№ 208/3034/17
№ 3/207/520/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року суддя Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1, при секретарі Мозоль О.О., за участю прокурора Чуйко С.С., притягуваної до адміністративної відповідальності особи ОСОБА_2, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки в Дніпропетровській області Департаменту захисту економіки Національної Поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, одруженого, який має вищу освіту, суддя у відставці, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 66, кв.8,

за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов складений оперуповноваженим відділу управління захисту економіки в Дніпропетровській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України майором поліції ОСОБА_3 адміністративний протокол №268 від 31 травня 2017 року про вчинення адміністративного корупційного правопорушення відносно ОСОБА_2, згідно якого останнього відповідно до Указу Президента України «Про призначення суддів» №712/2002 від 13.08.2002, призначено суддею Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, та згідно витягу з наказу начальника Дніпропетровського обласного управління юстиції №197/к від 20.08.2002, призначено на додаткову посаду судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Постановою Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року №1600- VIII «Про звільнення суддів» відповідно до пунктів 2, 3 та 9 частини пятої статті 126 Конституції України у звязку з поданням заяви про відставку суддю Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_2 звільнено.

В протоколі зазначено, що ОСОБА_2 будучи суб'єктом декларування згідно п.п. «г» ч. 1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» припинивши свою діяльність на посаді судді, тобто таку, що пов'язана з виканням функцій держави, не подав в строк до 24:00 годин 17 жовтня 2016 року декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, що не охоплений раніше поданими деклараціями.

Так, наказом голови Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області №34-к від 17 жовтня 2016 року на підставі постанови Верховної Ради України від 22 вересня 2016 №1600-VIII ОСОБА_2 відраховано зі штату Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, що підтверджується також табелем обліку використання робочого часу Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, згідно якого суддя Дячков С.В. перебував на роботі до моменту звільнення, тобто до 17.09.2016.

ОСОБА_2 отримав трудову книжку 19.10.2016, що підтверджується його підписом в особовій картці №19 Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Згідно абз. 2 п.5 розділу 2 порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016, №3, що зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 за №959/29089, декларація субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення.

Оскільки ОСОБА_2 на момент початку роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме 01 вересня 2016 року займав згідно зі ст.50 Закону України «Про запобігання корупції» відповідальне становище, на нього розповсюджується обовязок подати декларацію особи, яка припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

17 жовтня 2016 року ОСОБА_2 був виключений зі штату Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у звязку з виходом у відставку. У звязку з чим на виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_2 зобовязаний був подати декларацію особи, яка припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування до 17.10.2016.

Тому, в протоколі зазначено, що ОСОБА_2 зобов'язаний був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування до 17 жовтня 2016 року за період не охоплений раніше поданими деклараціями, але подав декларацію лише 28 жовтня 2016 року, тобто умисно несвоєчасно, тобто 28.10.2016 року, без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, перед звільненням, чим вчинив адміністративне корупційне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6КУпАП.

ОСОБА_2 в судовому засіданні свою вину у скоєнні правопорушення не визнав, послався на те, що не є суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки припинив свої повноваження на підставі ч. 6 ст. 126 Конституції України. Крім того зазначив, що намагався за місцем роботи своєчасно подати декларацію, але не зміг цього зробити у зв'язку з некоректною роботою сайту Національного агентства з питань запобігання корупції.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 кожний окремо, підтвердили, що за місцем роботи у Заводському районному суді м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у вересні-жовтні 2016 року до них звертався ОСОБА_2 за допомогою щодо вчасного подання декларації. Але у зв'язку з некоректною роботою сайту Національного агентства з питань запобігання корупції це зробити не виявилося можливим.

Прокурор вважав, що дослідженими в судовому засіданні доказами знайшла своє підтвердження винуватість правопорушника ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, оскільки правопорушнику було достовірно відомі вимоги закону щодо своєчасного подання декларації, але він своєчасно її не подав. Просив накласти на правопорушника покарання у виді 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян згідно санкції ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Заслухавши пояснення притягуваної до адміністративної відповідальності особи, свідків, прокурора, дослідивши надані у справі докази, приходжу до наступного висновку.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, суди зобов'язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди керуються Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суд враховує об'єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об'єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Для розкриття об'єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм.

Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на суб'єкт цього правопорушення, відсилає до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону, в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Так, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом. Зазначимо, що в ч. 1 ст. 45 Закону визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобов'язані подати декларацію, зокрема вміщено формулювання «щорічно до 1 квітня».

Разом з тим у випадках, передбачених ч. 2 ст. 45 Закону, тобто в разі припинення здійснення діяльності, цей термін не визначено взагалі. Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.

Посилання в протоколі на Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 2 від 10 червня 2016 року та № 19 від 06 вересня 2016 року щодо строків подання декларації у разі припинення повноважень не можуть бути прийняти судом, оскільки такі Рішення не є законодавчими актами та не усувають недоліки, які містяться в Законі України «Про запобігання корупції» щодо відсутності терміну подачі декларації в разі припинення повноважень, а вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Системний аналіз вжитого в абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону формулювання «припиняє діяльність» дає підстави констатувати, що термін «припинення» за загальним правилом (ст. 36 Кодексу законів про працю України) співвідноситься із терміном «звільнення» як ціле і частина, охоплюючи останнє.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що згідно постанови Верховної Ради України №1600-VІІІ від 22 вересня 2016 року ОСОБА_2 був звільнений з посади судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у зв'язку з поданням заяви про відставку (а.с.20-22).

Стаття 45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачає, що особи, які припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а"і"в"пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов'язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Іншої вказівки щодо строку подання декларації у разі припинення повноважень вказаний закон не містить.

Беручи до уваги положення ст. 7 КУпАП, згідно з якою «застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом», тобто яка передбачає чітке виконання передбачених законом норм, а отже, забороняє притягнення особи до адміністративної відповідальності за аналогією, тобто унеможливлює застосування по аналогії норм, що закріплюють склад правопорушень, з огляду на проведений вище аналіз, судді, які припиняють свої повноваження та звільняються з підстав, визначених ч.ч. 5,6 ст. 126 Конституції України, не можуть бути суб'єктами адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Оскільки судом під час розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_2 був звільнений з посади судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області та не подав декларацію в строк до 17 жовтня 2016 року, а Законом України «Про запобігання корупції» не встановлено чіткого строку для подання декларацій у випадку припинення повноважень, тому суддя приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У зв'язку з чим, згідно ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.172- 6 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 172- 6, 247, 256 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_2 закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в строк 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Бистрова Л.О.