АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/703/2017 Постанова винесена суддею Бойко О.В.
Категорія: ч. 1 ст. 156 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31 січня 2017 року щодо

ОСОБА_2, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Модричі Дрогобицького району Львівської області, працює продавцем в ФОП «ОСОБА_13», зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1),

в с т а н о в и в :

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31 січня 2017 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, з конфіскацією предметів торгівлі. Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 гривень.

Як встановив суд, ОСОБА_2 03 листопада 2016 року, на АДРЕСА_3, в МАФІ з вивіскою «ІНФОРМАЦІЯ_2», здійснювала реалізацію алкогольної продукції без дозвільних документів, а саме ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3, вважаючи постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31 січня 2017 року незаконною та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, винесеною з порушенням норм процесуального права та невірним застосуванням норм матеріального права, просить її скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1

ст. 156 КУпАП.

За доводами апеляційної скарги захисника, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, не доводиться доказами у справі, проте суд першої інстанції формально розглянув справу, не дав достатньої та належної оцінки доказам, що містяться в її матеріалах, до того ж безпідставно застосував до ОСОБА_2 занадто суворе адміністративне стягнення.

Зокрема, як зазначає апелянт, суд безпідставно не звернув увагу, що всупереч вимог ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не містить суті правопорушення за ч. 1 ст. 156 КУпАП, тобто даних кому саме, яким чином, способом ОСОБА_2 реалізувала товар без ліцензії, а також відомостей щодо свідків вказаного правопорушення, зокрема не вказано місце реєстрації свідка ОСОБА_4, який на виклик до суду першої інстанції не з'явився, отже й не було перевірено чи існує такий свідок взагалі. Між тим, в матеріалах справи відсутні письмові пояснення понятих. В той же час містяться сумнівні документи, а саме 3 аркуші паперу - «Додаток до адмін. протоколу», «Пиво» і третій без заголовку, в двох з яких немає підпису одного понятого, отже судом не було з'ясовано, який саме товар вилучався під час складання протоколу та не перевірено законність дій поліцейських.

Звертає увагу і на суперечності в поясненнях свідка ОСОБА_5, який в суді першої інстанції зауважив, що купив пляшку вина, не стверджуючи при цьому, що спиртні напої йому продала саме ОСОБА_2, проте за письмовими поясненнями свідка, долученими до справи, ОСОБА_2 продала йому пляшку шампанського «Київ». В суді ж працівник поліції ОСОБА_6 вказував, що ОСОБА_5 опитувався 03.11.2016, тобто в день складання протоколу, проте згідно з матеріалами справи останній був опитаний напередодні- 02.11.2016.

Крім того, вважає, що суд не дав належної оцінки показанням ОСОБА_2, яка заперечувала реалізацію алкогольної продукції та свідка ОСОБА_7, котрий повідомляв в судовому засіданні, що не бачив щоб ОСОБА_2 здійснювала продаж алкогольних напоїв та взагалі заперечував наявність в магазині такого товару.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 на підтримку апеляційних вимог, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, допитавши за клопотанням захисника свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, вважаю, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов'язані з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

Суддя місцевого суду, всупереч доводів апеляційної скарги, в повній мірі врахував положення вищезазначених норм закону.

Так, згідно з ч. 1 ст. 156 КУпАП відповідальність передбачена за вчинення роздрібної або оптової, включаючи імпорт або експорт, торгівлі спиртом етиловим, коньячним або плодовим або роздрібної торгівлі алкогольними напоями чи тютюновими виробами без наявності ліцензії або без марок акцизного збору чи з підробленими марками цього збору.

З провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 та постанови вбачається, суддя місцевого суду при розгляді даної справи дослідив її матеріали, вислухав пояснення ОСОБА_2, допитав за клопотанням захисника свідків ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_9, проаналізував у постанові досліджені докази у їх сукупності, повно та всебічно з'ясувавши обставини правопорушення, надав доказам об'єктивну оцінку та всупереч апеляційним доводам дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2. складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Зокрема, висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, ґрунтується, окрім пояснень в суді свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_5, бо пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 суд до уваги не взяв, на письмових доказах у справі, а саме:

- даних, викладених в рапортах о/у відділу з обслуговування Голосіївського району УЗЕ у м. Києві ДЗЕ НП України ОСОБА_6, відповідно до яких встановлено, що в приміщенні магазину за адресою АДРЕСА_3 продавцем ОСОБА_2 здійснюється реалізація алкогольних напоїв, суб'єкт господарської діяльності - ФОП «ОСОБА_9.» (а.с. 1,2);

- даних протоколу про адміністративне правопорушення серія АА № 200321 від

03 листопада 2016 року, складеному уповноваженою на те особою, з дотриманням вимог

ст. 256 КУпАП, в якому вказано, що ОСОБА_10 03 листопада 2016 року, на АДРЕСА_3, в МАФІ з вивіскою «ІНФОРМАЦІЯ_2», здійснювала реалізацію алкогольної продукції без дозвільних документів, а саме ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, що відповідає диспозиції ч. 1 ст. 156 КУпАП (а.с. 3);

- відомостях, зафіксованих у додатку до адміністративного протоколу щодо вилучення алкогольної продукції відповідного переліку, який складений хоча і з певними недоліками, але, з огляду на те, що в протоколі вказані свідки, в присутності яких вилучалася алкогольна продукція, а це ОСОБА_4 та ОСОБА_11, котрі жодних зауважень чи заперечень у протоколі на дії працівників поліції не вказали, судом не піддається сумніву правильність викладених в ньому даних (а.с. 5, 6);

- інформації про функціональне призначення тимчасової споруди за адресою:

АДРЕСА_3 (а.с. 7);

- письмових поясненнях свідка ОСОБА_5 щодо купівлі алкогольної продукції в приміщенні магазину за адресою: АДРЕСА_3 (а.с 8);

- договорі зберігання № 868 від 03 листопада 2016 року, згідно з яким УЗЕ в. м. Києві, в особі ОСОБА_6, передало ТОВ «ТК «Топ логістік Плюс» на зберігання вилучену по АДРЕСА_3 алкогольну продукцію (а.с. 9-12) та акті передачі майна на зберігання від 03 листопада 2016 року (а.с 13);

- світлинах з місця події (а.с. 15-19).

При цьому суддя місцевого суду обґрунтовано визнав доказом винуватості ОСОБА_2 показання ОСОБА_5, бо в судовому засіданні цей свідок підтвердив, що саме 03 листопада 2016 року в МАФІ з вивіскою «ІНФОРМАЦІЯ_2», що по АДРЕСА_3, де продавцем працювала ОСОБА_2, він двічі придбавав вино.

Працівник поліції ОСОБА_6 як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді підтримав обставини, викладені в рапортах та протоколі про адміністративне правопорушення.

В суді апеляційної інстанції додатково показав, що ОСОБА_5 є пересічним громадянином, після виявлення 03 листопада 2017 року факту придбання ним алкоголю в МАФІ "ІНФОРМАЦІЯ_2" опитувався поліцейським саме в цей день і до будь-яких "рейдів" або перевірок інших магазинів не залучався.

Крім того, свідок ОСОБА_6 звернув увагу на те, що алкогольна продукція стояла в магазині на полицях, з цінниками, у візуально доступному місці, що і було зафіксовано на світлинах, які долучені до матеріалів справи, водночас, як було з'ясовано у свідка ОСОБА_5, чек за придбану алкогольну продукцію ОСОБА_2 йому не надала.

