Дата документу 21.07.2017
Справа № 334/2818/17
Провадження № 3/334/1087/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Ісаков Д.О., розглянувши клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, за ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про відвід головуючого судді у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1

в с т а н о в и в :

04 травня 2017 року до Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, відносно якого поліцейським роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції ц м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 складений протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 206183 від 25 квітня 2017 року про порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, визначено головуючого суддю та справу передано в моє провадження.

26 червня 2017 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про відвід головуючого судді Ісакова Д.О., посилаючись на те, що мовою оригіналу "ОСОБА_4 викрив заздалегідь впевнене, упереджене ставлення до справи та довів своє наперед репресивне мислення відносно моєї провини у скоєнні правопорушення".

Свідома впевненість судді у його провині, яка ґрунтується на неприязні судді до подібного роду справ, заважає йому об`єктивно розглядати дані справу та належно безсторонньо виконувати обов`язки суді.

Зазначив, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений, безсторонній, справедливий розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Рішенням ЄСПЛ в справі "Фельдман проти України" від 08 липня 2010р., суд встановив порушення п.1 ст. 6 Конвенції в зв`язку з браком безсторонності національних судів. В п.97 рішення зазначено, стосовно вимоги "безсторонності" у розумінні цього положення мають бути застосовано два критерії перший полягає у намаганні визначити особисте переконання певного судді у конкретній справі, а другий у з`ясуванні того, чи забезпечував суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу.

Таким чином, своїми висловлюваннями та діями, головуючий в справі не забезпечує достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву його невинуватості в начебто скоєному правопорушенні. Провина має бути доведена поза розумним сумнівом.

Дослідивши доводи клопотання, суддя прийшов до наступних висновків.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають порядку розгляду заяви про відвід, а також не передбачає видалення судді до нарадчої кімнати для вирішення клопотання.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а тому суддя вважає, що доводи ОСОБА_1 про відвід судді є надуманими, безпідставними та необґрунтованими.

Обставини, які б виключали участь судді у розгляді даної справи, в ході розгляду заяви про відвід не встановлені.

За таких обставин, заява про відвід судді задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 8 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Ісакова Д.О. залишити без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Д.О.Ісаков