АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/471/17 Справа № 711/4304/17 Головуючий по 1 інстанції Піковський В. Ю.
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2017 р. м. Черкаси

Суддя Апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 липня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працює водієм ДП «ЧАРЗ - АВТО», проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень та один рік позбавлення права керування транспортними засобами; стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 320 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 липня 2017 року ОСОБА_3 визнаний винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у тому, що він 29.05.2017 р. о 17 год. 20 хв. у м. Черкаси, вул. Чигиринська, 32 керував автомобілем НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку за допомогою ALKOTEST 6820 «Драгер» ARUS - 0275 в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 липня 2017 року в частині позбавлення його права керування транспортними засобами на один рік.

Указує, що суд першої інстанції формально підійшов до встановлення обставин справи, порушивши принципи всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставин справи.

Зазначає, що не мав можливості захистити свої права в суді першої інстанції, оскільки не був присутнім в судовому засіданні, у зв'язку з перебуванням на лікарняному.

Вважає, що суд першої інстанції застосував занадто суворе стягнення, не взявши до уваги факт визнання ним неправомірності й аморальності своїх дій та вчинення адміністративного правопорушення вперше. Місцевий суд, позбавляючи його права керування транспортними засобами на один рік, не врахував, що він буде позбавлений можливості працювати та забезпечувати своїх дітей та сім'ю.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу з мотивів, які в ній наведені. Указав, що визнає факт керування автомобілем в стані сп'яніння, однак просить не позбавляти його права керування транспортними засобами, зважаючи на те, що він працює водієм. Указав, що був змушений сісти за кермо, оскільки у його матері в цей день стявся серцевий напад, про що надав довідку.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Суддя апеляційного суду вважає, що факт керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння належно встановлений судом першої інстанції на підставі належних і допустимих доказів.

Виходячи з цього, дії обвинуваченого судом першої інстанції кваліфіковані вірно. Стосовно виду і розміру стягнення суддя апеляційного суду вбачає, що суд першої інстанції належно і обґрунтовано застосував до обвинуваченого стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами згідно з санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції Закону України від 07.07.2016 р. № 1446-VIII.

З матеріалів справи вбачається, що дані тесту на алкоголь вказують, що ОСОБА_3 29.05.2017 року о 20 год. 12 хв. був перевірений на стан сп'яніння, й результат показав наявність 1,44 %, на якому ОСОБА_3 поставив свій підпис (а. с. 2). Також у відповідних графах протоколу про адміністративне правопорушення міститься підпис ОСОБА_3, де він вказав, що згідний з постановленим йому у вину правопорушенням, що свідчить про те, що обвинувачений розумів зміст протоколу та був з ним ознайомлений (а. с. 1). Крім того й сам ОСОБА_3 визнає факт керування ним транспортного засобу в стані алкогольного сп'яніння.

Суд апеляційної інстанції враховує, що санкція статті, яка ставиться у вину ОСОБА_3, передбачає одночасне застосування до правопорушника і штрафу, і позбавлення керування транспортними засобами, тобто чинна редакція цієї статті не передбачає можливість застосування або штрафу, або позбавлення водійських прав, тому вбачає, що, враховуючи особливу суспільну шкідливість вказаного правопорушення, стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 гривень та один рік позбавлення права керування транспортними засобами є законним, справедливим, необхідним і достатнім стягненням для виправлення правопорушника та запобігання вчиненню ним подібних правопорушень надалі.

Доводи апелянта про те, що він буде позбавлений можливості працювати та забезпечувати своїх дітей та сім'ю, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки відповідальність за вчинення інкримінованого особі адміністративного правопорушення має наставати незалежно від соціального статусу його сім'ї чи роду діяльності, адже застосовується з метою захисту суспільного інтересу та не може впливати на обов'язок суду щодо забезпечення завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема, охорони встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством. Чинний КУпАП не ставить можливість застосування до особи стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами в залежність від певного роду занять чи професії обвинуваченого.

Доводи апелянта про те, що він був відсутній у судовому засіданні під час ухвалення оскаржуваної постанови, суддя апеляційного суду бере до уваги, однак, враховуючи, що рішення суду першої інстанції по суті є вірним, суд не вбачає доцільності скасовувати його виключно з формальних міркувань.

Також суд не може визнати такою, що виключає наявність правопорушення, обставину щодо госпіталізації матері обвинуваченого у день вчинення ним правопорушення, вбачаючи, що її доставка до лікувального закладу транспортом під власним керуванням обвинуваченого у стані алкогольного сп'яніння або ж його власне термінове прибуття до лікувального закладу на своєму транспорті, яким він керував у стані сп'яніння, не може розглядатися як стан крайньої необхідності, адже таким чином він ставив під небезпеку життя і здоров'я інших учасників дорожнього руху.

Тому, враховуючи викладене вище та керуючись ст. 247, 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 липня 2017 року відносно ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко