Справа № 357/607/17 Головуючий у І інстанції Володько І. С.
Провадження № 33/780/315/17 Доповідач у 2 інстанції Рудніченко
Категорія 147 26.06.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 червня 2017 року м.Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області Рудніченко О.М.

за участю: апелянта ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2017 року, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А :

Відповідно до постанови суду, 12.01.2017 року близько 01 години 10 хвилин в м.БІіа Церква по вул.Дружби водій ОСОБА_2 керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджено висновком БМЛ №4 за №75.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.9а «Правил Дорожнього руху України». Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200грн. та позбавлено права керування транспортними засобами на 1 рік. Стягнуто судовий збір в розмірі 320грн..

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2017 року, а справу закрити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт не заперечуючи факту вживання 12.01.2017р. алкогольних напоїв, зазначив, що він не керував автомобілем, а лише сидів в ньому, чекаючи свого батька, який повинен був доставити його автомобіль до стоянки.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, допитавши інспектора патрульної поліції ОСОБА_4, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лишу у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, як видно з матеріалів справи, суддею першої інстанції ці вимоги закону в повному обсязі не були дотримані.

Як вбачається з матеріалів справи, щодо ОСОБА_2. складений протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 187103, від 12 січня 2017 року, відповідно до якого 12.01.2017 року близько 01 години 10 хвилин в м.БІіа Церква по вул.Дружби водій ОСОБА_2 керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджено висновком БМЛ №4 за №75. Своїми діями ОСОБА_2 порушив пп. а п. 2.9а ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1). До даного протоколу не долучені ані пояснення водія ОСОБА_2, ані пояснення свідків.

Разом з тим, як пояснив ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції, він дійсно перебував в своєму автомобілі та чекав доки його батько приїде або пришле водія, щоб той перегнав автомобіль, оскільки він вжив алкогольні напої. Будь-яких пояснень з цього приводі поліцейські у нього не відбирали, суд розгляну справу у його відсутність.

Свідок ОСОБА_8 пояснив в суді апеляційної інстанції, що він в ніч 12.01.2017 року разом з ОСОБА_2 їздив у відрядження, після вони заїхали до свого друга . Поставили машину та пішли до свого друга ОСОБА_8, який проживає в провулку по АДРЕСА_2. Вони повечеряли. ОСОБА_2 зателефонував тестю, щоб знайшов когось щоб забрали машину, оскільки вони вжили спиртні напої. Вони повернулись до машини і стали чекати водія. Оскільки був січень і холодно, включили двигун, щоб погрітися. Під»їхали працівники міліції, і забрали ОСОБА_2 Діму в поліцейську машину. Вони кудись поїхали, а свідок чекав в машині. Після того як повернулися, поліцейські склали на ОСОБА_2 протокол, що той керував автомобілем в нетверезому стані. Але автомобіль не рухався, вони стояли.

Свідок ОСОБА_9 в суді апеляційної інстанції пояснив, що в ніч 12.01.2017 року до нього зателефонував сусід ОСОБА_10 та попросив перегнати машину. Це було приблизно десь о 12-00 годині ночі. Поки свідок чекав таксі і поки вони доїхали, пройшла десь година часу. Коли приїхали на місце, то вже були поліцейські.

Оцінюючи показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, вважаю, що вони підтверджують, той факт, що ще до приїзду поліцейських ОСОБА_2 викликав водія з метою перегнати автомобіль, оскільки відповідно до протоколу про адмінправопорушення, ОСОБА_2 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння об 1-10 год. 12.01.2017 року.

Також пояснення свідка ОСОБА_8 підтверджують той факт, що ОСОБА_2 лише перебував в автомобілі, а не керував ним.

Суддя першої інстанції при розгляді даної справи не повно з»ясував всі обставини даної справи. Більше того, розглянув її без участі та належного повідомлення ОСОБА_2, не відібравши у нього будь-яких пояснень з приводу адмінправопорушення.

Всі інші докази, які містять в матеріалах адміністративного провадження та які були досліджені в ході апеляційного розгляду справи, не спростовують доводів ОСОБА_2 про те, що після вжиття алкогольних напоїв він не керував транспортним засобом, а лише чекав у ньому водія, який повинен був перегнати автомобіль.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому суд, приймаючи рішення, виходить з встановлених та перевірених у суді доказів.

Частина 1 ст. 7 КпАП України передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного доводи апелянта про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими, а постанова судді місцевого суду на підставі ст. 247 КУпАП підлягає скасуванню із закриттям провадження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.02.2017 року задовольнити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.02.2017 року, щодо ОСОБА_2 - скасувати, провадження у справі - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис) О.М.Рудніченко