АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
Справа №33/796/175/2017 Cуддя суду 1-ї інст. - Тітов М.Ю.
Категорія: ч 1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст. - Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Кепкал Л.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Поряд з цим стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

В постанові вказано, що ОСОБА_5 визнаний винним в тому, що він 26.08.2016 о 15 год. 00 хв. по просп. Московському у м. Києві, керував автомобілем «БМВ» д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: почервоніння очей. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога на стан сп'яніння відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями порушив п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник, не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, просить скасувати постанову Оболонського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року про визнання винним ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і закрити провадження у справі, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На думку захисника, судове рішення прийняте з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, що потягло за собою однобічне та не повне з'ясування судом усіх фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи і що стало наслідком необґрунтованого та незаконного визнання винним ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення і накладення на нього адміністративного стягнення.

В апеляційній скарзі захисник вказує на те, що фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 адміністративного правопорушення судом не були досліджені та залишено поза увагою суду суттєві порушення законодавства уповноваженими особами поліції при складанні зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, а саме вимагання працівниками поліції від ОСОБА_5 проходження відповідного освідування за наявності «почервоніння очей» - ознаки яка не віднесена до вичерпного переліку ознак наркотичного сп'яніння відповідно до п. 2 Розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858.

Посилається на те, що суд у оскаржуваній постанові жодним чином не вмотивував причину відмови у задоволенні клопотання про виклик осіб, які були присутні під час складання протоколу, хоча обставини, які могли повідомити заявлені особи мають суттєве значення для правильного вирішення справи. Окрім іншого, заявлені особи можуть підтвердити, що ОСОБА_5 не відмовлявся від проходження освідування в закладі охорони здоров'я, а також, що в нього були відсутні будь-які ознаки наркотичного сп'яніння.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник посилається на пояснення ОСОБА_5 надані в судовому засіданні про те, що він жодним чином не відмовлявся від проходження освідування в закладі охорони здоров'я, так як такої пропозиції йому від поліцейських взагалі не надходило. Його було зупинено поліцейським за порушення вимог ПДР України в частині порушення дорожньої розмітки і за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Поліцейський запитав на місці у ОСОБА_5 чому в нього червоні очі і чи не бажає він пройти освідування на наркотичні засоби. ОСОБА_5 в свою чергу заперечив факт того, що в нього червоні очі і запитав, чи не займе це багато часу, так як він поспішає. Тоді, працівник поліції надав йому протокол про адміністративне правопорушення, пояснивши ОСОБА_5, що це протокол за порушення ПДР (розмітки). Також, на запитання ОСОБА_5 щодо того, що писати в графі «пояснення...», цей же працівник поліції порекомендував йому написати, що він поспішав, що і стало причиною порушення ним вимог ПДР України.

Захисник зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 №335685 щодо ОСОБА_5 та оскаржуваній постанові суду не зазначено про те, від якого саме огляду відмовився ОСОБА_5, не вказано ознаки сп'яніння у відповідності до спеціального нормативного акта та не вказані дії щодо ухилення ОСОБА_5 від огляду, що в свою чергу свідчить про невідповідність вказаного протоколу вимогам ст. 256 КУпАП.

Апелянт переконаний, що викладені в апеляційній скарзі обставини свідчать про відсутність в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4, пояснення свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, перевіривши матеріали справи в повному обсязі та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.5 Правил, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до пунктів ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно п. п. 6, 7 Розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров'я).

У відповідності до пункту 12 Розділу II Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Згідно п.п. 6, 9 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. №1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що інспектором патрульної поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та суддею місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення вказаних вимог не дотримано.

Згідно мотивувальної частини постанови, висновок судді місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на даних протоколу про адміністративне правопорушення, поясненнях свідків ОСОБА_7, ОСОБА_6, та рапорту інспектора поліції Ілюченко О.В.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об'єктивну істину у справі.

Аналізуючи під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходжу до переконання, що висновки судді місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення не підтверджуються зібраними по справі доказами.

У судовому засіданні під час апеляційного розгляду ОСОБА_5 пояснив, що його було зупинено поліцейським за порушення вимог ПДР в частині порушення дорожньої розмітки і за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Поліцейський запитав у нього на місці щодо почервоніння очей і чи не бажає він пройти освідування на стан наркотичного сп'яніння, він заперечив факт того, що в нього червоні очі і запитав, чи не займе це багато часу, так як він поспішає, тоді, працівник поліції надав йому протокол про адміністративне правопорушення, пояснивши, що це протокол за порушення ПДР (розмітки), запитавши у працівника поліції, що писати в графі «пояснення...», цей же працівник поліції порекомендував йому написати, що він поспішав, що і стало причиною порушення ним вимог ПДР України. При цьому ОСОБА_5 зазначив, що він жодним чином не відмовлявся від проходження освідування в закладі охорони здоров'я, так як такої пропозиції йому від поліцейських взагалі не надходило.

Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 26 серпня 2016 року, складеного відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно якого ОСОБА_5 26 серпня 2016 року о 15 год. 00 хв., керував автомобілем «БМВ» д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків (а.с. 1).

Згідно пояснень ОСОБА_5 які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення від 26 серпня 2016 року, він не погоджувався із викладеними у ньому обставинами, а лише зазначив що поспішав, оскільки вважав, що протокол складено за порушення вимог ПДР в частині порушення дорожньої розмітки.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено письмові пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 від 26 серпня 2016 року, з яких убачається, що у їх присутності водій ОСОБА_5 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку в лікаря-нарколога та за допомогою приладу «Драгер» для визначення стану сп'яніння (а.с. 2).

Разом з тим, у даних поясненнях свідків відсутні дані про те, від проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння відмовився ОСОБА_5, враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення складено саме за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 викладені на спеціальних бланках, які містять однотипну інформацію, при цьому їх особисті пояснення щодо обставин відмови ОСОБА_5 від проходження медичного огляду в лікаря-нарколога саме на стан наркотичного сп`яніння, у матеріалах справи відсутні.

Крім того, під час допиту свідка ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції, останній пояснив, що інспектором патрульної поліції йому було запропоновано засвідчити відмову водія ОСОБА_5 від проходження огляду на місці саме на стан алкогольного сп'яніння, при цьому у його присутності ОСОБА_5 не пропонувалось пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

З пояснень в суді апеляційної інстанції свідка ОСОБА_7, вбачається, що вона була запрошена працівником патрульної поліції в якості свідка для засвідчення відмови ОСОБА_5 від проходження огляду саме на стан алкогольного сп'яніння. Про будь - які навіть розмови щодо стану наркотичного сп'яніння, вона не чула, а тому відповідно і засвідчити не могла.

Разом з тим, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, який міститься в матеріалах справи, підставою для притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП стала саме відмова останнього у проходженні огляду на стан наркотичного сп'яніння, а тому з матеріалів справи про адміністративне правопорушення та пояснень свідків не можливо чітко встановити ознаки якого саме сп'яніння, алкогольного чи наркотичного були наявні у ОСОБА_5

Також слід зазначити про те, що інспектор патрульної поліції прийшов до висновку про наявність у ОСОБА_5 ознак наркотичного сп'яніння на підставі почервоніння очей останнього, однак більше ніяких ознак будь-якого сп'яніння алкогольного чи наркотичного інспектором поліції встановлено не було та в матеріалах справи такі дані також відсутні, а тому прийти до однозначного висновку про перебування ОСОБА_5 у стані наркотичного сп'яніння не виявляється можливим.

Для перевірки доводів апеляційної скарги, з метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи, до Управління патрульної поліції м. Києва було направлено запит про надання відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції Ілюченко О.В., яка 26.08.2016 року склала протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_9 за порушення вимог п. 2.5 ПДР України та відібрала пояснення у свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6, а також викликано в судове засідання інспектора Ілюченко О.В. для дачі пояснень щодо обставин вчинення ОСОБА_9 адміністративного правопорушення.

У відповідь на запит 02.02.2017 року до Апеляційного суду міста Києва надійшов лист Вих. №2387/41/11/03-2017 від 01.02.2017 року за підписом начальника Департаменту патрульної поліції УПП в м. Києві ЗозуліЮ.Г., в якому останній повідомив про відсутність відеозапису події, яка мала місце 26.08.2016 року за участю ОСОБА_9 під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки з моменту фіксування пройшло більше 30 діб.

З урахуванням зазначеного, наведені у постанові судді місцевого суду докази: письмові пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6, та рапорт працівника поліції не можуть бути визнані належними та допустимими доказами, та на основі наявних у них фактичних даних не може встановлюватись наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_5, сам по собі, без належної його перевірки, не може бути безспірним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Між тим, при винесенні оскаржуваної постанови суддя місцевого суду на допущені інспектором поліції порушення при складенні протоколу про адміністративне правопорушення уваги не звернув, оцінки та аналізу наявним у справі доказам не надав, належним чином не перевірив пояснення ОСОБА_5, та в порушення вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, не з`ясував усі обставини справи в їх сукупності, унаслідок чого, за відсутності в матеріалах справи належних доказів, дійшов помилкового висновку про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші докази на підтвердження винуватості ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_5 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_5 складу правопорушення є обґрунтованими, тому постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 - задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року, якою ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова Апеляційного суду м. Києва набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва Л.І. Кепкал