Справа № 465/7205/16-п Головуючий у 1 інстанції: Лозинський Б.М.
Провадження № 33/783/478/17 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області Гуцал І.П., з участю особи, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо якої закрито, ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Саницького Андрія Ігоровича, представника потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - адвоката Гірника Володимира Миколайовича, розглянувши апеляційну скаргу представника потерпілих - адвоката Гірника Володимира Миколайовича на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 1 березня 2017 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст. 184 КУпАП,

в с т а н о в и в:

постановою судді Франківського районного суду м. Львова від 1 березня 2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП, щодо ОСОБА_2 закрито у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з постановою судді представник потерпілих - адвокат Гірник В.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, постанову судді скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, та притягнути до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді зазначає, що потерпіла ОСОБА_7 9 березня 2017 року подала апеляційну скаргу на постанову судді від 1 березня 2017 року, тобто у встановлений законом десятиденний строк.

В апеляційній скарзі просить постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 1 березня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, та притягнути до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що постанова судді винесена всупереч вимогам КУпАП та підлягає скасуванню. Так, за змістом протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 належним чином не виконує батьківські обов'язки, внаслідок чого 6.12.2016 року залишив своїх неповнолітніх дітей без догляду дорослих, при цьому діти потребували медичної допомоги, оскільки були хворі. Проте суддя місцевого суду безпідставно прийшов до висновку про відсутність події і складу правопорушення у діях ОСОБА_2, передбачених ч.1 ст. 184 КУпАП.

Приймаючи рішення у справі суддя врахував лише пояснення самого ОСОБА_2 та пояснення свідка ОСОБА_8 Разом з тим, не дав належної оцінки поясненням ОСОБА_2 про те, що він визнав факт залишення двох малолітніх дітей самих у квартирі без нагляду дорослих, до того ж у зимовий період часу, тобто у період необхідності використання опалювальних приладів.

Вказує, що лише з пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_8 суд мав би зробити висновок про те, що батько дітей ОСОБА_2 умисно не забезпечив визначених законом умов життя, навчання, виховання дітей, залишив їх на тривалий час без нагляду, у віці, в якому діти мають потребу в опіці та піклуванні, оскільки самостійно ще не можуть забезпечити собі навіть на нетривалий період часу таких умов, що в тому числі створювало небезпеку їх життю.

З матеріалів справи вбачається свідоме залишення ОСОБА_2 малолітніх дітей, в тому числі у хворому стані, без забезпечення харчування та медичної допомоги на час відсутності.

Заслухавши пояснення представника потерпілих - адвоката Гірника Володимира Миколайовича, на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення особи, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо якої закрито, ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Саницького А.І. на заперечення доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає відновленню, а апеляційна скарга задоволенню на підлягає.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП апеляційна скарга подана після закінчення строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також, якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що 9.03.2017 року ОСОБА_7 звернулася до суду першої інстанції з апеляційною скаргою на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 1 березня 2017 року. Проте постановою Апеляційного суду Львівської області від 22.03.2017 року зазначену апеляційну скаргу їй повернуто з тих підстав, що відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП ОСОБА_7 не вправі подавати апеляційну скаргу на зазначену постанову судді місцевого суду. Після того, 3.04.2017 року представник потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - адвокат Гірник В.М. подав апеляційну скаргу на зазначену постанову судді. Враховуючи, що первісна апеляційна скарга на постанову судді від 1.03.2017 року була подана 9.03.2017 року, тобто в десятиденний строк оскарження постанови судді, тому приходжу до переконання, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді є поважними, а тому цей строк підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності; при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя місцевого суду, постановляючи рішення про закриття провадження в адміністративній справі щодо ОСОБА_2, виходив з того, що матеріалами справи про адміністративне правопорушення не доведено події адміністративного правопорушення. Такий висновок судді місцевого суду знайшов своє підтвердження і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Так, ч.1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я і фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Об'єктом правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх. А об'єктивна сторона за ч.1 ст.184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

З матеріалів справи вбачається, що підставою до складання відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення слугував факт залишинення двох малолітніх дітей 6.12.2016 року без догляду дорослих, при цьом діти потребували медичної допомоги, оскільки захворіли.

З матеріалів справи вбачається, що суддя вірно дослідив докази, допитав особу, щодо якої складено протокол, ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_8 Так, ОСОБА_2 пояснив, що 6.12.2016 року він змушений був поїхати у м. Рівне та попросив знайомого ОСОБА_8 здійснити нагляд за неповнолітніми дітьми на час його відсутності. Під час розмови по телефону з ОСОБА_8 він довідався, що старший син ОСОБА_9 поскаржився на здоров'я. У зв'язку з чим ОСОБА_2 попросив, щоб діти залишилися вдома та ОСОБА_8 здійснив догляд за ними.

Свідок ОСОБА_8 в суді першої інстанції дав пояснення аналогічні поясненням ОСОБА_2, який ствердив, що 6.12.2016 року ОСОБА_2 попросив його здійснити нагляд за двома малолітніми дітьми, оскільки ОСОБА_2 змушений був поїхати у м. Рівне. Ствердив, що тричі навідувався до місця проживання дітей, для того, щоб здійснити догляд.

На належне виконання ОСОБА_2 обов'язків щодо виховання дітей вказують і дані характеристик з місця навчання дітей, згідно яких з 01.09.2015 року батько ОСОБА_2 піклувався про дітей, цікавився їх життям та навчанням. Згідно з довідками ГО „Футбольний клуб „Старт Львів", з 01.02.2016 року по 05.12.2016 року, діти тренувались у футбольному клубі.

Суддя місцевого суду вірно врахував обставини, зазначені у даних доказах, та надав їм належну оцінку в постанові.

Отже, матеріали справи не містять достатніх і беззаперечних доказів невиконання ОСОБА_2 обов'язків щодо виховання дітей.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суддею місцевого суду не спростовано факт ухилення 6.12.2016 року від виконання обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, то такі є безпідставними.

Так, Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Під час розгляду справи, як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції, не встановлено фактів невиконання ОСОБА_2 обов'язків щодо виховання дітей. Суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

поновити адвокату Гірнику В.М. строк на апеляційне оскарження.

Постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 1 березня 2017 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Гірника Володимира Миколайовича - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гуцал І.П.