АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/488/17 Головуючий у І-й інстанції - Воробйов В.Л.
Справа № 199/9963/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, апеляційну скаргу особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Амур - Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 26 квітня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою, ОСОБА_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження відносно останнього закрито у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 21.12. 2015 року, о 08-00 годині в районі будинку 37 по пр. Воронцова у м. Дніпро, ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1 перед початком руху не переконався, що це буде безпечно, у разі чого почав рух та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати та провадження закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що висновки суду про підтвердження його вини доказами є необєктивними та такими, що не відповідають ні матеріалам справи, ні фактичним обставинам. Перелічені районним судом докази не доводять його винуватість, оскільки пояснення учасників ДТП про обставини ДТП містять суттєві розбіжності.

В судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_2 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Вислухавши учасників дорожньо-транспортної події, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є необґрунтованими і такими, що спростовуються матеріалами справи.

Висновок суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення АП2 № 277560 від 21.12.2015 року; схемою місця ДТП, підписаною уповноваженою особою та учасниками ДТП без будь-яких зауважень, в якій зафіксовано місце зіткнення, положення транспортних засобів після їх зіткнення, а також пошкодження, які отримали автомобілі в результаті ДТП; фототаблицею до схеми місця ДТП; поясненнями ОСОБА_2, згідно яких, останній керуючи автомобілем Сітроєн, зупинився біля правого краю проїзної частини, де простояв близька 1 хвилини, потім почавши рух, із увімкненим лівим показником повороту, проїхав біля 3-5 метрів та раптово відчув удар з лівої сторони; поясненнями водія ОСОБА_4., згідно яких останній керуючи автомобілем Мітсубісі, підїжджаючи до будинку № 7 побачив з правої сторони автомобіль Сітроєн який стояв із увімкненим аварійним сигналом, ОСОБА_4, увімкнувши правий показник повороту, почав здійснювати маневр повороту праворуч, де раптово відчув удар в праву частину автомобіля.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_2, стосовно того, що судом першої інстанції не обєктивно було прийнято до уваги варіант 2 експертизи, оскільки в зазначеній експертизі також було встановлено порушення ПДР водієм ОСОБА_4, є необґрунтованими.

Постановою судді місцевого суду, була призначена експертиза та згідно висновку експерта за результатами проведення судової авто технічної експертизи № 698-16 від 27.02.2017 року, відповідно до якої при механізмі пригоди, встановлено порушення ПДР України з боку іншого учасника ДТП - водія автомобіля «Мітсубісі», що в сукупності, при механізмі пригоди призвело до зіткнення автомобілів, тобто наявна обоюдна вина, суд першої інстанції правильно прийняв до уваги висновки експертизи в частині висновку експерта, що в даному варіанті ДТП водій автомобіля Сітроєн, мав технічну можливість уникнути зіткнення в цій дорожній обстановці, діючи у відповідності до вимог п. 10.1 ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться у причинному звязку з дорожньо-транспортною пригодою, оскільки суд приймає рішення в межах викладених уповноваженою особою УПП в протоколі про адміністративне правопорушення так як протокол складений відносно водія ОСОБА_2, а протокол відносно водія ОСОБА_4 не складався.

Для проведення повторної повної та неупередженої авто технічної експертизи, учасники ДТП мали можливість заявити відповідне клопотання у суді першої інстанції, однак такого клопотання стороною не заявлялося.

Відповідно до пункту 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху, водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Порушення зазначеної норми Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2 підтверджується, зокрема і схемою місця ДТП, та фототаблицею до схеми місця ДТП де відображено перелік видимих пошкоджень автомобілів, локалізація яких свідчить про наявність причинного звязку з наслідками, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Пояснення водія ОСОБА_2 стосовно того, що він розпочинаючи рух, та впевнився, що його маневр буде безпечним на не створить перешкоду іншим учасникам дорожнього руху та посилання на те, що він увімкнув показник повороту, не спростовують висновок суду щодо доведеності факту порушення ОСОБА_2 п. 10.1 Правил Дорожнього руху України, що знаходиться в причинному звязку з наслідками цього ДТП, оскільки подання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів.

Підсумовуючи викладене, приходжу до висновку про те, що порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України, а саме вищевказаного пункту 10.1 знаходиться в причинно-наслідковому звязку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

З огляду на викладене, погоджуюсь з висновком суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закриттю провадження у звязку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушння, подія сталась 21.12.2015 року, тобто минув строк передбачений ст. 38 КУпАП.

Порушень вимог закону допущених судом першої інстанції, які б були підставою для скасування рішення суду, не вбачається, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись, ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 26 квітня 2017 року щодо ОСОБА_2, за ст. 124 КупАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області: ОСОБА_1