АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/2601/17Суддя 1 інстанції Ніколенко Д. М.
Номер провадження 33/774/93/К/17Суддя- доповідач Мажара С. Б.
П О С Т А Н О В А

09 серпня 2017 року

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мажара С.Б., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 червня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, та стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 320 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_2, 24.05.2017 року о 18.40 год. в м. Кривий Ріг по вул. Нікопольське шосе Е 10 № 35 керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп'яніння (збуджений стан, сухість в порожнині рота). Від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому порядку в лікарні КМНД в кабінеті лікаря нарколога, в присутності лікаря та двох свідків, відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 червня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, та стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 320 грн.

Рішення про визнання винним ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції зробив на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №065569 та пояснень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду першої інстанції відносно нього скасувати за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, а провадження у справі закрити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції прийняв рішення про визнання його винним за ч.1 ст. 130 КУпАП без повного всебічного дослідження обставин справи. Так, як зазначає апелянт, він не отримував жодного повідомлення про день та час розгляду справи в суді першої інстанції, а повідомлення його шляхом зазначення дати розгляду справи в протоколі не є належним повідомленням. Крім того, як зазначає апелянт 24 травня 2017 року він не перебував у стані будь-якого сп'яніння, та не відмовлявся від проходження огляду на встановлення такого стану, а навпаки погодився пройти експрес-тест за допомогою прибору «Драгер», який не виявив у нього стану сп'яніння, але даних про такий огляд матеріали справи не містять. Що стосується ознак сп'яніння, які нібито-були у нього, а саме збуджений стан, сухість у ротовій порожнині та почервоніння очей, то на думку апелянта це є особистими спостереженнями поліцейського інспектора та не може бути допустимим доказом наявності у нього ознак сп'яніння.

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що 24 травня 2017 року в 18-00 год. він перебував за кермом вантажного автомобіля, який перевозив комбайн вартістю понад 11 млн.грн. Поряд з ним в автомобілі був його батько. Автомобіль, яким він керував, прямо посеред мосту зупинили працівники поліції, та не вказавши причини зупинки одразу вказали на необхідність проходження огляду на стан сп'яніння. Він погодився на застосування експрес-тесту «Драгер», але це не було ніде зафіксовано. Потім йому запропонували проїхати до ПДН в м. Кривому Розі на що він, ОСОБА_3 також погодився. Приїхавши до медичного закладу йому виміряли тиск, потім запропонували пройтись по прямій лінії на підлозі, та пальцем руки доторкнутися носа. Здати біологічний матеріал - сечу, він на протязі тривалого часу, не зміг, оскільки був дуже знервований та не зміг цього зробити так як були присутні свідки. Будь-який інший біологічний матеріал (кров, слина) для встановлення стану сп'яніння здати йому запропоновано не було. Його протримали у райвідділі близько 6 годин, а потім відпустили.

Свідок ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 в суді апеляційної інстанції пояснив, що 24 травня 2017 року о 18-00 год. він знаходився разом із сином в автомобілі в якості пасажира. Автомобіль був зупинений працівниками поліції і без будь-яких пояснень причини зупинки його сину одразу запропонували пройти експрес-тест на встановлення стану сп'яніння. Син погодився з вимогами працівників поліції, продувши тестер «Драгер», але після цього йому також запропонували проїхати до лікарні і пройти медичний огляд на що він також погодився. Це все відбувалося приблизно о 18-00 год., а повернувся син о 3 годині ночі , пояснивши що відносно нього складено протокол про відмову від проходження медичного огляду.

Вислухавши ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції приходить до висновків про обґрунтованість доводів апеляційної скарги ОСОБА_2, у зв'язку із чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП закриттю за наступних висновків.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 судом першої інстанції дотримані не були.

Вирішуючи питання про обґрунтованість апеляційної скарги по суті та аналізуючи покладений в основу оскаржуваної постанови висновок суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги слушними та такими, що заслуговують на увагу.

Зі змісту ст. 251 КУпАП вбачається, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в іх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку суду, викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не відповідає фактичним обставинам справи та не узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 065569 від 24 травня 2017 року водій ОСОБА_2 в м. Кривий Ріг по вул. Нікопольське шосе Е 10 № 35 керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп'яніння (збуджений стан, сухість в порожнині рота). Від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому порядку в лікарні КМНД в кабінеті лікаря нарколога, в присутності лікаря та двох свідків, відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дійсно, відповідно до вимог ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Але суд першої інстанції, виклавши в своїй постанові диспозицію зазначеної норми, при цьому не кваліфікував дії ОСОБА_2 а саме не зазначив які дії ОСОБА_2 стали підставою для прийняття рішення щодо наявності в його діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

Крім того, як на доказ винуватості ОСОБА_2 за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на пояснення, але при цьому не зазначив на чиї пояснення та що ці пояснення підтверджують.

Інших доказів винуватості ОСОБА_2 24 травня 2017 року за ч.1ст.130 КУпАП в постанові суду першої інстанції не зазначено.

З урахуванням викладеного апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП є необґрунтованою, невмотивованою, та постановленою з порушенням вимог ст.245 КУпАП, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Аналізуючи вимоги апеляційної скарги, та пояснення ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_4, перевіривши матеріали адміністративної справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 065569 від 24 травня 2017 року водій ОСОБА_2 . в м. Кривий Ріг по вул. Нікопольське шосе Е 10 № 35 керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп'яніння (збуджений стан, сухість в порожнині рота). Від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому порядку в лікарні КМНД в кабінеті лікаря нарколога, в присутності лікаря та двох свідків, відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Єдиним доказом порушення ОСОБА_2 п.2.5 ПДР України є лікарський висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння від 24 травня 2017 року, де зазначено, що ОСОБА_2 відмовився від повної медичної експертизи на стан сп'яніння.

Аналізуючи дії самого ОСОБА_2, який не відмовився проїхати до медичного закладу для встановлення його стану, крім того як зазначає апелянт в лікарні він проходив обстеження, а саме - йому виміряли тиск, він проходив по прямій лінії на підлозі, та пальцем руки торкався носа, дув у газоаналізатор «Драгер», не можуть свідчити про те, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

Крім того, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 р. № 1452/735 предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкіряного покриву обличчя і рук.

Зазначений лікарський висновок не містить запропоновані лікарем способи дослідження біологічного середовища на підтвердження чи спростування стану сп'яніння ОСОБА_2 від якого він відмовився, з зв'язку з чим цей доказ не може свідчити про відмову останнього від проходження медичного огляду.

Враховуючи, що інших доказів винуватості ОСОБА_2 у відмові від проходження медичного огляду матеріали адміністративної справи не містять, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 слід визнати обґрунтованими, та такими що підлягають задоволенню.

Крім того, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_2, що останній не був повідомлений належним чином про день та час розгляду справи в суді першої інстанції, оскільки матеріали справи взагалі не містять доказів повідомлення ОСОБА_2 про дату та час розгляду справи, а зазначена дата розгляду в протоколі про адміністративне правопорушення не могла бути відомою ОСОБА_2. оскільки останній відмовився від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог апеляційної скарги, у зв'язку із чим постанова суду першої інстанції від 21 червня 2017 року підлягає безумовному скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП закриттю на підставі ст. 247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 червня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

На підставі п.1.ч.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області С.Б.Мажара