АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/5044/17 Номер провадження 33/786/791/17Головуючий у 1-й інстанції Савченко А.Г. Доповідач ап. інст. Костенко В. Г.
Категорія: ч.1 ст.172-6 КпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області Костенко В.Г.,

з участю:

прокурора Лещенка А.О.,

захисника Адамець А.М.,

порушника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтава від 12 липня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець АДРЕСА_1, громадянин України, з вищою освітою, неодружений, головний державний ревізор-інспектор ГУ ДФС у Полтавській області, несудимий,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України з накладенням адміністративного стягнення - штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 320 грн.

Згідно з постановою судді Кулаков О.Ю. притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він, обіймаючи посаду головного державного ревізора-інспектора ГУ ДФС у Полтавській області та являючись державним службовцем, а отже суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов'язаних з корупцією, всупереч вимог статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року, без поважних причин не подав до 1 квітня 2017 року шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік, а зробив це лише 12 травня 2017 року, тобто несвоєчасно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

При цьому зазначає, що мав подати декларацію до 1 травня 2017 року, а не до 1 квітня 2017 року, як вказав суддя в своєму рішенні. Крім того, стверджує про намагання подати декларацію 31 березня цього року та отримання відповідних повідомлень на сайті НАЗК, внаслідок чого вважав, що декларація була подана. Також наголошує про відсутність умислу на вчинення правопорушення та перебування на лікарняному до 12 травня 2017 року, тобто до дати оприлюднення декларації на офіційному сайті.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення правопорушника та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, міркування прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Наведені вимоги закону суддею не дотримані, а висновки постанови не ґрунтуються на доказах.

Диспозиція ч.1 ст.172-6 КпАП України за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм.

Відповідно до примітки цієї статті Кодексу суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов'язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

В ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено кінцевий термін, коли уповноважені на те особи зобов'язані подати декларацію, зокрема щорічно до 1 квітня.

Разом з тим приписами прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб» продовжено до 1 травня 2017 року строк подання щорічної декларації для осіб, які відповідно до цього Закону подають таку декларацію вперше.

Проте суддя, в порушення наведених норм закону, викладаючи об'єктивну сторону правопорушення, зазначив про обов'язок ОСОБА_3, який вперше подавав таку декларацію, подати її до 1 квітня 2017 року.

Крім того, конструктивною ознакою правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається.

Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв'язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Як вбачається з матеріалів справи і ніким не оспорюється факт тимчасової непрацездатності ОСОБА_3 з 3 по 12 травня 2017 року, який підтверджується листком непрацездатності №286168.

При цьому головний лікар 4-ї міської лікарні м. Полтава Л. Куроєдов листом від 22 червня 2017 року №1641 на адресу заступника начальника управління захисту економіки Полтавської області Кірсанова Д.В. повідомив про наявність дозволу на лікування ОСОБА_3 від 13 березня 2017 року, звернення останнього до лікувального закладу протягом 24-26 квітня 2017 року та проведення відповідних процедур. Лікарняний лист за цей період не видавався через перебування ОСОБА_3 у тарифній відпустці.

Згідно з листом на адресу заступника начальника управління захисту економіки Полтавської області Кірсанова Д.В., погодженим начальником управління аудиту та начальником відділу перевірок фінансових операцій ГУ ДФС у Полтавській області, ОСОБА_3, як головний державний ревізор-інспектор, в період з 31 березня по 13 травня 2017 року здійснював документальні планові перевірки ТОВ «Диканькамлин», ТОВ «Інверт» та ТОВ «ФК»Факторинг про».

Наведене спростовує висновки судді про відсутність поважних причин неможливості ОСОБА_3 подати вчасно декларацію.

Більше того, як роз'яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з протоколу №74 від 23 червня 2017 року про вчинення адміністративного правопорушення, оперуповноважений сектору протидії корупції УЗЕ в Полтавській області Кривобок Б.А., викладаючи суб'єктивну сторону правопорушення, зазначив про вчинення ОСОБА_3 дій з необережності. Будь яких вказівок про наявність у останнього умислу (прямого чи непрямого), протокол не містить і судом не встановлено.

Суддею під час розгляду справи наведеним обставинам не дано належної оцінки, а тому постанова судді підлягає скасуванню з закриттям провадження по справі на підставі п.1 ст.247 КпАП України за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.294 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Октябрського районного суду м. Полтава від 12 липня 2017 року щодо ОСОБА_3 скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Полтавської області В.Г.Костенко