АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2017 року суддя Апеляційного суду міста Києва Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 29 травня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 29 травня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, вважаючи її незаконною.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що судом не забезпечено всебічного, повного та об'єктивного з'ясування усіх обставин справи, що потягло за собою прийняття необґрунтованого та неправильного рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що він не був повідомлений про час та місце судового розгляду, який відбувся без його участі, у зв'язку з чим був позбавлений можливості надавати пояснення по суті правопорушення, подавати докази, тощо.

З позиції апелянта, судом невірно встановлено фактичні обставини вчиненого правопорушення, оскільки визнано його винним у тому, що він керував автомобілем з ознаками наркотичного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився у присутності двох свідків. В дійсності його було освідувано у медичній установі, за результатами якого було встановлено стан наркотичного сп'яніння.

Просить визнати недопустимим як доказ протокол про адміністративне правопорушення, оскільки на час його складання результатів освідування на стан наркотичного сп'яніння ще не було.

Недопустимим як доказ вважає і висновок медичного освідування, оскільки його огляд в медичному закладі був проведений з порушенням закону, оскільки біологічні зразки відібрано лише в одному екземплярі.

За результатами апеляційного розгляду просить оскаржувану постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Одночасно подав клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що він не був належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду, який відбувся без його участі чи його захисника. Копію оскаржуваної постанови отримав 14.06.2017 року, після чого звернувся до суду.

Суд задовольняє клопотання ОСОБА_1 та поновлює йому строк на апеляційне оскарження з огляду на те, що судове засідання відбулося за його відсутності, та про прийняте судом рішення йому стало відомо лише 14.06.2017 року, про що свідчить відповідна розписка (а.с.14).

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суддя, розглянувши справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не забезпечив повного, всебічного та об'єктивного з'ясування всіх обставин вчиненого правопорушення, у зв'язку з чим необґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння.

Як вбачається із матеріалів справи, 06 березня 2017 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за те, що він 06.03.2017 року о 22 год. 05 хв. керував автомобілем НОМЕР_1, по вул. Тимошенка, 2-К у місті Києві з ознаками наркотичного сп'яніння, що підтверджується висновком про результати медичного огляду, проведеного КНКЛ «Соціотерапія», чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху.

Разом із тим, як обґрунтовано посилається апелянт, згідно оскаржуваної постанови його притягнуто до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.130 КУпАПза те, що він 06.03.2017 року о 22 год. 05 хв. по вул. М. Тимошенка, 2-К у місті Києві керував транспортним засобом «Seat Cordoba», д.н.з.АА247ТС, з ознаками наркотичного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України.

Таким чином, встановлені судом фактичні обставини вчиненого правопорушення суперечать тим обставинам, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім цього, суддя в оскаржуваній постанові фактично не навів обставин, які ним встановлені за результатами судового розгляду.

За таких обставин постанова судді підлягає скасуванню, як незаконна.

Розглядаючи протокол про адміністративне правопорушення по суті, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 06.03.2017 року о 22 год. 05 хв. керував автомобілем НОМЕР_1, по вул. Тимошенка, 2-К у місті Києві в стані наркотичного сп'яніння, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху.

Доказом цього є висновок КМНКЛ «Соціотерапія» від 09.03.2017 року, згідно якого ОСОБА_2 був оглянутий 06.03.2017 року о 23 год. і було встановлено, що на час огляду він перебував в стані наркотичного сп'яніння. Даних, які б свідчили про недопустимість даного доказу, судом апеляційної інстанції не встановлено та апелянтом не доведено.

Суд апеляційної інстанції визнає необґрунтованими доводи ОСОБА_1 про незаконність протоколу про адміністративне правопорушення з тих підстав, що на момент його складання не існувало висновку щодо результатів його огляду на стан сп'яніння. З доданого висновку КМНКЛ «Соціотерапія» вбачається, що датою його заповнення є 09.03.2017 року, проте огляд на стан сп'яніння ОСОБА_1 проводився 06.03.2017 року о 23:00 год., про що в той же час складено відповідний акт №001739, в якому вказано про виявлений стан сп'яніння.

З огляду на викладене, враховуючи, що за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 06.03.2017 року в порушення п.2.9а ПДР керував транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння, його слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Оскільки на час винесення постанови сплинули строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП, провадження у справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 цього Кодексу.

З цих підстав апеляційна скарга ОСОБА_1А, підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 29 травня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі п.7 ст.247 КУпАП провадження у справі закрити, у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз