Справа № 467/607/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2017 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., розглянувши матеріали провадження про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 273026 від 09.06.2017 року вбачається, що 09.06.2017 року о 07 год. 50 хв. на 106 км. а/д Р-06 «Ульянівка Миколаїв» ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки ВАЗ 210994 20 д/н НОМЕР_1, пересік одну суцільну лінію дорожньої розмітки, будучи з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: почервонілі очі та обличчя, різкий запах алкоголю з ротової порожнини.

ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він дійсно відмовився від проходження огляду на стан спяніння в лікарні, однак застосування будь-яких технічних приладів щодо виявлення стану алкогольного спяніння на місці зупинки поліцейський йому не пропонував.

Пояснив, що він не проти був пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки, оскільки в лікарню їхати не хотів, однак застосування алкотестеру «Драгер» поліцейський йому не пропонував.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, перевіривши правильність складання протоколу про адміністративне правопорушення, суддею було встановлено, що він не відповідає вимогам Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Так, відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає в разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За положеннями частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року за № 1452/735 ( далі Інструкція № 1452/735).

З огляду на вимоги зазначених вище норм права, проведення огляду на стан спяніння та оформлення його результатів проводиться двома способами: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів та лікарем закладу охорони здоровя.

При цьому норма ч.3 ст. 266 КУпАП визначає, що огляд проводиться в закладах охорони здоров'я у разі :

1)незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів ;

2)незгоди з результатами такого огляду.

В судовому засіданні встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення та матеріали, додані до нього, не містять будь-якої інформації щодо обставин проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу.

Більш того, водій пояснив, що пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки йому запропоновано не було.

Обставини вчинення правопорушення, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, викладені неповно, оскільки неможливо встановити чи відмовлявся водій ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і обєктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини у справі «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Враховуючи викладене, вважаю доречним, з урахуванням положень п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», який вказує, що спрощений підхід до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників є неприпустимим, у звязку з чим практика повернення протоколів про адміністративні правопорушення, які складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення є правильною, направити цю справу до Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУ НП в Миколаївській області з метою дотримання імперативних завдань КУпАП, викладених у статті 1 цього Кодексу, та надати можливість вказаному органу надати свої пояснення щодо обставин вчинення вказаного адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд позбавлений можливості надати оцінку в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв'язку із чим, приходить до висновку про необхідність повернення справи для дооформлення, під час якого необхідно всебічно, повно, і об'єктивно з'ясувати всі обставини, що мають значення для прийняття правильного рішення, після чого, за наявності до того законних підстав, направити до суду, адже ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівав, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», ст.ст. 1, 6, 7, 23, 38, 221, 245, 247, 252, 256, 277, 278, 283 КУпАП, суддя , суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Матеріали адміністративного провадження про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП повернути до Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області для усунення виявлених недоліків та виконання вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення з урахуванням строків, встановлених статтею 38 цього Кодексу.

Постанова оскарженню не підлягає згідно рішення Конституційного Суду України № 2-рп/2015 від 31 березня 2015 року.

Суддя І.В. Явіца