А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

07.07.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Мишинчук Н.С., розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 7 червня 2017 року.

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, України,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу 10 200 грн. та позбавлення прав керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 320, 00 грн. судового збору.

За постановою суду ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 15 травня 2017 року о 09.10 год., на автодорозі Мукачево-Рогатин, керував автомобілем марки ВАЗ 21051 з явними ознаками алкогольного спяніння (тремтіння пальців, різкий запах алкоголю з порожнини рота), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтується на протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 046999 від 15.05.2017 року, та письмовими поясненнями ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої істанції та закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Апелянт вважає, що розгляд справи був проведений неповно, суд недостатньо мотивував прийняте рішення, не врахував його пояснення, чим порушив право на справедливий судовий розгляд, а також принцип верховенства права та рівності всіх учасників процесу. Вказує, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, а звинувачення поліцейських про те, що він перебував у стані спяніння вважає безпідставними. Пояснює, що в день коли його зупинили працівники поліції він поспішав до лікарні з батьком, якому стало погано, при цьому працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан спяніння ні за допомогою технічного засобу , ні у медичній установі, натомість одразу звинуватили його у перебуванні у нетверезому стані за що пригрозили вилучити авто, у звязку з чим він погодився на складання протоколу у якому написав пояснення під диктовку поліцейського. При цьому просить врахувати, що він сам наполягав пройти відповідний огляд у лікарні, оскільки везе туди батька, при цьому повідомив, що є інвалідом ІІІ групи та має підвищену кислотність через перенесену язву шлунку. Просить врахувати, що незважаючи на констатацію поліцейськими факту перебування його у стані спяніння, останні не відсторонили його від керування транспортним засобом, що викликає певні суперечності. Вважає, що судом безпідставно було відмовлено допиті свідка ОСОБА_2, який був пасажиром його автомобіля, та міг розповісти про обставини події того дня .

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки не повідомив, у звязку з чим апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу без його участі на підставі ч.6 ст. 294 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений представленими в матеріалах справи доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 046999 від 15.05.2017 року, згідно якого ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння та відмовився від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку, який складений на місці зупинки та у присутності свідків. Даний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП. Вбачається, що зі змістом протоколу ОСОБА_1 ознайомився, отримав його копію, жодних заперечень чи застережень з приводу невірно внесених у нього даних не вказав, натомість власноручно написав пояснення в яких зазначив, що вживав напередодні поїздки два пива, їхати в лікарню для проходження огляду на стан алкогольного спяніння відмовляється, оскільки має підвищену кислотність, що засвідчено його особистим та підписами двох свідків. Зазначені докази є належними, допустимими та достатніми, а отже суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки відповідно по п.2.5. ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Апеляційний суд не бере до уваги апеляційні доводи ОСОБА_1 з приводу обставин події, які на його думку, спростовують доведеність його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки такі є суперечливі, не узгоджуються між собою та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, законність та допустимість яких не викликає жодних сумнівів. При цьому, слід зауважити, що ОСОБА_1 приймав участь в судовому засіданні, давав особисто пояснення, письмових клопотань, пов`язаних з розглядом справи не заявляв, дії працівників поліції у встановленому законом порядку не оспорював. Тому необгрунтованим є посилання, що суд першої інстанції необ`єктивно розглянув справу. В той же час, апелянт не наводить аргументів того, які саме докази спростовують факт його відмови від проходження освідування в медичному закладі, при цьому, що за його твердженнями, він віз хворого батька в лікарню, де одночасно міг пройти й освідування.

Диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а також і за відмову особи, яка керує траспорнтим засобом у стані алкогольного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого огляду на стан алкогольного сп`яніння.

За наведеного, постанова суду першої істанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає. Таких порушень вимог закону, які б давали підстави для скасування оскаржуваної постанови, апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 7 червня 2017 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: