Справа № 730/381/17 Головуючий у 1 інстанції Тіслюк І. І.
Провадження № 33/795/237/2017
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Борзнянського районного суду Чернігівської області від 11 травня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням його права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 320 грн.

Як встановив суд, ОСОБА_1 19 квітня 2017 року близько 15 год. 30 хв. під час керування моторолером QM125T (Д.Н.З. св. 2550 АА) на автодорозі між с. Оленівка та м. Борзна був зупинений співробітником поліції, яким були виявлені у водія зовнішні ознаки алкогольного спяніння. Водночас водій відмовився від проходження огляду відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного спяніння.

Не погоджуючись з даною постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що в порушення норм ст.. 254 КУпАП йому не було вручено другого екземпляра складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, вважає, що якби він перебував у стані алкогольного спяніння, то працівники поліції мали б відсторонити його від керування транспортним засобом, однак такі дії з їх боку вчинені не були. Звертає увагу суду на те, що йому не було запропоновано пройти медичний огляд на виявлення стану алкогольного спяніння за допомогою спеціального приладу, а тому висновки місцевого суду з цього приводу вважає субєктивними і неперевіреними. Зазначає, що пояснення свідків ОСОБА_2А та ОСОБА_3 містять розбіжності щодо місця його зупинки.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що місцевий суд під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об'єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, що передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Незважаючи на невизнання своєї вини особою правопорушником, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення від 10 квітня 2017 року серія БР № 091792, відповідно до якого ОСОБА_1 керував моторолером QM125T (Д.Н.З. св. 2550 АА) на автодорозі між с. Оленівка та м. Борзна в стані алкогольного спяніння, що характеризувалось хиткою ходою, неприємним запахом спиртного з ротової порожнини, не розбірливою мовою, та відмовився від проходження огляду відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Факт відмови від проходження ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного спяніння підтверджується його власноручними поясненнями, які містяться в матеріалах справи, де він вказав, що 10 квітня 2017 року вживав спиртні напої, після чого здійснював рух на мопеді QM125T (Д.Н.З. св. 2550 АА), та на автодорозі с. Оленівка м. Борзна був зупинений працівниками поліції, на вимогу яких пройти огляд на стан алкогольного спяніння відмовився.

Крім того, вищевикладене підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які вказали, що ОСОБА_1 в їх присутності визнав вживання ним алкогольних напоїв та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння.

Даним доказам суд надав правильну оцінку та вірно встановив фактичні обставини справи щодо відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння за наявності підозри знаходження особи в такому стані.

Судом апеляційної інстанції були перевірені доводи ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення і визнані такими, що не знайшли свого фактичного підтвердження, оскільки проходження до встановленого порядку огляду на стан спяніння є імперативною нормою, так як передбачає обовязкове проходження огляду особою, щодо якої порушується таке питання.

У звязку з викладеним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений за фактом відмови останнього від проходження медичного огляду на стан наркотичного чи іншого спяніння під час керування транспортним засобом.

Таким чином, склад правопорушення в його діях є закінченим вже з моменту відмови від проходження медичного обстеження.

Крім того, вимагаючи скасувати постанову суду, ОСОБА_1 виходив з того, що після оформлення протоколу про адміністративне правопорушення йому не було надано його копії, знайшло своє підтвердження частково, але не є підставою для скасування чи зміни рішення, оскільки він не був позбавлений можливості ознайомитись з ним після надходження матеріалів справи до суду першої інстанції, та в разі бажання оскаржити дії працівників поліції, здійснити надані йому законом права.

Твердження особи правопорушника про те, що пояснення свідків, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення містять розбіжності щодо місця його зупинення, то воно є таким, що знайшло своє підтвердження, але не впливає на наявність чи відсутність даного складу адміністративного правопорушення, яке полягає у відмові на вимогу працівників поліції від проходження на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку, що і підтвердили свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Доводи ОСОБА_1 про не відсторонення його від керування транспортним засобом не спростовує наявності вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення, а дана обставина лише свідчить про неналежне виконання поліцейськими покладених на них обовязків.

Разом із тим, при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами за санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції не врахував дані про особу порушника, який згідно перевірки по базі даних НАІС «Адмінпрактика» встановлено, що останній посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував.

Так, відповідно до п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства в справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суди не вправі застосовувати адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Таким чином, суд першої інстанції наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, яке не підлягало застосуванню, оскільки позбавив права керування транспортними засобами особу, яка такого права не мала в звязку з чим відносно нього можливо застосувати лише адміністративне стягнення у виді штрафу.

Порушень закону, що тягнуть скасування постанови суду, як про це просив апелянт у своїй апеляційній скарзі, при апеляційному розгляді справи не було встановлено.

Керуючись ст.ст. 245, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Борзнянського районного суду Чернігівської області від 11 травня 2017 року в частині накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 - змінити, виключивши вказівку суду на позбавлення його права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Вважати ОСОБА_1 притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі (600) шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті грн.) гривень.

В решті постанову Борзнянського районного суду Чернігівської області від 11 травня 2017 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_4