провадження № 3/243/1114/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2017 року суддя Словянського міськрайонного суду Донецької області Старовецький В.І., розглянувши в залі суду №17 м. Словянська, адміністративний матеріал, який надійшов від старшого інспектора з дорожнього нагляду Словянського ВП ГУНП, відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, громадянина України, такого, що не працює, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

за ст. 130 ч.1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

19.06.2017 року о 11 годині 00 хвилин ОСОБА_1 на 1 км. +180 м. а/ш Миколаївка-Райолександрівка, керував транспортним засобом мопедом Alfa без державного номерного знаку, з явними ознаками алкогольного спяніння, запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження медичного огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що перебував у стані алкогольного спяніння 19.06.2017 року о 11 годині 00 хвилин, однак на мопеді не їхав, а віз його, від проходження медичного огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, також, підтвердив пояснення надані при складанні протоколу, від надання клопотання щодо виклику в судове засідання свідків та працівника поліції який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно нього, відмовився.

Крім того, вина ОСОБА_1 доведена матеріалами справи:

➢Протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №275548 від 19.06.2017 року, з якого вбачається, що 19.06.2017 року о 11 годині 00 хвилин ОСОБА_1 на 1 км. +180 м. а/ш Миколаївка-Райолександрівка, керував транспортним засобом мопедом Alfa без державного номерного знаку, з явними ознаками алкогольного спяніння, запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження медичного огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України;

➢Поясненнями свідка ОСОБА_2 від 19.06.2017 року, який пояснив що 19.06.2017 року в його присутності водій мопеду Alfa ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння запропонованого працівниками поліції відмовився (а.с.4);

➢Поясненнями свідка ОСОБА_3 від 19.06.2017 року, який надав пояснення аналогічні поясненням свідка ОСОБА_2 (а.с.3).

➢Поясненнями ОСОБА_1 від 19.06.2017 року, який зазначив, що 19.06.2017 року о 11 годині 00 хвилин він на а/ш Миколаївка-Райолександрівка, керував мопедом Alfa без державного номерного знаку, без водійського посвідчення, не впоравшись з керування виїхав за межі проїзної частини та впав з мопеду, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження. Мопедом керував у стані спяніння, випив пляшку пива, в наркологію їхати відмовляється, алкотестер продувати не бажає.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті , при розгляді справ про адміністративні правопорушення передбачені ст. 130 КУпАП судам слід враховувати, що стан спяніння встановлюється шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки спяніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Приймаю як належний та допустимий доказ протокол про адміністративне правопорушення, оскільки він відповідає п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті та ст. 266 ч.2 КУпАП.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Згідно зі ст. 130 КУпАП до осіб, які вчинили грубе або систематичне порушення порядку користування спеціальним правом, яке надане даному громадянинові (у даному випадку правом керування транспортним засобом), застосовується такий вид адміністративного стягнення, як позбавлення цього спеціального права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м'якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобовязанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З об'єктивної сторони правопорушення передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП полягає в керуванні транспортними засобами в стані алкогольного, чи іншого сп'яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп'яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту», у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я уповноважена особа Державтоінспекції в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія, щодо ухилення від огляду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що провина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КупАП доведена у повному обсязі та ОСОБА_1 слід призначити покарання у розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на користь держави, що становить 10 200,00 грн.

Водночас не вбачається підстав для застосування стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 посвідчення водія не має

При цьому суд керується розясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», згідно з якими позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку. Однак призначення цього покарання особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є неможливим.

В порядку ст. 40-1 КУпАП з правопорушника ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 320 грн.00 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 34,35,40-1,130 ч 1, 283, 284 КУпАП, Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на р/р 0001 в банку ГУ ДКСУ у Донецькій області, МФО 834016, код платежу 21081300, , одержувач платежу ОСОБА_4

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп. стягувач: Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5 м. Київ, 01601), отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за ЄДРПОУ -37993783, банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, р/р 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через Словянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя

Словянського міськрайонного суду ОСОБА_5