Апеляційний суд міста Києва
Справа № 33/796/1555/2017
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 червня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 01 червня 2017 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 01 червня 2017 року

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року, уродженця м. Києва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Цією ж постановою суддя стягнув з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

Як встановлено постановою судді, ОСОБА_2 16.04.2017 року приблизно о 04.20 годин, по вул. Симиренка, 5 в м. Києві, керував автомобілем «Мітсубіші», д.н.з. НОМЕР_1, у стані наркотичного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити захід стягнення на штраф у розмірі встановленому на розсуд суду.

В обґрунтування поданої скарги, скаржник посилається на те, що адміністративне стягнення, якому його було піддано постановою суду від 01.06.2017 не відповідає вимогам законодавства України, матеріалам та обставинам справи.

Зокрема, як зазначає скаржник у своїй скарзі, суддя Святошинського районного суду м. Києва не запросила перевірку матеріалів з камер відеоспостереження від 16.04.2017, які знаходяться в приміщенні з гральними автоматами, яке розташоване біля будинку по вул. Симиренка, 9 в м. Києві, де чітко видно в якому стані він перебував, за весь час поки знаходився у вищевказаному закладі, а саме на «зниження уваги та швидкість реакцій», а також не поцікавилась про застосування екіпажем патрульної поліції превентивних заходів, зокрема відеозапису.

Також , скаржник звертає увагу на те, що працівники поліції зупинили його транспортний засіб із порушенням ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», оскільки не проінформували його про конкретну причину зупинки транспортного засобу, а також допустили порушення вимог Інструкції щодо оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення,

оскільки працівниками поліції йому не було надано копію протоколу, що був складений відносно нього та не дотримано порядку оформлення справи про адміністративні правопорушення.

Крім того, на думку скаржника, судом першої інстанції були порушені вимоги ст. 33 КУпАП, яка передбачає врахування особи порушника, його майнового стану пом'якшуючих обставин тощо при обранні виду адміністративного стягнення. Між тим, як з матеріалів справи, так і з тексту постанови не видно, щоб усі ці аспекти досліджувалися та враховувалися. У зв'язку з чим постанова суду є такою, що не відповідає матеріалам справи та відповідно, необґрунтованою та формальною.

Зважаючи на те, що автомобіль використовується ним, ОСОБА_2, у робочих цілях, а позбавлення права керування ним поставить його в дуже скрутне становище, оскільки він не має можливості іншого способу заробітку для існування, крім цього має вагітну дружину та дворічну дитину, а допомога батьків є неповноцінною, апелянт робить висновок про те, що накладене на нього адміністративне стягнення не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи, а тому просить винести рішення, що змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, однак з тим, щоб стягнення не було посилено.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності на підтримку поданої нею апеляційної скарги; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що вона підлягає частковому задоволенню, а постанова судді у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 скасуванню, із закриттям провадження у справі, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог, передбачених КУпАП, підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП, поряд з іншими правопорушеннями, встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Виходячи з вимог вказаної норми, а також положень п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Згідно вимог, передбачених пунктами 7, 15, 16 розділу ІІІ цієї Інструкції, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов'язкове. За результатами огляду на стан сп'яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння), видається на підставі акта медичного огляду.

Таким чином, факт перебування особи в стані наркотичного сп'яніння, а відтак і факт керування транспортними засобами особою у такому стані, тобто вчинення нею адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, може бути підтверджений лише за результатами огляду водія на стан сп'яніння та лабораторними дослідженнями.

Незважаючи на вищенаведені вимоги законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (серії БР № 113202) щодо ОСОБА_2, було складено о 05 год.13 хв. 16.04.2017 року за адресою: м. Київ, вул. Визволителів, 6, до проведення та отримання результатів його огляду на стан сп'яніння, оскільки у відповідному висновку (а.с. 3) прямо зазначені дата і точний час огляду «16.04.2017 року 6 год. 00 хв.», а сам висновок датований 22.04.2017 року.

Більш того, у згаданому протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про те, що крім пояснень, до нього додаються акт на стан сп'яніння та протокол медичного огляду, однак останні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні, оскільки такі документи не могли бути додані до протоколу, виходячи з того, що огляд водія транспортного засобу на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським на місці зупинки не проводився, відповідний акт огляду (додаток 2 до згаданої вище Інструкції ) не складався.

Що ж стосується акту, а не протоколу медичного огляду, то його взагалі не могло бути долучено до протоколу, оскільки відповідно до п. 19 розділу ІІІ Інструкції, акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров'я.

До цього слід також додати той факт, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення, поліцейський не мав жодних правових підстав зазначати в ньому про те, що дослівно: «згідно протоколу медичного огляду № 002842 водій ОСОБА_2 керував автомобілем в наркотичному сп'янінні», оскільки, як зазначалось вище, висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння ОСОБА_2, зроблений на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду № 002842, складеному о 6 год. 00 хв. 16.04.2017 року, в якому зазначено, що останній перебуває у стані наркотичного сп'яніння, був заповнений лише 22.04.2017 року.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Цією ж нормою встановлено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Між тим, в матеріалах справи відсутні дані про те, що складання висновку за результатами огляду відбувалось в присутності поліцейського та обстежуваної особи, оскільки підпис останнього про ознайомлення з результатами огляду у висновку відсутній, так само як і дані про те, що цей висновок складався безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках, два з яких були видані під підпис відповідно поліцейському, який доставив ОСОБА_2 на огляд та оглянутій особі.

Ці та інші обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, дозволяють зробити висновок про те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП було складено без суворого дотримання вимог законодавства, а тому цей протокол, так само як і інші докази, на які послалась суддя у своїй постанові, не можуть бути визнані належними та допустимими доказами вини ОСОБА_2 у вчиненні вказаного вище адміністративного правопорушення.

З огляду на вищенаведене, висновок судді про те, що вина ОСОБА_2 повністю підтверджується матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, висновком КМНКЛ «Соціотерапія» щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння, не може бути визнаний законним та обґрунтованим, внаслідок неправильної оцінки доказів, яка не ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності та вимогах норм матеріального права.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 01 червня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі щодо нього - закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим апеляційна скарга останнього підлягає задоволенню лише частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 01 червня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Оздоба М.О.