Номер провадження: 33/785/1285/17
Номер справи місцевого суду: 505/999/17
Головуючий у першій інстанції Павловська Г. В.
Доповідач Грідіна Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Грідіна Н.В., розглянувши апеляційну скаргу прокурора Котовської місцевої прокуратури Одеської області Бургарта О.В. на постанову Котовського міськрайонного суду Одеської області від 11.07.2017 року відносно ОСОБА_3,-

встановила:

В протоколі про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, № 155 від 25.04.2017 року ОСОБА_3 інкримінувалося вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172 -6 КУпАП, а саме, що остання, працюючи на посаді заступника начальника статистики у Подільському районі - начальника відділу економічної статистики Головного Управління статистики в Одеській області, маючи 6-й ранг державного службовця в межах категорії «Б», будучи 07.05.2015 року ознайомлена з попередженням про обмеження, встановлені Законом України «про запобігання корупції», набула у власність земельну ділянку, вартість якої становить 131 047 грн., що перевищує 50 мінімальних заробітних плат встановлених на 01.01.2016 р., тим самим набула суттєвих змін в майновому стані, не повідомила Національне агентство з питань корупції у 10 денний строк про настання суттєвих змін.

Постановою суду першої інстанції ОСОБА_3визнано винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172 -6 КУпАП, та, на підставі ст.22 КУпАП, звільнено від адміністративної відповідальності з оголошенням усного зауваження.

17.07.2017 року прокурор Котовської місцевої прокуратури О.В. Бургартзвернувся з апеляційною скаргою на постанову, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою накласти на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172 -6 КУпАП.

Вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 287 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Такий порядок встановлений ч. 2 ст. 294 КУпАП (пп. 2 п. 5 розділу XII Закону України №1697-УІІ від 14.10.2014 року, який набрав чинності 26.10.2014 року), яка є спеціальною нормою, згідно якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена: особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності; її законним представником; захисником; потерпілим та його представником.

Таким чином, прокурор, як суб'єкт оскарження постанови суду першої інстанції, був виключений із зазначеної норми закону (Закон України №1697-УП від 14.10.2014 року).

Наведений в ч. 2 ст. 294 КУпАП перелік осіб, яким надано право на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає.

Позбавлення законодавством прокурора права на оскарження постанови судді одночасно підтверджується змістом ч. 2 ст. 295 КУпАП, яка, до внесення зазначених змін, встановлювала обов'язок повідомляти прокуророві про результати розгляду його апеляційної скарги, а на даний час такого обов'язку не містить.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7КУпАП.

Згідно з ч. 5 ст. 7 КУпАП, прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч.5 ст.7, ч.1 ст.287 КУпАП (зі змінами, внесеними Законом України №1697-УІІ від 14.10.2014 року) кореспондують з положенням Закону України « Про прокуратуру» ( в редакції цього ж Закону України №1697-УІІ від 14.10.2014 року), згідно з якими однією з функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян (п.4 ч.1 ст.2 цього Закону).

Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст. 26 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону України «Про прокуратуру» № 1697-УІІ від 14.10.2014 року) та спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях, згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Оскаржуваною постановою судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 11.07.2017 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення та звільнено від відповідальності з оголошенням усного зауваження в інкримінованому правопорушенні, передбаченому ст. 172-6 ч.2 КУпАП, заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян, застосовано не було.

За таких підстав, з урахуванням положень зазначених норм закону, прокурор, в даному випадку, не наділений функцією нагляду і, відповідно, не має повноважень на оскарження судового рішення.

Щодо посилань прокурора на положення ч. 5 ст. 7, ст. 250 КУпАП, як на правову підставу звернення прокурора з апеляційною скаргою, апеляційний суд вважає необхідним зазначити наступне.

Ухвалою Конституційного Суду України № 49-у/2015 від 08 грудня 2015 року, якою відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 250 КУпАП у взаємозв'язку з положеннями ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287, ч. 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями Кодексу, які не узгоджуються між собою. Усунення таких неузгодженостей, може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Разом з цим, виходячи із принципу верховенства права, враховуючи існуючу неузгодженість діючого законодавства, суди при розгляді справ повинні керуватися положеннями ст.129 Конституції України, якою визначені основні засади судочинства, оскільки норми Конституції є нормами прямої дії, та практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи ( рішення «Щокін проти України»)

З урахуванням вищевикладеного, вимоги прокурора про розгляд апеляційної скарги, в якій фактично ставилося питання про погіршення становища особи, не відповідають вищенаведеним нормам Конституції України та практиці Європейського суду з прав людини.

Посилання прокурора на лист-роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 16/3-181 вих-16 (вх. №546/0/1-16 від 08.04.2016 року), за змістом якого прокурор наділений повноваженнями з оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, є недоречними, оскільки вказаний лист не є джерелом права.

За таких обставин прихожу до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Котовської місцевої прокуратури Одеської області Бургарта О.В. на постанову Котовського міськрайонного суду Одеської області від 11.07.2017 року, якою ОСОБА_3визнано винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172 -6 КУпАП, та звільнено від адміністративної відповідальності з оголошенням усного зауваження - повернути прокурору Котовської місцевої прокуратури Одеської області Бургарту О.В.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області (підпис) Грідіна Н.В.

Суддя апеляційного суду

Одеської області Грідіна Н.В.