04.08.2017 Справа № 756/7087/17
Ун.№756/7087/17
Пр.№3/756/3995/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2017 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Майбоженко А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Донецьк, працює фахівцем фірми «Альтком», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

З протоколу про адміністративне правопорушення від 13.05.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 13.05.2017 року о 09 год. 30 хв., рухаючись по вул. Йорданській, 7, в м. Києві, керував автомобілем «ЗАЗ», д/н НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу "ДРАГЕР" у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9а Правил Дорожнього руху.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав, вказав, що у зазначені в протоколі дату та час, керуючи вказаним транспортним засобом, виїхав з двору свого будинку за місцем проживання та був зупинений працівниками поліції. На цей момент в автомобілі перебували його дружина та малолітня донька. Працівники поліції зазначили про те, що підозрюють його в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння та запропонували пройти огляд на місці зупинки. Він (ОСОБА_1) на дану пропозицію погодився. Півтори години вони чекали на місці інший патрульний автомобіль, працівники якого мали спеціальний прилад «Драгер». Пройшовши огляд за допомогою даного приладу, за результатами тесту було виявлено вміст алкоголю у розмірі 0,45 проміле. З даним результатом він (ОСОБА_1) не погодився та вимагав пройти огляд на стан сп'яніння шляхом здачі аналізів в медичній установі. Працівники поліції запропонували йому зробити це самостійно, мотивуючи тим, що вони огляд у встановленому порядку провели. Після цього працівники поліції відібрали у його (ОСОБА_1) дружини розписку про те, що вона прийняла автомобіль на зберігання, хоча вона не мала права керування транспортним засобом у зв'язку з відсутністю водійського посвідчення. Автомобіль залишився на дорозі, де відбулась ця ситуація. На цьому ситуацію було вичерпано.

ОСОБА_2, опитана в судовому засіданні, суду пояснила, що знаходилась в якості пасажира в автомобілі свого чоловіка «ЗАЗ», д/н НОМЕР_1 у зазначені в протоколі дату та час, вони виїхали з двору будинку та були зупинені працівниками поліції. В автомобілі також знаходилась їх малолітня донька. Півтори години вони чекали доки прибуде наряд, у якого є прилад, що перевіряє водія на стан сп'яніння. Пройшовши тест, її чоловік ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду, просив проїхати до лікаря. Від цього працівники поліції відмовились, попросили її написати розписку про те, що вона приймає автомобіль на зберігання, автомобіль залишили на місці зупинки і на цьому ситуація була вичерпана.

Судом оглянуто відеозапис з нагрудного реєстратора поліцейського роти №5 батальйону №4 УПП у м.Києві ДПП капрала поліції Стасенка В.А. З переглянутого відео вбачається, що після проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду, просив надати можливість пройти медичний огляд, здавши відповідні аналізи, на що працівниками поліції повідомлено, що огляд вже проведений на місці.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ст..130 КУпАП настає, зокрема, у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння. За вказане правопорушення передбачено санкцію у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Частинами 1 - 3 ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 129 Конституції України, суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. №1402-VIII встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Згідно частинам 1, 3 ст. 7 вказаного Закону, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом; доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

За змістом ст. ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. №3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини надає «автономне» значення концепції «кримінальне обвинувачення», незалежне від категорій, що використовуються в національних правових системах держав - учасниць Конвенції (Адольф проти Австрії (Adolf v. Austria), пункт 30).

Першочергова оцінка Європейським судом з прав людини застосовності кримінального аспекту ст. 6 Конвенції ґрунтується на критеріях, викладених у рішенні у справі Енгель та інші проти Нідерландів (Engel and Others v. the Netherlands) (пункти 82 - 83): 1) класифікація в національному законодавстві; 2) характер правопорушення та 3) суворість покарання, ризику якого піддається відповідна особа.

При цьому, в практиці Європейського суду з прав людини перший критерій має відносну значимість та слугує тільки як відправна точка. Якщо внутрішнє державне законодавство класифікує певне правопорушення як кримінальне, цей критерій буде мати вирішальне значення. В іншому випадку Європейський суд з прав людини не приймає до уваги національну класифікацію та вивчає фактичний зміст розглядуваної процедури.

Другий та третій критерії, викладені в рішенні Європейського суду з прав людини у справі Енгель на інші проти Нідерландів (Engel and Others v. the Netherlands), являються альтернативними та необов'язково застосовуються одночасно; для вирішення про застосовність ст. 6 Конвенції достатньо, щоб розглядуване правопорушення за своїм характером вважалось «кримінальним» з точки зору Конвенції або щоб за вчинене правопорушення на особу покладалось покарання, яке за своїм характером та ступеню серйозності належить в цілому до «кримінальної» сфери (Озтюрк проти Німеччини (Ozturk v. Germany), пункт 54; Лутц проти Німеччини (Lutz v. Germany), пункт 55).

Аналізуючи вказані вище джерела права, враховуючи види та розмір санкції, яка визначена національним законом за вчинення правопорушення, передбаченого ст..130 КУпАП, порівнюючи її з санкцією кримінального правопорушення, передбаченого ст..286 КК України, вважаю, що адміністративне правопорушення за ст..130 КУпАП з точки зору Конвенції можна вважати «кримінальним». Тому, з урахуванням засад правосуддя та принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, вважаю обґрунтованим застосування в даному випадку положень ст..62 Конституції України, відповідно до ч.3 якої, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 та 3 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Аналогічні положення містяться в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена наказом МВС №1395 від 07.11.2015 року, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМ України №1103 від 17.12.2008 року.

Таким чином, дослідивши в сукупності всі надані у справі докази, судом встановлено, що ОСОБА_1 після проведення огляду на стан сп'яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» висловив незгоду з його результатом, однак в порушення вищевказаних положень КУпАП, Інструкцій та Порядку, працівниками поліції не було вчинено дій щодо направлення ОСОБА_1 для проведення огляду в заклад охорони здоров'я. Вказане є суттєвим порушенням порядку, визначеного чинним законодавством щодо належного проведення огляду на стан сп'яніння, що викликає сумнів щодо винності особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ст..130 ч.1 КУпАП. Всі сумніви в даному випадку суд, у відповідності до вищевказаної норми Конституції України, трактує на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст..130 ч.1 КУпАП, що згідно п.1 ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст..247 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А. М. Майбоженко