За показаннями в суді апеляційної інстанції свідка ОСОБА_7,

03 листопада 2016 року він був присутній в МАФІ «ІНФОРМАЦІЯ_2» коли туди зайшли поліцейські та звинуватили ОСОБА_2 у торгівлі алкогольними напоями, проте вважає такі звинувачення безпідставними, оскільки досить часто заходив в цей магазин за продуктами і не бачив, щоб у ньому реалізовувалася алкогольна продукція. Не заперечував свідок того, що працівники поліції за прилавком у ОСОБА_2 виявили ящики з алкогольною продукцією.

Аналогічні пояснення давав свідок і в суді першої інстанції, але вони, як і пояснення в суді ОСОБА_2, не були враховані суддею, оскільки суперечать іншим доказам у справі, які суд вірно визнав достатніми для висновку про винуватість ОСОБА_2 у правопорушенні, передбаченому ч. 1ст. 156 КУпАП.

На користь такого висновку свідчать і світлини, долучені до справи, на яких зафіксована торгова вітрина магазину, де на полицях знаходяться пляшки з різними алкогольними напоями, в тому числі і з цінниками, зображена продавець ОСОБА_2, отже відсутні підстави вважати, що ці світлини не мають відношення до вказаної справи.

При цьому пояснення ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції про те, що на вітрині протягом більше ніж шести місяців вона за вказівкою власника виключно зберігала алкогольні напої, але не реалізовувала їх, бо була відсутня ліцензія на їх продаж, і ця продукція була заставлена іншою, або закрита картонними коробками, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вищезгаданими світлинами, з яких слідує, що пляшки з алкогольними напоями розташовані на вітрині таким чином (ближче до краю полиць), що їх неможливо закрити іншими товарами або картонними коробками.

Пояснення в суді свідка ОСОБА_8 про те, що вона, будучи, як їй пояснили, понятою під час складання щодо ОСОБА_2 адміністративного протоколу і перерахунку алкогольної продукції, яку вилучили з приміщення магазину, підписала надані їй поліцейськими документи, не читаючи їх, як і твердження, що в цьому магазині алкогольна продукція не реалізовувалася, є непереконливими, оскільки ніхто, в тому числі і ОСОБА_2 не ставить під сумнів кількість та вид алкогольної продукції, яка фактична була вилучена з приміщення магазину під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, а інші пояснення свідка спростовуються проаналізованими суддею місцевого суду в постанові доказами.

Твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить суті правопорушення, є безпідставними, оскільки, з огляду на диспозицію інкримінованого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, відсутня необхідність викладення в протоколі тих обставин, на які посилається захисник, зокрема, осіб, яким було продано алкогольні напої, яким чином та способом відбулася реалізація продукції. Водночас такі обставини фактично були встановлені під час провадження в справі про адміністративне правопорушення і перевірені суддею під час судового розгляду.

Враховуючи наведене, вважаю, що всі доводи апеляційної скарги щодо неправильного з'ясування суддею місцевого суду дійсних обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення, з посиланням на те, що ОСОБА_2 не реалізовувала алкогольну продукцію, а лише її зберігала в приміщенні магазину, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються дослідженими судом доказами, аналіз яких свідчить про обґрунтованість рішення про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП.

З огляду на викладене, прихожу до висновку, що суддя місцевого суду при розгляді справи щодо ОСОБА_2, всупереч доводам апеляційної скарги, дотримав вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП. Постановлене у провадженні судове рішення є законним та обґрунтованим, а його зміст відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_2 суддя місцевого суду дотримав і вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП, та, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушниці, наклав на неї стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 156 КУпАП, і застосував обов'язкову конфіскацію предметів торгівлі. Підстав вважати таке стягнення надто суворим немає.

Оскільки всі доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_3, в яких він ставить під сумнів законність постановленого в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 рішення не ґрунтуються на матеріалах справи і вимогах закону, за відсутності підстав для скасування або зміни постанови судді місцевого суду від 31 січня 2017 року, апеляційна скарга захисника ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31 січня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, з конфіскацією предметів торгівлі - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва О.П. Павленко