Провадження № 33/792/181/17
Справа № 688/555/17 Головуюча в 1-й інстанції Цідик А.Ю.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2017 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретарів судового засідання Інжиєвської Ю.А., Яхієвої М.А.; особи, що притягується до відповідальності -

ОСОБА_2 розглянув у відкритому судовому засіданні в

м. Хмельницькому, в тому числі в режимі відеоконференції, справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2017 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2017 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1, не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 320 грн. судового збору.

ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він 25 лютого 2017 року близько 04 год. 25 хв. по вул. Небесної Сотні в м. Шепетівці Хмельницької області, керував транспортним засобом марки «Шкода», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння. На вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та відсутня подія адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова суду є незаконною, а всі його доводи про невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції безпідставно не взяті до уваги. Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення був складений безпідставно та у його відсутність; свідки, які були зазначені у протоколі, на місці події не були присутні, час у відеозаписах, які були надані працівниками поліції, не відповідає подіям, які на них відображені, а тому такий протокол та відеозаписи не можуть вважатися належними та допустимими доказами у справі, на що ним було звернуто увагу суду першої інстанції, однак судом не були взяті до уваги та не спростовані.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, допитавши свідків, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції щодо

ОСОБА_2 - скасуванню, з закриттям провадження в справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Однак суд першої інстанції не в повній мірі безпосередньо не дослідив всі докази по справі, не перевірив всіх доводів апелянта.

В суді першої інстанції та в апеляційному суді ОСОБА_2 вказував, що в нетверезому стані автомобілем не керував, коли в нього виникли технічні несправності з автомобілем, він зупинився, зателефонував своєму знайомому, який згодом мав до нього під»їхати для усунення неполадок, після чого, чекаючи знайомого, вжив спиртне в автомобілі, та після цього автомобілем не керував. В відділку поліції, куди його доставили працівники поліції, свідків, зазначених в протоколі, не було. Вважає, що в працівників поліції не було права вимагати проведення його огляду, позаяк він автомобілем не керував.

Як видно з матеріалів провадження в основу доведеності вини ОСОБА_2 було покладено протокол про адміністративне правопорушення, відеозаписи, на яких відображено факт керування апелянтом автомобілем.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який 25.02.2017 року був складений поліцейським Шепетівського ВП старшим сержантом поліції ОСОБА_3, зазначено, що того ж дня о 04 год. 25 хв.

ОСОБА_2 в м. Шепетівка по вул. Героїв Небесної Сотні керував автомобілем «Шкода», номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння з використанням технічного приладу «Драгер» та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху водій зобов'язаний на вимогу працівників поліції пройти в установленому законом порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а сам порядок такого огляду визначений у ст. 266 КУпАП та постанові Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1413/27858.

Відповідно до вимог вказаних нормативних актів, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Судом встановлено, що підставою для проведення огляду ОСОБА_2 на стан сп`яніння було отримане повідомлення працівниками поліції про вчинення ОСОБА_2 порушення правил дорожнього руху, що підтверджували в апеляційному суді працівники поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Вказані свідки повідомили апеляційному суду, що вони двічі під»їжджали тієї ночі до автомобіля ОСОБА_2. Під час того, як вони вперше під»їхали до автомобіля, ОСОБА_2 вже пересів на пасажирське сидіння, був з ознаками алкогольного сп»яніння, однак жодних дій вони не вчиняли в зв»язку з тим, що автомобіль стояв, не рухався, в них на той час не було об»єктивних доказів в підтвердження протилежного, згодом через незначний час вони знову під»їхали до автомобіля ОСОБА_2, рух його автомобілем було зафіксовано на відеокамеру, після чого водій був доставлений до відділку поліції, позаяк відмовлявся надавати відповідні документи, де було складено протокол про відмову водія пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан сп»яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд дійшов безпідставних висновків, що ОСОБА_2 керував автомобілем, (апелянт в апеляційній скарзі вказував, що він лише перебував в автомобілі, який стояв на узбіччі не в русі), не приймаються апеляційним судом до уваги, позаяк такі його твердження суперечать сукупності досліджених судом доказів. Факт керування ОСОБА_2 автомобілем «Шкода», номерний знак НОМЕР_1, підтверджується відеозаписом з камер спостереження, на яких зафіксовано, що він, в ніч його затримання, дійсно керував автомобілем по вул. Героїв Небесної Сотні в м. Шепетівці Хмельницької області. Вказані обставини, в сукупності з показаннями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 спростовують твердження ОСОБА_2, що він не керував автомобілем, а лише перебував в нетверезому стані в нерухомому автомобілі. Підстав вважати, що наявні в справі відеозаписи, є недопустимими доказами не приймаються до уваги, а розбіжності в часі, зазначеними на цих записами, на переконання апеляційного суду, пояснюються налаштуванням записувальних засобів. При цьому пояснення самого ОСОБА_2 в цій частині є суперечливими, обґрунтованих причин зміни ним таких своїх показань він в апеляційному суді повідомити не зміг; працівникам поліції він повідомляв, що чекав в автомобілі на знайому дівчину та автомобілем взагалі не керував, в апеляційній скарзі вже вказував, що в зв»язку з поломкою автомобіля, чекав на знайомого, після чого вжив спиртне. За наведених обставин у поліцейських були підстави вважати, що

ОСОБА_2 перебуває з ознаками алкогольного сп`яніння та запропонувати ОСОБА_2 пройти огляд у встановленому законом порядку, тому протилежні доводи апелянта апеляційний суд не приймає до уваги.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 складений з порушеннями законодавства, відтак він не є належним та допустимим доказом та не міг бути покладений в основу доведеності вини ОСОБА_2, є такими, що знайшли своє підтвердження в апеляційному суді.

