Апеляційний суд Житомирської області
Справа №289/794/17 Головуючий у 1-й інст. Свінцицький Л. В.
Категорія ч.1ст.130 КУпАП Доповідач Шевченко В. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року м. Житомир

Суддя Апеляційного суду Житомирської області Шевченко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в АДРЕСА_1,

на постанову Радомишльського районного суду Житомирської області від 29 червня 2017 року,

за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп. на користь держави.

Згідно обставин, встановлених судом та викладених у постанові суду, ОСОБА_1 27.01.2017 року о 11.40 годині в с. Вишевичі Радомишльського району по вул. Центральній керував автомобілем "ЗИЛ 131" н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити на підставі п.1ст.247 КУпАП.

Вважає, що постанова Радомишльського районного суду Житомирської області від 29 червня 2017 року є незаконною, не обґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що судом проведено розгляд справи без його участі.

Зазначив, що протокол не відповідає дійсним обставинам та містить грубі порушення форми та порядку складання, а тому не може бути покладено в основу рішення суду, як доказ його вини у вчиненні даного правопорушення.

Послався на те, що поліцейським не було запропоновано пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу на місці складання протоколу, при цьому, він був згоден пройти медичний огляд на встановлення факту сп'яніння у медичному закладі у відповідності до положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 р. (далі - Інструкція), однак, така пропозиція працівником поліції була проігнорована.

Працівником поліції також була порушена процедура щодо інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Вказав, що особи , які у протоколі зазначені в якості свідків, не могли бути свідками керування ним автомобілем у стані сп'яніння, а також його відмови від проходження медичного огляду, оскільки їх свідчення обмежувались лише підписанням пустого протоколу та тексту пояснень.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням вимог ст.ст.251, 252, 283 КУпАП в постанові суду зазначаються опис обставин, установлених при розгляді справи, докази та дається їм належна оцінка в їх сукупності.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за зазначених у постанові обставин, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених судом доказах.

Так, за змістом ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність наступає також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Хоча ОСОБА_1 й заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доводи його апеляційної скарги про те, що постанова суду є необґрунтованою та його притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, апеляційний суд визнає безпідставними.

Правильність висновку суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №040444 від 26.04.2017, відповідно до якого ОСОБА_1 27.01.2017 року о 11.40 годині в с. Вишевичі Радомишльського району по вул. Центральній, керував автомобілем "ЗИЛ 131" н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаний протокол складений у відповідності до вимог ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 року №1395, з посиланням на норму Правил дорожнього руху, яка була порушена ОСОБА_1, у присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, пояснення яких були досліджені судом.

Протокол посвідчений уповноваженою особою, яка його складала - інспектором поліції ОСОБА_4, ОСОБА_1 роз'яснені його права та обов'язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що засвідчено його підписом. Після чого він власноруч у протоколі написав пояснення, з яких вбачається, що керував автомобілем, вчора пив пиво, тому від будь-якого обстеження відмовляється ( а.с.1).

Отже, посилання апелянта на те, що при складанні протоколу були порушені норми чинного законодавства є неспроможними.

Крім того, ОСОБА_1 зі скаргами на дії працівників поліції не звертався, їх дії при складанні протоколу не були визнані неправомірними.

Посилання апелянта на те, що у протоколі він зазначив, що від обстеження не відмовляється, спростовуються даними, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно того, що йому не було запропоновано пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу на місці складання протоколу, при цьому, він був згоден пройти медичний огляд на встановлення факту сп'яніння у медичному закладі є неспроможними, оскільки, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 у своїх поясненнях до нього зазначив, що відмовляється від будь-якого обстеження ( а.с.1).

З матеріалів справи вбачається, що під час складання вказаного протоколу були присутні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про що ОСОБА_5 не заперечував під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно письмових пояснень зазначених свідків, які містяться в матеріалах справи, ОСОБА_1 відмовився від будь -якого проходження до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння (а.с.2,3).

В засіданні апеляційного суду свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пояснили, що підписали протокол про адміністративне правопорушення та пояснення до нього, не прочитавши їх.

Безпосередньо дослідивши показання вказаних свідків під час апеляційного розгляду, апеляційний суд критично ставиться до них, оскільки зазначені свідки пояснили, що ОСОБА_1 є їх односельцем і не заперечували, що власноруч у письмових поясненнях зазначали, що ці пояснення з їх слів записано вірно.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги стосовно того, що особи, які у протоколі зазначені в якості свідків, не могли бути свідками керування ним автомобілем у стані сп'яніння, є безпідставними.

Апеляційний суд вважає неспроможними і доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом першої інстанції було розглянуто справу у його відсутність, так як вони спростовуються матеріалами адміністративної справи.

Так з матеріалів справи вбачається, що справа тривалий час перебувала в провадженні суду. ОСОБА_1 неодноразово був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, проте судові засідання неодноразово відкладались.

Як вбачається з постанови суду від 29.06.2017року, ОСОБА_1 у судовому засіданні вину визнав повністю, щиро розкаявся. У цей же день отримав копію рішення суду, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка( а.с.13,14). Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що судом було безпідставно відхилено його клопотання про залучення захисника та виклик свідків ( а.с.19).

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.ст.33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, та визначено судом першої інстанції з урахуванням обставин справи та даних про особу правопорушника.

Доводи апелянта щодо закриття провадження у справі в зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими, безпідставними та спростовуються матеріалами адміністративної справи.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, надав належну правову оцінку кожному доказу з точки зору їх достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не наведено інші, не досліджені судом докази, якими б спростовувались висновки суду першої інстанції. Не надано таких доказів і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що судом при розгляді даної адміністративної справи були порушені вимоги закону, які б призвели до неправильного її вирішення.

Постанова суду є законною, обґрунтованою, норми матеріального та процесуального права судом були застосовані правильно, а тому підстав для зміни чи скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Радомишльського районного суду Житомирської області від 29 червня 2017 року відносно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДЯ В.Ю. ШЕВЧЕНКО