АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/1288/17Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 33/789/145/17 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч. 1 ст. 41 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2017 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Сарновський В.Я. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі справу за апеляційною скаргою особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 березня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 510 грн. зі стягненням в дохід держави.

Згідно постанови, у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час не оплачувалась в подвійному розмірі. Згідно табеля обліку використання робочого часу за грудень 2016 року паркувальник ОСОБА_2 відпрацював в грудні 184 години. Виробничим календарем підприємств, установ та організацій області на 2016 рік встановлено тривалість роботи у грудні 2016 року 176 годин. Понаднормові години у грудні складали 8 годин. У відомостях нарахування заробітної плати за грудень оплата роботи в надурочний час не проведена, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 41 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову та провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП. Також, просить поновити строк апеляційного оскарження, оскільки він пропущений з поважних причин, а саме його не було викликано в судове засідання і про оскаржувану постанову дізнався 11.04.17р. чим фактично порушено його право на захист. Стверджує, що при проведенні перевірки, що стала підставою складення протоколу №19-01-038/018 від 25.01.2017 р. ним були дані пояснення, про те, що у табелі обліку використання робочого часу за грудень 2016 року щодо паркувальника ОСОБА_2 допущено описку, щодо ніби-то відпрацьованих ним 184 годин, в той час він просив інспектора поспілкуватись з ОСОБА_3, яка веде табель обліку робочого часу, та самим ОСОБА_2, які б могли підтвердити його слова. Зазначає, що через юридичну необізнаність не знав, що свої зауваження потрібно було вказувати в якості пояснень до акту перевірки та у протоколі, а інспектором йому не були роз'ясненні такі права, лише вказано місця для підпису. Просить допитати в якості свідків по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2

В доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_1 Акт перевірки від 24 січня 2017 року, на підставі якого складено протокол про адміністративне правопорушення відносно нього, визнаний таким, що складений внаслідок порушення вимог закону, а внесені до нього відомості щодо наявності порушення законодавства про оплату праці не відповідають дійсності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, ознайомившись з апеляційною скаргою, допитавши свідків та вивчивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у звязку з наступним.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, протест прокурора, подані після закінчення цього строку, повертаються апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 під час оголошення постанови в суді не був присутнім і копія винесеної відносно нього постанови не була вручена у строки, передбачені ч.1 ст.285 КУпАП. Копію вказаної постанови він отримав 15 березня 2017 року і через чотири дні подав апеляційну скаргу.

Враховуючи наведене, строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Згідно вимог ст.ст. 245,251,252,280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку суд не дотримався вказаних вимог закону, неповно з'ясувавши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції були враховані дані протоколу про адміністративне правопорушення №19-01-037/018 від 25 січня 2017 року та акту перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №19-01-037/026 від 24 січня 2017 року, в яких вказано, що ОСОБА_1 при нарахуванні заробітної плати за грудень 216 року не провів нарахування і оплату надурочних робіт (8 годин) паркувальнику ОСОБА_2, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.41 КУпАП.

Разом з тим, в порушення вимог ст. 278 КУпАП суд першої інстанції належним чином не дослідив чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи.

Як вбачається зі змісту доданої до апеляційної скарги постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року, нею скасовано постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Держпраці у Тернопільській області №ТЕ16/19-16-037/026 від 10.02.2017 р., що була винесена на підставі того ж Акта перевірки №19-16-037/026 від 24 січня 2017 року, на підставі якого складався протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому, вказаною постановою суду в адміністративній справі встановлено, що з направлення на проведення перевірки виданого Управлінням Держпраці у Тернопільській області 10 січня 2016 року №3 на підставі наказу №09 від 06 січня 2017 року "Про перевірку ФОП ОСОБА_1М.", вбачається, що перевірку останнього буде проведено за адресою 46023, м. Тернопіль, б-р. Петлюри 3 кв. 31, як місце проведення його господарської діяльності. Однак, як вбачається із змісту самого акта перевірки від 24.01.2017 р. № 19-16-037/026, як місце здійснення його діяльності вказано: вул. Живова, вул. Патріарха Мстислава, вул. 15 квітня, вул. Микулинецька, вул. Коперника, вул. Митрополита Шептицького, ОСОБА_4, Площа героїв Євромайдану, вул. С.Будного. Отже, Управлінням Держпраці у Тернопільській області проведено перевірку ОСОБА_1 за адресами, які не були вказані ні в наказі на проведення перевірки, ні в направленні, ні в повідомленні. Крім того, як саме повідомлення про проведення перевірки, так і направлення на проведення перевірки датовані 2016 роком, а в акті перевірки вказано, що розпорядчим документом щодо здійснення перевірки є наказ №089 від 06.01.2017 р., при цьому суду, як підставу проведення перевірки надано наказ №09 від 06 січня 2017 року "Про перевірку ФОП ОСОБА_1М.".

Таким чином суд встановив, що посадовими особами Управління Держпраці в Тернопільській області порушив порядок проведення зазначеної перевірки, оскільки позивача не було повідомлено у строки визначені ст. 5 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності про початок проведення планового заходу, повідомлення про проведення перевірки, так і направлення на проведення перевірки датовані 2016 роком та не були вручені ОСОБА_1 та акт проведення перевірки проведено на підставі неіснуючого наказу №089 від 06.01.2017 р., а тому зазначена перевірка проведена протиправно.

Також, як слідує зі змісту цього судового рішення, щодо суті вказаних у Акті порушень, встановлено, що фактично працівник ОСОБА_2 відпрацював в грудні 2016 року 176 год., а не 184 год., як про це вказано в акті перевірки. Вказані факти встановлені внаслідок допиту в якості свідка самого ОСОБА_2, який підтвердив, що в грудні 2016 року в надурочний час не працював, а відпрацював 176 год. так і свідка ОСОБА_3, яка веде табелі обліку робочого часу та нараховує зарплату, яка пояснила суду, що ОСОБА_2 відпрацював в грудні 2016 року 176 год., в надурочний час не працював, а відтак зарплата йому була нарахована і виплачена за відпрацьований період. Нею в табелі допущено технічну помилку, яка була виправлена, однак працівниками Держпраці у Тернопільській області свідомо до уваги не взята.

Допитана в якості свідка в ході апеляційного розгляду ОСОБА_3 підтвердила вказані обставини, пояснивши, що табель обліку робочого часу вона заповнює в електронній формі, а саме заповнює графу Відмітки про явки та неявки за числами місяця (години), а обрахунок кількості днів та всього годин у місяці здійснюється автоматично. Відносно ОСОБА_2 вона випадково проставила зайву відмітку про вихід на роботу в один із днів, а фактично він понаднормово в той місяць не працював.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд вважає, що викладені в оскарженій постанові суду першої інстанції висновки про доведеність вини ОСОБА_1 за ч.1 ст. 41 КУпАП не відповідають фактичним обставинам справи, у звязку з чим вказану постанову суду першої інстанції не можна вважати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню, а провадження у даній справі закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 березня 2017 року відносно нього скасувати, закривши провадження у даній справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_5