АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 635/1177/16-п Суддя 1 інстанції:Березовська І.В.
Провадження: 33/790/595/17
Категорія : ч. 1 ст. 164 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

06.06.2017 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області Цілюрик В.П., за участю особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП ОСОБА_2, його захисника - адвоката Глущенко Світлани Олександрівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 12.04.2017 року у відношенні ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Харківського районного суду Харківської області від 12.04.2017 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.

Суддею було встановлено, що ОСОБА_5 23.02.2017 року о 19:40 год. на 471 км. Автодороги Київ-Харків-Довжанський надав послугу з перевезення вантажу на транспортному засобі.

Не погоджуючись з вказаним рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу та просить постанову судді від 12.04.2017 року скасувати та закрити провадження по справі.

Вказує, що не є власником автомобіля на якому виконував перевезення, та таке перевезення здійснював як найманий працівник, господарською діяльністю не займається.

Вказує, що одноразове перевезення вантажу без мети здійснення підприємницької діяльності не утворює складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підляже задоволенню виходячи з наступного.

Диспозицією ч. 1 ст. 164 КУпАП наведені підстави притягнення особи до адміністративної відповідальності, а саме провадження нею господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Частиною 1 та 2 статті 3 Господарського кодексу України визначено поняття господарська діяльність, а саме: під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність; господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Статтею 42 цього Кодексу визначено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Матеріалами справи та постановою судді суду першої інстанції не встановлено жодної ознаки господарської діяльності в діях ОСОБА_2, не встановлено вчиняв він дії з перевезення вартісного характеру, чи здійснював він діяльність для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку чи без такої мети, також відсутні відомості, що саме перевозив ОСОБА_2 в якості надання транспортних послуг, кому саме, в якому об'ємі, тощо.

В апеляційному суді ОСОБА_2 повідомив, що він перевозив діжки, які є його власністю, не маючи жодної вигоди від такого перевезення. Вказані пояснення не спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи наведене вище, приймаючи до уваги положення ч. 3 ст. 62 Конституції України вважаю, що матеріали справи не містять належних доказів вини ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення при обставинах, викладених у постанові суду від 12.04.2017 року, та протоколі про адміністративне правопорушення II № 0002878 від 23.02.2017 року, у зв'язку з чим постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 12.04.2017 року підлягає скасуванню, а провадження відносно ОСОБА_2 закриттю на підставі вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу Укарїни про адміністративні правопорушення, ст. 62 Конституції України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 12.04.2017 року у відношенні ОСОБА_2 скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області В.П. Цілюрик