АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1080/2017 Головуючий в 1-й інстанції: Зубець Ю.Г.
Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач: Жук О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду

міста Києва Жук О.В.,

розглянувши 31 травня 2017 року апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И В:

17 лютого 2017 року постановою судді Подільського районного суду м. Києва провадження по справі відносно ОСОБА_3 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України закрито в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з постановою судом встановлено, що 03.01.2017, о 13 годині 20 хвилин, в м. Києві по вул. Червонопільській, 14/14, відбулося зіткнення відчинених задніх пасажирських дверей автомобіля НОМЕР_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів. При цьому ОСОБА_3, який перебував за кермом автомобіля Mazda CX5, що не здійснював рух, вимог п. 2.3 та п. 15.13 Правил дорожнього руху України не порушував, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_2 просить скасувати вказану постанову та притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України.

Крім того, він просить поновити йому строк на оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки він не був повідомлений належним чином про дату та час судового засідання, за результатами якого було винесено оскаржувану постанову. Про прийняте рішення йому стало відомо лише 03.03.2017

Своє прохання про скасування постанови апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при винесенні рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, у зв'язку з неналежним повідомленням його про дату засідання було порушено його право надати пояснення та прийнято рішення, що унеможливлює в подальшому отримання ним відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Висновки суду про невинуватість ОСОБА_3 не відповідають фактичним обставинам справи. На думку апелянта, ОСОБА_3 порушив вимоги ПДР України, оскільки перебуваючи за кермом автомобіля Mazda CX5 повинен був попередити відкриття пасажиром його автомобіля задніх дверей і таким чином уникнути настання дорожньо-транспортної пригоди.

Пояснення ОСОБА_3 про те, що він не був водієм автомобіля, оскільки останній стояв, не є підставою для звільнення його від відповідальності. Крім того, на місці пригоди він підписав протокол про адміністративне правопорушення без жодних зауважень.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_2, який підтримав вимоги скарги та клопотання про поновлення строку, пояснення захисника ОСОБА_4, яка заперечила проти скасування постанови, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю її такою, що не підлягає задоволенню у зв'язку з наступним.

При цьому строк на апеляційне оскарження потерпілому ОСОБА_2 підлягає поновленню, оскільки був пропущений ним з поважних причин. Як вбачається з матеріалів справи, судом не було належним чином повідомлено потерпілого про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КпАП України в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно й об'єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Як убачається з матеріалів справи зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Так, висновки суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного порушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є правильними.

Відповідно до ст. 124 КУпАП відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило зокрема пошкодження транспортних засобів.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_3, перебуваючи за кермом автомобіля порушив п.2.3, п. 15.13 ПДР України, допустив відкриття дверей, не переконавшись, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок цього два транспортні засоби в тому числі автомобіль під керуванням ОСОБА_2 отримали пошкодження.

Однак, з пояснень самого ОСОБА_3 та потерпілого вбачається, що коли автомобіль Mazda CX5 зупинився, ОСОБА_3 був за кермом, а задні двері відчинив його батько, що був пасажиром автомобіля, в результаті чого і сталося зіткнення з автомобілем потерпілого.

Відповідно до п. 15.13 ПДР України забороняється відкривати двері транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці і створює перешкоду іншим учасникам руху.

Оскільки безпосередньо ОСОБА_3 не відчиняв двері автомобіля, він не порушував п. 2.3, п. 15.13 ПДР України, а тому в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Приймаючи постанову про закриття провадження по справі, суд першої інстанції дещо по іншому мотивував своє рішення, однак враховуючи законність прийнятого рішення про закриття провадження, вважаю, що вона не підлягає скасуванню.

Враховуючи поновлення прав потерпілого в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, процесуальні порушення допущені судом першої інстанції також не тягнуть скасування постанови.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року щодо ОСОБА_3 - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва О.В.Жук