Справа № 345/1290/17
Провадження № 33/779/245/2017
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Мигович О.М.
Суддя-доповідач Васильєв О.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Васильєв О.П.,

за участю особи , яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника Жидана О.С.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 травня 2017року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1,непрацюючого, громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, також стягнуто судовий збір в розмірі 320 грн,-

в с т а н о в и в:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2. 03.04.2017 року в м. Калуші по вул..Сівецька, 17 керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження медичного освідчення на факт вживання алкоголю відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

На постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 травня 2017 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій вважає, що постанова суду є незаконною, ухвалена з порушенням норм права та підлягає скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Вважає,що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про те, що він вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення було сфальсифіковано працівниками поліції. Вказує, що автомобіль НОМЕР_2 був припаркований у спеціальному місці для паркування, тому що був несправний, а він знаходився біля керма автомобіля, щоб його відремонтувати, коли під'їхали поліцейські, які запідозривши його у вживанні алкогольних напоїв, запропонували йому продути в алкотестер, а коли він відмовився то вони силою затягнути його до своєї службової автомашини та поїхали в невідомому напрямку без свідків і по дорозі під погрозою змусили підписати незаповнений протокол про адміністративне правопорушення. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги, що в порушення вимог ст.254 КУпАП він не отримав копії протоколу про адміністративне правопорушення і йому не були роз'яснені його права і обов'язки , передбачені ст.268 КУпАП. Вказує, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення були відсутні свідки, які вказані в протоколі.

Звертає увагу на те, що в мотивувальній частині оскаржуваної постанови судом зроблено висновок про те, що ОСОБА_2 «керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння», а в резолютивній частині постанови суд взагалі не конкретизує, за які саме дії його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Проте такий висновок не підтверджується матеріалами справи і дослідженими по справі доказами, які б прямо вказували на перебування його в стані алкогольного сп'яніння.

Просить постанову суду скасувати та постановити нове рішення, яким визнати його невинним в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст..130 ч.1 КУпАП та закрити провадження у справі.

Заслухавши пояснення апелянта та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просять її задовольнити, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляції, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом ст.245 КУпАП суд зобов'язаний всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з'ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_2 та призначив йому справедливе стягнення, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення в мінімальних межах, передбачених санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доводиться даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №095441 від 03.04.2017 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому порядку в присутності двох свідків( а.с. 1)

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №095441 від 03.04.2017 року, ОСОБА_4 03 квітня 2017 року о 01 год.15 хв.. в м. Калуш, по вул.. Сівецька керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння: почервоніння очей,тремтіння рук та різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного освідчення на факт вживання алкоголю відмовився в присутності свідків.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою-поліцейським Калуського ВП старшим сержантом ОСОБА_5 з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою та особою, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2

В судовому засіданні суду першої інстанції були допитані поліцейські Калуського ВП ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які повністю підтвердили дані протоколу про адміністративне правопорушення і пояснили, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Судом першої інстанції був допитаний свідок ОСОБА_7, який повністю підтвердив пояснення ОСОБА_2 про те, що останній дійсно знаходився за кермом автомобіля, однак автомобілем не керував.

Апеляційний суд критично ставиться до доводів особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 про те, що він тільки знаходився за кермом автомобіля і не керував ним, оскільки ці доводи повністю спростовуються сукупністю доказів, які були досліджені судом першої інстанції і даними протоколу про адміністративне правопорушення.

Зокрема, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_8, після роз'яснення йому прав та обов'язків, передбачених ст..63 Конституції України, ст.268 КУпАП надав письмові пояснення в яких вказав, що «випив бутилку пива, після чого керував транспортним засобом», відмовляється від медичного огляду, ознайомлений з протоколом і згідний з ним.

Апеляційний суд критично ставиться до доводів ОСОБА_2 про те, що він не керував транспортним засобом, а ремонтував несправний автомобіль, оскільки такі доводи останній став наводити тільки в своїй апеляційній скарзі, не конкретизує, яку саме несправність він намагався ремонтувати, не надав доказів на підтвердження наявності такої несправності транспортного засобу і своїх професійних можливостей виправити таку несправність.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_2 про те, що працівники поліції сфальсифікували протокол про притягнення до адміністративної відповідальності, силою затягнути його до своєї службової автомашини, відвезли в невідомому напрямку без свідків і по дорозі, під погрозою відібрати в нього автомобіль, змусили підписати незаповнений протокол про адміністративне правопорушення та зізнатися у вживанні алкогольного напою (пива) та керуванні транспортним засобом.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказані доводи, щодо незгоди з даними протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 вперше висловив тільки в апеляційній скарзі та під час розгляду справи в апеляційній інстанції, що свідчить про непослідовність таких пояснень і знижує довіру до них.

Під час апеляційного розгляду справи не було встановлено даних, які б підтверджували вищевказані доводи апеляції ОСОБА_2 і вказували на невідповідність даних протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності фактичним обставинам.

Разом з тим, вищевказані доводи апеляції ОСОБА_2 про фальсифікацію протоколу про адміністративне правопорушення можуть бути перевірені тільки в порядку відповідного кримінального провадження, оскільки фактично вказується на факт зловживання поліцейськими своїми повноваженнями та на наявність в їх діях ознак кримінального правопорушення.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, а за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

В своїй апеляційній скарзі апелянт безпідставно посилається на неіснуючі розбіжності в постанові суду та на те, що він в порушення вимог ст..266 КУпАП, притягнутий до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР України зобов'язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів обґрунтовано свідчить про те, що ОСОБА_2 у зазначений в постанові час, маючи ознаки алкогольного сп'яніння, відмовився від проходження медичного огляду.

За таких обставин, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляції ОСОБА_2 про невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

При накладенні стягнення було враховано судом першої інстанції характер вчиненного правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставин, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скару ОСОБА_2 залишити без задоволення, постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області підпис О.П. Васильєв