АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
33/796/202/2017 Головуючий у першій інстанції - КуроваО.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року Суддя Апеляційного суду міста Києва Ковальська В.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 та його захисника Пащенка В.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_2 14 серпня 2016 року о 06 год. 40 хв. в м. Києві по вул. В. Гетьмана, керуючи автомобілем НОМЕР_1 грубо порушив ПДР. Під час зупинки автомобіля водій керував з явними ознаками наркотичного сп'яніння (поблідніння, розширення зіниць, тремтіння частини тіла), чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України. Огляд на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку, проводився у лікаря нарколога за адресою: м. Київ, вул. Визволителів, 6. Відповідно до висновку KMHKJI «Соціотерапія» ОСОБА_2 станом на 14 серпня 2016 року о 06 год. 50 хв. перебував у стані наркотичного сп'яніння. Відповідальність за дане адміністративне правопорушення передбачена ч 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, просить постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року скасувати.

На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 вказує на те, що в ніч з 13 на 14 серпня 2017 року він працював водієм таксі, протягом ночі вживав багато кави, а тому його зіниці могли бути трохи розширені. Під ранок був втомленим, у зв'язку з чим мав блідий вигляд. Також був роздратований діями працівників дорожніх служб, які постійно безпричинно вночі перекривали деякі відрізки дороги, а тому з огляду на нічну перевтому та нервове напруження міг мати тремтіння в руках.

Після зупинки працівниками поліції втомлений стан викликав у них підозру, а тому вони запропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння, на що він погодився, оскільки не вживав наркотичних чи психотропних речовин.

Огляд проводився в клінічній лікарні "Соціотерапія". Інспектор патрульної поліції, не дочекавшись результатів аналізу сечі, склав відносно ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З наданого в подальшому висновку КМНКЛ "Соціотерапія" не вбачається, що на момент огляду ОСОБА_2 перебував у стані наркотичного сп'яніння.

У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені свідки та не було приєднано пояснення свідків, а тому матеріали мали бути повернуті для дооформлення, але і після цього свідки зазначені не були.

При розгляді справи в суді були порушені права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки ОСОБА_2 не був повідомленим про час розгляду справи і розгляд справи відбувся за його відсутності.

Окрім того, апелянт, незважаючи на його невинуватість, вказує на порушення судом першої інстанції вимог ст. 30 КУпАП і зазначає, що дане порушення не є повторним і не може бути визнано грубим, враховуючи, що не було ухиляння від проходження огляду на стан сп'яніння. Автомобіль використовується ОСОБА_2 в робочих цілях і позбавлення права керування автомобілем призведе до втрати роботи та фактично єдиного джерела доходу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 та його захисника Пащенка В.М., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, а постанову судді необхідно залишити без змін, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Солом'янського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року про визнання винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення, рапортом інспектора 9 роти 4 УПП у м. Києві ОСОБА_4 та висновком Київської міської наркологічної клінічної лікарні "Соціотерапія" № 004102 від 14 серпня 2016 року.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону є безпідставними, оскільки не зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення прізвищ свідків не є порушенням вимог ст. 256 КУпАП, якою встановлено, що прізвища свідків зазначаються, якщо вони є.

У даному провадженні ОСОБА_2 не заперечував того, що він управляв автомобілем та був зупинений працівниками поліції, які запідозрили у нього стан наркотичного сп'яніння. Отже, та обставина, що ОСОБА_2 управляв автомобілем та був зупинений працівниками поліції встановлена з пояснень особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, не заперечується апелянтом, а відтак відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення вказівки на наявність свідків згаданої обставини не могла вплинути на висновки, викладені у постанові судді районного суду.

Апелянт заперечує лише ту обставину, що він перебував у стані наркотичного сп'яніння. Проте таке заперечення апелянта спростовується висновком Київської міської наркологічної клінічної лікарні "Соціотерапія" № 004102 від 14 серпня 2016 року, у якому зазначено, що ОСОБА_2 був оглянутий лікарем вказаного закладу 14 серпня 2016 року о 6 годині 50 хвилин та встановлено, що він перебував у стані наркотичного сп'яніння (амфетамін).

Доводи апеляційної скарги про порушення прав ОСОБА_2 під час розгляду справи суддею районного суду є слушними, проте відсутність ОСОБА_2 в судовому засіданні суду першої інстанції не може бути підставою для скасування постанови судді у зв'язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення. До того ж, приймаючи участь в судовому засіданні апеляційної інстанції за участю захисника, ОСОБА_2 мав можливість і скористався правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Щодо правильності накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суддя апеляційного суду відмічає, що позбавлення права керування транспортними засобами є обов'язковим, безальтернативним видом стягнення, передбаченим санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому у судді районного суду не було підстав не призначати таке стягнення особі, яка визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про порушення суддею районного суду вимог ст. 30 КУпАП є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Суддя апеляційного суду вважає, за встановлених судом першої інстанції обставин справи суддя районного суду при накладенні на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обов'язкового стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік, не порушив вимог ст.ст. 27, 30, 33 КУпАП.

Отже, суддя апеляційного суду не вбачає підстав для скасування чи зміни постанови судді Солом'янського районного суду м. Києва від 25 січня 2017 року щодо ОСОБА_2, а тому постанову слід залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_2, залишити без змін, а апеляцію ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва В.В. Ковальська