АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/4605/17Головуючий у 1-й інстанції Дзюбановський Ю.І.
Провадження № 33/789/225/17 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.41 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2017 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Сарновський В.Я. з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 квітня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Тулиголови, Городоцького району Львівської області, громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1, працюючого на посаді головного лікаря Тернопільського обласного комунального лікарсько-лікувального фізкультурного диспансера

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 30 неоподатковуваних доходів громадян, що становить 510 гривень.

Згідно постанови, ОСОБА_1 працюючи на посаді головного лікаря ТОКЛЛФД з 15.12.2009 року допустив недотримання строків виплати заробітної платні працівникам в установі. Заробітна плата виплачується в міру поступлення коштів, нерегулярно, без виплати авансу та пізніше семи днів після закінчення періоду за який здійснюється виплата. Зокрема, остаточний розрахунок по заробітній платі за лютий місяць поточного року в сумі 23407,89 грн. проведено 30 березня. Виплату заробітної плати за березень місяць в сумі 131070,67 грн. здійснено єдиним платежем 30 березня 2017 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на оскарження постанови суду першої інстанції, скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки затримка по виплаті заробітної плати та авансу відбулась з поважних причин на які Тернопільський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер не мав змоги вплинути, а саме не забезпечення розпорядником коштів вищого рівня (Тернопільська обласна рада) відповідного фінансування. Стверджує, що інспектором при проведенні перевірки, а також наданні для підпису акту перевірки і протоколу про адмінправопорушення було порушено законодавство, оскільки не було роз'яснено його права і не надано можливості скористатись правовою допомогою. Зазначає, що для належного з'ясування обставин даної ситуації, ним було надано начальнику управління держпраці у Тернопільській області письмові пояснення, зауваження та заперечення щодо проведеної позапланової перевірки та складеного акту перевірки з копіями документів, які були попередньо надані і державному інспектору Гранівській І.В. однак проігноровані. Наголошує, що він не міг повністю ознайомитись з протоколом, від його підписання не відмовлявся, оскільки був позбавлений такої можливості, а копію його так і не отримав. Вважає, що хоча судом його притягнуто до відповідальності за порушення встановлених термінів виплати заробітної плати і порушення інших вимог законодавства про працю, однак в матеріалах справи і в протоколі вказано лише одне порушення щодо строків виплати заробітної плати. Зазначає, що в судове засідання його не було викликано, постанова ухвалена за його відсутності і взагалі про перебування даної справи в суді не знав. Про притягнення його до адміністративної відповідальності дізнався 09.06.2017 року після отримання від ДВС листа та постанови про відкриття виконавчого провадження, а копію її отримав 19.06.2017 року.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, проаналізувавши викладені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що апеляційну скаргу на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 квітня 2017 року ОСОБА_1 подав 22 червня 2017 року.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи судове засідання судом першої інстанції проводилось без участі ОСОБА_1, а також в матеріалах справи відсутні відомості про надіслання йому копії постанови у строки, визначені ч.1 ст.285 КУпАП. Встановлено, що ОСОБА_1 отримав її в суді 19 червня 2017 року.

У зв'язку з наведеним, строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції слід поновити.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, яке передбачене ч.1 ст.41 КУпАП тобто порушення встановлених термінів виплати заробітної плати.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В порушення вказаних вимог закону суд першої інстанції не проаналізував дані протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів, а лише навів їх перелік.

Згідно оскаржуваної постанови вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення №19-01-58/098 від 03.04.2017 року, витягом з акту перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №19-01-037/144 від 31.03.2017 року і витягом випискою з касової книги за 30-31.03.2017 року.

Разом з тим, як встановлено в ході апеляційного розгляду, вказані матеріали не містять достатніх даних, які би вказувала на винуватість ОСОБА_1

Згідно ч.1 ст.41 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена у разі порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

У протоколі про адміністративне правопорушення не містяться дані, які б характеризували суб'єктивну сторони адміністративного правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності, не вказано, які конкретні винні дії чи винну бездіяльність він вчинив або допустив на порушення строків виплати заробітної плати, не з'ясовано чи входить до його посадових обов'язків забезпечення своєчасної виплати заробітної плати.

Тобто, у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі та доданих до нього матеріалах зафіксовано лише подію правопорушення, а саме наявність заборгованості по заробітній платі та факт несвоєчасності певних виплат, однак не вжито жодних заходів для встановлення відповідальних за це посадових осіб і наявності в їх діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Більше того, кваліфікуючи дії ОСОБА_1 суд вказав про вчинення ним крім порушення встановлених термінів виплати заробітної плати також інших порушень вимог законодавства про працю.

Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення, вказано тільки недотримання строків виплати заробітної плати, а дані про інші порушення вимог законодавства про працю відсутні. Тобто, суд першої інстанції вийшов за межі обставин, які ставились у провину ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Також, зі змісту вказаного протоколу слідує, що при ознайомленні з його змістом ОСОБА_1 вказав, що не визнає свою вину, оскільки є керівником бюджетної організації і кошти на виплату заробітної плати в лютому-березні 2017 року не були виділені розпорядником коштів вищого рівня.

Жодних мотивів на спростування цих пояснень суд в оскарженій постанові не навів.

Разом з тим, вказані ОСОБА_1 обставини підтверджуються наявними у справі і доданими до апеляційної скарги матеріалами, з яких вбачається, що фінансування Тернопільського обласного комунального лікарсько-фізкультурного диспансеру, де ОСОБА_1 займає посаду головного лікаря, здійснюється з обласного бюджету Тернопільською обласною радою, через розпорядника коштів вищого рівня - Управління охорони здоров'я Тернопільської обласної державної адміністрації, яке затверджує кошторис закладу.

На звернення з приводу порушення строків виплати заробітної плати у лютому місяці 2017р. та авансу у березні місяці 2017р. працівникам Тернопільського обласного лікарсько-фізкультурного диспансеру (далі за текстом - диспансер), вказаний розпорядник коштів вищого рівня у письмовій інформації від 27 березня 2017 року повідомив, що вказані кошти виділені розпорядженням голови облдержадміністрації від 22 березня 2017 року та рішенням постійної комісії з питань бюджету Тернопільської обласної ради від 28 березня 2017 року.

Також, з матеріалів справи вбачається, що сума заборгованості по заробітній платі в повному обсязі була виплачена працівникам закладу 30.03.2017 року невідкладно після їх отримання диспансером 29.03.2017р., що також підтверджується випискою Головного управління Державної казначейської служби у Тернопільській області по рахунку диспансеру.

Таким чином, аналіз вказаних в оскаржуваній постанові та наявних у справі матеріалів свідчить, що висновки суду щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не підтверджуються дослідженими під час судового розгляду доказами, тобто не відповідають фактичним обставинам справи.

З огляду на вищевикладене в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, а тому оскаржувану постанову не можна вважати законною, обґрунтованою та вмотивовано. І її слід скасувати, а провадження у даній справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 квітня 2017 року відносно ОСОБА_1 скасувати і провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області В.Я. Сарновський