Справа № 341/177/17
Провадження № 33/779/224/2017
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Максимчин Ю. Д.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2017 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Васильєв О.П.,

за участю особи , яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, також стягнуто судовий збір в розмірі 320 грн. -

в с т а н о в и в:

Постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2017 року встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення АП2 №062574 від 27.01.2017 року вбачається, що ОСОБА_2 о 20 год.10 хв в м. Бурштин по вул. Міцкевича, керував транспортним засобом марки ВАЗ 21083 д. н. з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме почервоніння очей, різкий запах з ротової порожнини, почервоніння обличчя,тремтіння рук Пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння відмовився в присутності свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На вищевказану постанову суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій вказує, що суд першої інстанції неповно з'ясував фактичні обставини справи і прийшов до неправильного висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вказує, що в основу його звинувачення судом взято незаконний та складений з численними порушеннями вимог КУпАП протокол про адміністративне правопорушення від 27.01.2017 року.

Вказує на те, що інформація в протоколі не відповідає фактичним обставинам справи, так як ніяких понятих при його складанні не було, протокол складався не в м. Бурштин, а за його межами, його автомобіль не рухався, а стояв на галявині із виключеним двигуном.

Зазначає, що інспектор поліції ОСОБА_3 запропонував йому пройти тестування на приладі «Драгер», з метою з'ясування чи він перебуває в стані алкогольного сп'яніння, на що він погодився і двічі пройшов тестування на приладі, який алкогольного стану сп'яніння в нього не виявив.

Не зважаючи на це, інспектор поліції ОСОБА_3 склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, хоча він наполягав на проходженні медосвідування на стан сп'яніння, однак таке медосвідування інспектор поліції провести відмовився.

Будь-яка інформація щодо тестування його на приладі «Драгер» в протоколі серії АП2 №062574 від 27.01.2017 року відсутня.

Також звертає увагу апеляційної інстанції на те, що пояснення свідка ОСОБА_4 не містить дати та місця його складання, у ньому не зазначено прізвище особи, яка відмовилася від проходження медосвідування, а стоїть прочерк, у зв'язку з чим вищевказаний доказ є недопустимий і суд був не вправі послатися на нього в обґрунтування своїх висновків.

Зазначає, суд першої інстанції розглянув справу не повідомивши його належним чином про місце, дату та час судового засідання, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення неправильно вказано місце його проживання

Просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити.

Заслухавши пояснення апелянта, який підтримав апеляційну скаргу і просив задовольнити її, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляції, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Так, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що судом першої інстанції він не був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи, внаслідок чого було порушено його право на захист.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відповідно до якої, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що суд у відповідності до вимог ст.268 КУпАП приймав заходи щодо повідомлення ОСОБА_2 про розгляд справи в суді першої інстанції і надсилав йому повістки про виклик до суду за останнім відомим суду місцем його постійного проживання.

Разом з тим в матеріалах справи відсутні дані, які свідчать що ОСОБА_2 дійсно отримав вищевказані повідомлення про розгляд справи.

Зокрема, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що в ньому неправильно визначено місце проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, внаслідок чого ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_2 повідомлено про те, що розгляд справи буде відбуватися у суді м.Тернопіль в той час як насправді протокол було спрямовано на розгляд до Галицького районного суду Івано-Франківської області.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанову суду необхідно скасувати, оскільки під час розгляду справи в суді першої інстанції було допущено істотне порушення вимог закону щодо забезпечення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на участь у розгляді справи, чим було порушено її право на захист.

Разом з тим, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доводиться матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема: протоколом серії АП2 № 062574 від 27.01.2017 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Згідно вказаного протоколу серії АП2 №062574 від 27.01.2017 року, ОСОБА_2 27.01.2017 року о 20 год. 10 хв. в м. Бурштин по вул.Міцкевича керував транспортним засобом ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння: почервоніння очей, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя,тремтіння рук. Від проходження медичного огляду відмовився у присутності двох свідків.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - інспектором СРПП Галицького ВП старшим сержантом поліції ОСОБА_3, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою та особою, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР України зобов'язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_2 про те, що працівники поліції сфальсифікували протокол про притягнення до адміністративної відповідальності, який склали за відсутності понятих, сфальшували його підписи в протоколі та вказали дані, які не відповідають фактичним обставинам, оскільки він не відмовлявся від огляду на стан сп'яніння і двічі пройшов тестування на приладі, який алкогольного стану сп'яніння в нього не виявив.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказані доводи, щодо незгоди з даними протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 вперше висловив тільки в апеляційній скарзі та під час розгляду справи в апеляційній інстанції, що свідчить про непослідовність таких пояснень і знижує довіру до них.

Під час апеляційного розгляду справи не було встановлено даних, які б підтверджували вищевказані доводи апеляції ОСОБА_2 і вказували на невідповідність даних протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності фактичним обставинам.

Разом з тим, вищевказані доводи апеляції ОСОБА_2. про фальсифікацію протоколу про адміністративне правопорушення можуть бути перевірені тільки в порядку відповідного кримінального провадження, оскільки фактично вказується на факт зловживання поліцейськими своїми повноваженнями та на наявність в їх діях ознак кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляції ОСОБА_2 про невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Відповідно до вимог п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП.

Враховуючи, що адміністративне правопорушення мало місце 27.01.2017 року і на час розгляду апеляційної скарги сплив встановлений законом тримісячний строк накладення адміністративного стягнення, вважаю за необхідне закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2

На підставі викладеного, вважаю, що апеляцію ОСОБА_2 необхідно задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати у зв'язку з істотним порушенням права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та закрити провадження у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2017 року скасувати та прийняти по справі нову постанову.

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області підпис О.П. Васильєв

З оригіналом згідно. Суддя О.П. Васильєв