( корови ) на автодорозі державного значення та залишив на смузі відведення дороги тварину без нагляду, внаслідок чого автомобіль марки « SKODA OCTAVIA A7 », д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження, тобто своїми діями порушив п.7.7 (В)ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає, що зазначена постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки суд першої інстанції неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, формально підійшов до вивчення обставини справи, не сприяв об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Просить поновити йому строк на подання апеляційної скарги, як такий, що пропущений з поважних причин, скасувати постанову судді, а справу закрити, за відсутністю у його діях складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Вважає, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки відповідно до вимог ПДР України він не є учасником дорожнього руху.

Зокрема, відповідно до вимог п.1.10 ПДР учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередньо участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин.

У судовому засіданні показаннями свідків однозначно підтверджено те, що він не може вважатись учасником дорожнього руху, оскільки разом із двома коровами знаходився на подвір'ї власного домогосподарства.

Вказане подвіря знаходиться за краєм смуги відводу, а тому ним не порушено вимоги п.п.7.7 «в» ПДР, згідно із якими забороняється залишати на смузі відведення дороги тварин без нагляду та випасати.

Вказує, що належних йому тварин на дорозі або смузі відведення дороги без нагляду не залишав та не випасав.

Крім того, вважає, що при винесенні постанови судом першої інстанції не дана оцінка швидкості руху автомобіля марки « SKODA OCTAVIA A7 », д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3,який повинен був діяти у відповідності до вимог п.12.3 ПДР України і мав технічну можливість відвернути дорожньо-транспортну пригоду.

Просить поновити строк оскарження постанови суду, оскільки раніше в межах встановленого законом строку він вже звертався до апеляційного суду зі скаргою на вищевказане рішення суду першої інстанції. Постановою судді судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 липня 2017 року апеляційну скаргу було повернуто йому у зв'язку із відсутністю підпису та дати складання на апеляційній скарзі. Вважає, що вищевказана обставина носить формальний характер і просить не позбавляти його права на справедливий судовий розгляд та захист своїх інтересів.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив поновити йому строк на подання апеляційної скарги, як такий, що пропущений з поважних причин, скасувати постанову судді, а справу закрити, за відсутністю у його діях складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи в межах апеляційних вимог, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що клопотання про поновлення строку необхідно задовольнити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Статтею 294 КУпАП встановлено, що постанова судді про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 раніше, в межах строку на апеляційне оскарження, вже звертався з апеляційною скаргою на вищевказане рішення суду першої інстанції, яку йому було повернуто у зв'язку з неналежним її оформленням, з метою забезпечення права доступу до правосуддя, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_2 та призначив йому справедливе стягнення, яке відповідає особистості правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема протоколом серії АП2 №170293 від 16.05.2017 року (а.с.2), схемою місця ДТП від 16.05.2017 року (а.с.3), письмовими поясненнями ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №170293 від 16.05.2017 року (а.с.2), ОСОБА_2 16 травня 2017 року близько 11 год. 30 хв. на автодорозі Івано-Франківськ - Тернопіль 33х1000 км в с. Діброва Тлумацького району Івано-Франківської області, погонич тварин ОСОБА_2, не вибрав безпечного перегону тварин (корови) на автодорозі державного значення та залишив на смузі відведення дороги тварину без нагляду, внаслідок чого автомобіль марки « SKODA OCTAVIA A7 », д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження, тобто своїми діями порушив п.7.7 (В) ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП.

Відповідно до п.п.7.7 «в» ПДР України встановлено, що «особам, що керують гужовим транспортом, і погоничам тварин забороняється залишати на смузі відведення дороги тварин без нагляду та випасати їх», а нормою п.7.7 «а» ПДР України «особам, що керують гужовим транспортом, і погоничам тварин забороняється рухатися на автомобільних дорогах державного значення». П.п.7.8 ПДР України, регламентовано, що «особи, які керують гужовим транспортом, і погоничі тварин зобов'язані виконувати вимоги інших пунктів цих правил, що стосуються водіїв і пішоходів і не суперечать вимогам цього розділу».

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції, проаналізувавши сукупність досліджених доказів прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 оскільки він своїми діями порушив п.7.7 (В) ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП.

Зокрема, зі змісту пояснень наданих ОСОБА_2 в суді першої інстанції та під час оформлення матеріалів адміністративного правопорушення 16.05.2017 року (а.с.8) вбачається, що він повністю визнає те, що гнав худобу додому, не встиг зачинити ворота на подвір'ї у зв'язку з чим, корова вибігла на автостраду та вдарилась в автомобіль.

Вищевказані пояснення ОСОБА_2 узгоджуються з даними протоколу про адміністративне правопорушення та поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 що до обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_2 стосовно того , що дії водія автомобіля марки « SKODA OCTAVIA A7 », д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3, який рухався з перевищенням швидкості ,повинен був діяти у відповідності до вимог п.12.3 ПДР України і мав технічну можливість відвернути дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з'ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що вищевказані доводи ОСОБА_2 не впливають на правильність вирішення справи по суті і не свідчать про його невинуватість, оскільки водій автомобіля марки « SKODA OCTAVIA A7 », д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 діяв в умовах аварійної ситуації , яку було створено правопорушником, а правова оцінка дій водія транспортного засобу виходить за межи тих обставин, які підлягають встановленню під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Вважаю, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

При розгляді питання про справедливість призначеного ОСОБА_2 стягнення суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.33 КУпАП врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та ступінь його вини.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП ,-

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 30 червня 2017 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області О.П. Васильєв