Провадження № 33/792/336/17
Справа № 676/2452/17 Головуючий в 1-й інстанції Драч І.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Матущак М.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2017 року м. Хмельницький

Суддя Апеляційного суду Хмельницької області Матущак М.С., за участю секретаря судового засідання Кашевської-Колос Т.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, його захисника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 червня 2017 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 09 червня 2017 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, не працює, інвалід другої групи, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

визнаний винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу 10 200 грн., що відповідає 600 неоподатковуваним мінімумам доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Згідно з постановою судді, о 01 годині 51-52 хвилині 22 квітня 2017 року в м. Кам'янці-Подільському по Хмельницькому шосе, біля будинку №18 ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_2, у стані алкогольного сп'яніння (0,9 %), який зафіксовано в медичному закладі висновком №165 від 22 квітня 2017 року, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі з уточненнями ОСОБА_1 просив постанову судді Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 09 червня 2017 року щодо нього скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт уважав постанову судді незаконною та необґрунтованою, винесеною без всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи. Вказував, що вирішуючи справу, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що в його діях немає складу адміністративного правопорушення, інкриміноване йому діяння не відповідає фактичним обставинам, а постанова винесена на припущеннях.

ОСОБА_1 зазначав, що 22 квітня 2017 року він не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння,тому не є суб'єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім цього, відеодоказ його правопорушення, не зазначений як додаток до протоколу, та не зазначено яким саме засобом фіксації чи пристроєм проводилася зйомка, в якій годині та якого числа. Тому вважав, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не мають братися до уваги.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, приходжу до висновку про таке.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за зазначених у постанові обставин обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення і дійшов правильного, законного та обґрунтованого висновку про доведеність його вини у порушенні п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та відповідно вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджена сукупністю зібраних та досліджених у справі доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серія АП1 №423314 від 22 квітня 2017 року; відеозаписом з реєстратора, яким підтверджується факт керування ОСОБА_1 автомобілем 22 квітня 2017 року о 01 год. 51-52 хв.; висновком з приладу «Драгер» (тест №135 від 22 квітня 2017 року о 01 год. 59 хв.) та висновком лікаря №165 від 22 квітня 2017 року, якими доведено факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп'яніння, показаннями свідків: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Так, у суді першої інстанції ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що 22 квітня 2017 року його зупинили працівники поліції під приводом несправності габариту, далі запропонували пройти огляд на стан сп'яніння, який він пройшов. Однак, поліцейські відмовили показати сертифікат на прилад, на якому проводився огляд. Далі вони проїхали до Кам'янець-Подільської міської лікарні №1, де лікар провів огляд на стан сп'яніння, він продув і прилад показав 0,9 %, сертифікат на даний прилад йому також не показали, забір крові не проводився. ОСОБА_1 наголошував при цьому, що є інвалідом ІІ групи та алкогольні напої не вживав.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні в суді першої інстанції показав, що чергував з напарником, коли помітили автомобіль «ВАЗ 2101» зеленого кольору, який повернув без увімкнення показника повороту. Вони увімкнули проблискові маячки та зупинили автомобіль. Виникла підозра, що водій автомобіля перебуває у стані сп'яніння, оскільки у водія був присутній запах алкоголю з порожнини рота. На місці зупинки транспортного засобу водій неправильно продував прилад «Драгер» і оспорював його показники, тому всі учасники проїхали до приймального відділення лікарні, де і пройшли тест, результат показав 0.9 %.

Так, свідок ОСОБА_3 у суді першої інстанції показав, що 22 квітня 2017 року вночі близько 02 години його викликали для проведення експертизи на стан сп'яніння. Особа пройшла огляд на приладі «Алконт 01СУ», результат був позитивний, він склав медичний висновок. Як лікар він має сертифікат та право на проведення такої експертизи. Прилад «Алконт 01СУ» проходить сертифікацію щоквартально і був справний. ОСОБА_1 після проходження тесту вимагав зробити в нього забір крові, проте згідно відомчої Інструкції він не мав права вчиняти ці дії. ОСОБА_1 був лише із працівниками поліції, більше нікого не було. Адміністративний протокол був складений у його присутності. Аналогічний висновок залишається у лікарні, а також зафіксований у відповідному журналі.

Свідок ОСОБА_5 - працівник поліції, у суді першої інстанції показав, що 22 квітня 2017 року в нічний час був зупинений водій транспортного засобу «ВАЗ 2101» ОСОБА_1, на місці зупинки і в медичному закладі було зафіксовано факт перебування водія в стані алкогольного сп'яніння.

Також факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджено відеозаписом з реєстратора, де зафіксовано факт керування саме о 01 год. 51-52 хв. Тому це час, який зафіксований об'єктивно на відповідному приладі (відеореєстраторі), узгоджується з записами приладу «Драгер», з якого випливає, що ОСОБА_1 на місці теж проходив огляд на стан сп'яніння о 01 год. 59 хв. Тому описка в протоколі про адміністративне правопорушення про керування о 02 год. 05 хв. є очевидною та при цьому не спростовує показників відеореєстратора з зафіксованим часом керування, висновку лікаря та показників приладу «Драгер» про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп'яніння.

Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що правильним є час вчинення правопорушення - 01 год. 51-52 хв., який зафіксований на відеореєстраторі у поліцейських.

Доводи сторони захисту про медичне протипоказання ОСОБА_1 для вживання алкоголю не спростовує висновки сертифікованих приладів (сертифікати свідчать, що обидва прилади пройшли відповідну повірку і придатні для їх використання), які підтвердили факт перебування водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп'яніння.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він мав намір здати кров, але не здав її з вини працівників поліції, не відповідає вимогам чинного законодавства, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка не передбачає порядок огляду на стан сп'яніння шляхом здачі крові.

Відтак, порушень порядку проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння не було встановлено у суді першої інстанції та не встановлено цього при апеляційному перегляді справи.

Адміністративне стягнення на нього накладено судом першої інстанції з додержанням вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане адміністративне правопорушення.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.

З врахуванням того, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ-ї групи, суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір» дійшов висновку про звільнення останнього від сплати судового збору.

Отже, підстави для скасування постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 червня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу- без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Хмельницької області /підпис/ М.С. Матущак

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Хмельницької області М.С. Матущак