Справа № 488/1277/17
Провадження № 3/488/865/17
П О С Т А Н О В А

12.07.2017 року

Суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва Головіна Т.М., розглянувши матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який мешкає за адресою: м. Одеса, Французський бульвар, 49а/21,-

за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 19.03.2017 року о 02.40 годині у м.Одеса по вул.Рішельєвська, 21 водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння.

ОСОБА_1, відповідно до письмових заперечень, не визнав себе винним у скоєнні даного правопорушення, посилаючись на те, що в цей день він транспортним засобом не керував. На дорозі із-за вини іншого учасника дорожнього руху склалася аварійна ситуація, між ними та пасажирами і водієм іншого транспортного засобу відбувся конфлікт, виникла бійка, тому вони викликали поліцію. Водій іншого транспортного засобу, щоб уникнути вини через спровокований ним конфлікт, надав співробітникам поліції неправдиву інформацію, що ніби-то він (ОСОБА_1) був за кермом автомобіля.

Дослідивши представлені матеріали, приходжу до такого висновку.

Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення від 19.03.2017 року щодо порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху України, передбачених п.2.9а, складено без встановлення і зазначення переконливих фктичних обставин, які свідчили б про існування в його діях адміністративного проступку, передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України щодо керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Згідно ч. 27 , відповідальність за несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.

За змістом зазначених положень, особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову саме особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Суд не може покласти у підставу свого рішення письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо керування транспортним засобом Volkswagen Passat саме ОСОБА_1, оскільки з пояснень свідків вбачається, що саме між ними та ОСОБА_1 на дорозі виникла конфліктна ситуація, яка переросла у бійку, тому суд вважає, що свідки можуть бути зацікавленими у вирішенні справи проти ОСОБА_1.

При цьому, на виклик до суду задля перевірки виниклих протиріч свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без поважних причин не прибули.

Інших доказів на підтвердження провини ОСОБА_1 в інкримінованому правопорушенні, якими у даному випадку, враховуючи позицію останнього щодо невизнання своєї провини, мала бути відеофіксація порушення, співробітники поліції при складанні протоколу суду не представили, взагалі до суду для допиту не прибули без поважної на то причини, хоча суд неодноразово викликав їх у судове засідання задля перевірки версії ОСОБА_1.

Лише сам по собі факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння під час складання відносно нього протоколу, не утворює в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КупАП, суб'єктом якого у даному випадку може бути лише особа, яка керує транспортним засобом у такому стані.

При цьому, суд бере до уваги, що ОСОБА_1 із складеним відносно нього протоколом не погодився із самого початку- під час його складання, від підпису в протоколі відмовився також, що підтверджено поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Згідно ст.ст. 9, 247 КпАП України, адміністративним правопорушенням визнається винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З аналізу представлених суду доказів, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.130 ч.1 КУпАП, дане провадження підлягає закриттю.

Відповідно до статті 38 КупАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Закінчення строків, передбачених статтею 38 Кодексу, у відповідності до пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП є обставиною, яка зобовязує суд закрити провадження у разі його відкриття.

Приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення, не дивлячись на те, що на час розгляду справи закінчилися строки, передбачені статтею 38 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю внаслідок відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.9 , ст. 130 , п. 1 ст. 247 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП - закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області протягом десяти днів з дня її прийняття.

Суддя Т.М. Головіна