АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду м. Києва Васильєва М.А.,

за участю

особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 13 грудня 2016 року, якою

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 275.60 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 19 листопада 2016 року о 22.40 год. в місті Києві по вул. Квітки Цісик, 81, керував автомобілем марки «Dodge», державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження постанови суду першої інстанції, скасувати постанову та провадження у справі закрити.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, ОСОБА_1 зазначає, що в день винесення оскаржуваної постанови апелянт присутнім не був, а тільки за власним бажанням прибув до Оболонського районного суду для того, щоб дізнатись про хід справи, та оскаржувану постанову отримав тільки 15 березня 2017 року особисто в суді, що підтверджується підписом, який наявний в матеріалах справи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що від проходження методів огляду на стан сп'яніння не відмовлявся, а тільки повідомив інспекторам патрульної поліції, що забере з автомобіля речі та проїде з ними. Після того, як ОСОБА_1 відійшов від автомобіля інспектори патрульної поліції надали протокол з підписами невідомих свідків, начебто він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

Як зазначає апелянт, з складеним протоколом не погодився, так як дії працівників поліції дуже сильно обурили його. Після того, як працівники поліції надали йому копію протоколу, він сам пройшов огляд на визначення стану сп'яніння, що підтверджується висновком № 006232, в якому вказується, що ознак будь-якого сп'яніння не виявлено, і є беззаперечним доказом на підтвердження невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, апелянт стверджує про те, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що потягло за собою прийняття судового рішення, яке не відповідає вимогам закону України, матеріалам та обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи та додатково надані докази, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Згідно з положеннями ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Крім того, відповідно до ст.. 268 КУпАП, під час відсутності особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце й час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді даної справи не дотримані, оскільки в матеріалах справи, як вбачається з матеріалів справи, 6 грудня 2016 року ОСОБА_1 до суду надіслано клопотання про перенесення розгляду справи у зв'язку з неможливістю його явки в судове засідання 13 грудня 2016 року. Проте, суд розглянув справу саме 13 грудня 2016 року.

Крім того, відповідно до вимог ст.. 285 КУпАП постанова суду оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що копія постанови ОСОБА_1 отримана тільки 15 березня 2017 року, тобто, поза межами строку на апеляційне оскарження, про що свідчить витяг з журналу видачі копій судових документів. Будь-яких даних про направлення ОСОБА_1 копії постанови у встановлений законом строк, матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови суді пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Що стосується доводів апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі, то під час апеляційного розгляду встановлено наступне.

Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції ці вимоги закону не дотримані.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 049787 від 19 листопада 2016 року, щодо ОСОБА_1 складений протокол про те, що він 19 листопада 2016 року о 22.40 год. в місті Києві по вул. Квітки Цісик, 81, керував автомобілем марки «Dodge», державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України (ас. 1).

В графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 зазначено про те, що він по суті правопорушення не погоджується.

Суд, визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, не звернув уваги на зазначені пояснення ОСОБА_1, та у постанові, як на докази винуватості його формально послався на пояснення, не зазначаючи кого та не розкриваючи змісту цих пояснень, а також на протокол про адміністративне правопорушення (ас. 6).

В матеріалах справи наявні пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які викладені на друкованому бланку шляхом внесення рукописного тексту працівником поліції, відповідно до яких 19 листопада 2016 року о 22.45 год. ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження медичного огляду у встановленому Законом порядку в лікаря-нарколога та за допомогою приладу «Драгер» для визначення стану сп'яніння (ас. 2), що суперечить відомостям, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 20 листопада 2016 року о 00.05 год., тобто, протягом 2 год. з моменту зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1, останній в порядку самозвернення звернувся до КМНКЛ «Соціотерапія» з приводу медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і ці обставини спростовують обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо відмови ОСОБА_1 про проходження огляду в медичній установі.

Відповідно до Акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 006232, 20 листопада 2016 року о 00.05 год. ОСОБА_1 в порядку само звернення був оглянутий лікарем ОСОБА_4, о 00.10 год. в цей же день проведено відбір біологічного середовища (сечі), за результатами дослідження якого № 1424 морфін, марихуана, амфетамін, метадон - негативно, № 1702 - етанол не виявлено.

При цьому, в акті зазначено, що на час огляду ОСОБА_1 в поведінці адекватний, свідомість не порушена, мова зв'язна, шкіряні покрови звичайні, зіниці незмінні, ністагм при погляді в бік відсутній, рухова сфера збережена, міміка звичайна, в позі Ромберга стійкий, точні рухи виконує правильно, тремтіння пальців рук немає, ознаки нервово-психічних захворювань, органічного ураження центральної нервової системи відсутні.

Зазначені в Акті відомості щодо зовнішніх ознак ОСОБА_1, зафіксовані лікарем-спеціалістом, повністю спростовують дані про ознаки наркотичного сп'яніння, зазначені поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, відповідно до ст.. 265-2 КУпАП, в разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП, працівник поліції тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Проте, в протоколі про адміністративне правопорушення відповідний запис про затримання автомобіля відсутній, як і відсутні в матеріалах справи протокол про затримання або блокування автомобіля, або передачу його для керування іншій особі, що також ставить під сумнів обставини, викладені у протоколі щодо ОСОБА_1

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 № 049787 від 19 листопада 2016 року та постанові суду, апеляційний суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 13 грудня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 13 грудня 2016 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 275, 60 грн. - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва М.А. Васильєва