П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.07.2017 Справа №607/7782/17

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк В.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Військової прокуратури Тернопільського гарнізону Військової прокуратури Західного регіону України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка, Сумської області, громадянина України, українця, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця снайпера 5 роти охорони батальйону хорони військової частини польова пошта НОМЕР_1 ,

за ч.4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

21 червня 2017 року з Військової прокуратури Тернопільського гарнізону Військової прокуратури Західного регіону України до Тернопільського міськрайонного суду надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 07 червня 2017 року, снайпер 5 роти охорони батальйону охорони військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем строкової служби військової частини польова пошта НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 49, 127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з наміром тимчасово ухилитися від проходження військової служби в умовах особливого періоду, умисно, о 21.45 год. 07 травня 2017 року без поважних причин самовільно залишив розташування території військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), та до 00.10 год. 08 травня 2017 року, розпиваючи алкогольні напої, проводив час на власний розсуд на бульварі Т.Г. Шевченка у м. Тернополі, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився не повідомивши про причини неявки. Приймаючи до уваги вимоги ст. 268 КУпАП, суд вважає за можливе розгляд справи у його відсутності.

Частиною 4 ст. 172-11 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, в тому числі, за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб, вчинені в умовах особливого періоду.

Факт самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 10 травня 2017 року, ОСОБА_2 від 10 травня 2017 року, ОСОБА_3 від 07 червня 2017 року, ОСОБА_4 від 07 червня 2017 року, ОСОБА_5 від 11 травня 2017 року; матеріалами перевірки за фактом самовільного залишення місця несення служби військовослужбовцем строкової служби ОСОБА_6 .

Разом з тим, щодо кваліфікації діяння ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, а саме - вчинення правопорушення в умовах особливого періоду, суд виходить з наступних обставин.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Цією ж статтею передбачено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Отже, в даному випадку необхідно виходити з того, що особливий період розпочинається з моменту оголошення мобілізації та охоплює час мобілізації, оскільки воєнного стану в Україні немає.

Так, на підставі Указів Президента України: від 17 березня 2014 року № 303/2014, від 06 травня 2014 року № 454/2014, від 21 липня 2014 року № 607/2014 та від 14 січня 2015 року № 15/2015 в Україні діяла часткова мобілізація з 18 березня 2014 року по 01 травня 2014 року, з 07 травня 2014 року по 20 червня 2014 року, з 24 липня 2014 року по 06 вересня 2014 року та з 20 січня 2015 року по 17 серпня 2015 року відповідно.

Указом Президента України №411/2016 від 26 вересня 2016 року «Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15» фактично здійснено демобілізацію останньої черги мобілізованих, оскільки згідно даного Указу у жовтні закінчилося звільнення в запас військовослужбовців за призовом під час мобілізації на особливий період.

Інших Указів про мобілізацію Президентом України не видавалось.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до практики ЄСПЛ принцип верховенства права вимагає дотримання вимог «якості закону», яким передбачається втручання у права особи. Так, у Рішенні від 10 грудня 2009 року у справі «Михайлюк та Петров проти України», Європейський суд з прав людини зазначив, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права.

Згідно рішення ЄСПЛ від 23 червня 1995 року у справі «Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства», закон має відповідати якісним вимогам, насамперед вимогам «доступності» та «передбачуваності». Так, «закон» повинен бути належним чином доступним: громадянин повинен мати змогу отримати адекватну інформацію за обставин застосування правових норм у конкретному випадку. Крім того, норма не може розглядатися як «закон», якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку.

В законодавстві України немає чіткого визначення поняття «час мобілізації» та не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду.

Як встановлено з аналізу вищевказаних норм, законодавчих підстав вважати, що станом на період вчинення правопорушення 07-08 травня 2017 року в Україні діяв особливий період, немає.

За таких обставин, підстави для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП відсутні, а у судді немає повноважень змінювати формулювання обвинувачення, оскільки це істотно погіршує становище особи, котра притягується до відповідальності.

Згідно п.1 ст. 247 обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, приходжу до висновку, що провадження в даній справі слід закрити, оскільки у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 172-11, 247, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст. 172-11 КУпАП закрити в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.
СуддяВ. М. Позняк