Розділом ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 7 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, регламентовано особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене статтею 130 КУпАП, при цьому п. 6 цього розділу передбачено, що в разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Згідно приписів ч. 2 розділу ІІ вищевказаної Інструкції протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення підписується також цими особами. В разі відмови особи, яка притягається до відповідальності, від підписання протоколу про адміністративне правопорушення, в ньому робиться запис, який засвідчується підписами двох свідків.

Незважаючи на заперечення апелянтом факту присутності свідків при фіксуванні правопорушення та складенні протоколу, суд першої інстанції не вжив заходів для виклику та допиту свідків, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, для з»ясування обставин складення протоколу про адміністративне правопорушення та перевірки дотримання відповідної процедури, передбаченої відповідними нормативними актами, якою регламентовано порядок направлення водіїв для проведення огляду на стан сп»яніння.

Доводи ОСОБА_2 про те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений з порушеннями норм чинного законодавства і не міг бути покладений в основу доведеності його вини, знайшли своє підтвердження в суді.

Суд першої інстанції не перевірив обставин складення протоколу, тверджень особи, що притягується до відповідальності, в тому числі з метою перевірки тверджень ОСОБА_2 щодо обставин складення протоколу про адміністративне правопорушення, дотримання порядку направлення водія для проведення відповідного огляду, не викликав та не допитав в суді першої інстанції осіб, вказаних як свідки правопорушення в протоколі, поклав в основу доведеності вини ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення, що складений з порушеннями вимог закону. Відтак доводи ОСОБА_2, що протокол, на який послався суд першої інстанції, є недопустимим доказом, знайшли своє підтвердження в суді.

Допитаний апеляційним судом свідок ОСОБА_5 вказував, що він дійсно був присутній в відділку поліції, працівники поліції його запросили лише засвідчити, що водій нетверезий, після чого він підписав незаповнені бланки документів, які йому надали, після чого пішов в справах. Свідок категорично наполягав, що в його присутності працівники поліції не пропонували ОСОБА_2 пройти огляд в поліції та в лікарні, а також, що час, зазначений в цих документах, не відповідає дійсності, події відбувались пізніше, ніж зазначено в протоколі. Свідок вказував, що в момент вчинення цих дій він був один, іншого свідка не було.

Підстав сумніватись в показаннях свідка ОСОБА_5, про що вказували допитані в апеляційному суді працівники поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з тих підстав, що свідок був начебто знайомий з ОСОБА_2, в апеляційного суду немає, позаяк такі ж обставини підтверджував і інший свідок ОСОБА_6 під час допиту в апеляційному суді.

Про те, що в відділку поліції працівники поліції вказали йому лише засвідчити, що громадянин, який був там присутній, нетверезий, а в його присутності ОСОБА_2 не пропонували проходити огляд в поліції з допомогою технічних засобів і не пропонували тому їхати до лікарні, вказав допитаний апеляційним судом свідок ОСОБА_6 Свідок вказував, що в цей час він був один, іншого свідка там не було, а відповідні документи, які він підписав, як і пояснення, які надавав поліцейським під час апеляційного розгляду, він підписав, не читаючи, та обставин, які там зазначені, в апеляційному суді не підтвердив.

Допитані свідки не підтверджували факту відмови апелянта від надання пояснень, підписання та отримання протоколу, вказуючи, що в їх присутності він нічого не говорив. Протилежні твердження свідків-поліцейських ОСОБА_3, ОСОБА_4 не можуть бути прийнятими до уваги, які є особами, що фіксували правопорушення та складали протокол, відтак є заінтересованими особами, та такі їх твердження суперечать показанням допитаних свідків ОСОБА_6, ОСОБА_5, підстав сумніватись в яких в апеляційного суду немає.

За таких обставин, зважаючи на наявність в справі доказів, які вказують на недотримання працівниками поліції передбаченої вищевказаними нормативними актами процедури направлення водія для огляду на стан сп»яніння, відсутність в справі допустимих доказів в підтвердження правопорушення, апеляційний суд вважає, що в суду першої інстанції не було підстав визнавати ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанова суду першої інстанції щодо ОСОБА_2 підлягає скасуванню, а провадження в справі - закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, в зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2017 року щодо ОСОБА_2 скасувати, провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП, - закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області В.В. Бондар