Справа № 569/6323/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2017 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Рогозін С.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції у місті Рівному Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

14 квітня 2017 року о 02 год. 15 хв., в м. Рівне, по вул. М. Карнаухова, 62, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Subaru Forester», номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, яка не відповідає дійсності, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвокат ОСОБА_2 вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення не визнала та просила суд закрити справу у звязку із відсутність події і складу правопорушення з підстав, викладений у письмовому клопотанні.

Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року за № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатацію транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно зясувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247 та 280 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст. 251 та 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи. Тобто в такому документі фактично фіксуються беззаперечні дані про вчинення адміністративного правопорушення.

Викладаючи наведені норми в кодексі, законодавець намагався унеможливити підроблення документів, які фіксують адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст. 280 КУпАп, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 252970 від 14.04.2017 року, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, пояснення свідків та показання засобів відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного спяніння.

Обєктом правопорушень, передбачених статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху і на річковому транспорті та маломірних судах.

Обєктивна сторона правопорушення, передбаченого частино 1 статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є керуванням транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані спяніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

Субєктивна сторона правопорушень, передбачених статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, характеризується наявністю прямого умислу.

Субєктом правопорушень, передбачених частиною 1 статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є водії транспортних засобів.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та відповідно до п. 27 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про адміністративні правопорушення на транспорті», суди повинні враховувати, що відповідальність за ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Отже, в даному випадку саме керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння ставляться у вину ОСОБА_1

Однак, як вбачається з відеозапису, доданого до матеріалів справи, ОСОБА_1 не було зупинено під час керування транспортним засобом, а навпаки вбачається що транспортний засіб, яким наче б то він керував стоїть на узбіччі і не здійснює руху, а, отже з доданого відеоматеріалу неможливо встановити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, передбачено що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно (п. 3.5 Розділу ІІІ Інструкції)

Також, в ході судового розгляду адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 судом було встановлено, що працівниками поліції було порушено вимоги п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства охорони здоровя України та Міністерства внутрішніх справ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, яким передбачено неможливість залучення у якості свідків осіб, щодо неупередженості яких є сумніви.

Як пояснила в судовому засіданні захисник ОСОБА_1, працівниками патрульної служби не здійснювалося залучення в якості свідків випадкових осіб, а свідками вказаної події стали особи, які, на її думку, співпрацюють з Управлінням патрульної поліції м. Рівне Департаменту патрульної поліції. Дані висновки, вона зробила, виходячи з того, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залучаються до складання протоколів про адміністративне правопорушення неодноразово, доказами чого є: протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 252362 від 05.02.2017 року, який міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення № 569/2338/17 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5; протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 252402 від 27.01.2017 року, який міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення № 569/1907/17 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_6; протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 254849 від 19.03.2017 року, який міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення № 569/5198/17 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_7

Виходячи з вищевикладеного вбачається, що вищевказані особи викликаються працівниками патрульної поліції постійно, що дає підстави сумніватися у їх неупередженості.

Поряд з тим, порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного спяніння визначається ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» від 17.12.2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Вказаними нормативними документами передбачено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану спяніння.

Пунктом 5 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановлено, що перед проведенням огляду на стан спяніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан спяніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Всупереч наведеним положенням Інструкції, поліцейським не було поінформовано ОСОБА_1 про порядок застосування спеціального технічного засобу.

Частина 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

Відповідно до п. 2.5. Правил Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з п. 1 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються:

1) письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності;

2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання;

3) акт огляду на стан спяніння у разі проведення огляду на стан спяніння;

4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Проте, замість пояснень свідків до матеріалів справи про адміністративне правопорушення долучені заздалегідь роздруковані на компютері пояснення однакового змісту, куди від руки внесено лише анкетні дані свідків та їх підписи.

Типові форми документів, які використовуються під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, теж визначені Інструкцією, і перелік таких типових документів є вичерпним.

До зазначеної Інструкції затверджено 19 додатків зразків документів. Такого документу, як типовий бланк допиту або відібрання пояснень у свідка, в цьому переліку немає.

Отже, виготовлення і використання працівниками УПП у місті Рівному ДПП заздалегідь роздрукованих пояснень свідків не можуть бути доказами у дані справі.

В результаті аналізу наданих до суду вищезазначених доказів та встановлених судом обставин суд приходить до висновку, що твердження органу, який склав протокол про адміністративне правопорушення про керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного спяніння ґрунтується лише на припущеннях.

У відповідності до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на їх користь.

Більш того, оцінюючи зібрані судом докази у їх сукупності, на переконання суду в даному випадку встановлені судом обставини свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 обєктивної сторони правопорушення, відтак і складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КпАП України.

При таких обставинах справи, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складений з порушенням законодавства, а в матеріалах адміністративної справи відсутні докази, з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, які б підтверджували скоєння останнім правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю підлягає закриттю у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та закриває провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 130, 247, 251, 283, 284, 285 КУпАП, -

постановив:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду С.В. Рогозін