Справа № 453/398/17
№ провадження 3/453/235/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 червня 2017 року суддя Сколівського районного суду Львівської області Микитин В.Я., з участю секретаря Павкевич Н.Я., адвоката ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, не одруженого, працюючого помічником бурильника ТзОВ «ІНК-СЕРВІС» Російська Федерація, раніше до адміністративної відповідальності не притягався

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 25.03.2017 року об 00 год. 45 хв. на автомобільній дорозі Київ-Чоп (642 км + 500 м) керував транспортним засобом Mercedes-benz Vito державний номерний знак НОМЕР_1 із ознаками алкогольного спяніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння, у присутності двох свідків, відмовився.

ОСОБА_2 у судовому засіданні своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що він 25.03.2017 року близько 00 год. 45 хв. знаходився у смт. Верхнє Синьовидне Сколівського району Львівської області, неподалік кафе-бару «Роман», куди прибув разом із своїми товаришами на належному йому автомобілі НОМЕР_2, однак не в якості водія, а пасажира. Коли зазначений автомобіль перебував на узбіччі дороги, до нього прибув автомобіль патрульної поліції, з якого вийшли двоє поліцейських. Вони одразу ж, без пояснень будь яких причин, підійшли до належного йому автомобіля з правого боку, відчинили передні пасажирські дверцята та почали стверджувати, що він керував згаданим транспортним засобом, у якого є певні несправності. Крім того, патрульний, поспілкувавшись з ним, почав стверджувати, що має усі підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного спяніння в силу запаху алкоголю з рота, порушення координації рухів та нечіткої вимови. На такі твердження патрульного, він зазначив, що у стані спяніння не перебуває, за кермом автомобіля не знаходився, автомобілем керував його товариш гр. ОСОБА_3. Однак, патрульний на це не зважав та, після тривалого зясування обставин, запропонував йому, як водію пройти у встановленому порядку огляд на стан спяніння, на що він відмовився з тих підстав, що не керував транспортним засобом, а був лише його пасажиром. У подальшому його доставили у місцеве відділення поліції, де було повторно, у присутності двох свідків, запропоновано пройти огляд на стан спяніння та, після його відмови, складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Перед цим, на місці події, винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 та ч. 6 ст. 121 КУпАП, оскільки він нібито керував транспортним засобом із номерним знаком, що не освітлений у темну пору доби, а також не придявив обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу. Зазначив, що з вказаною постановою він також не погоджується і оскаржив її у встановленому порядку. Ще надав додаткові пояснення, згідно з якими, на його думку, обоє інспекторів патрульної поліції вказали про невірне місце, де стояв їх автомобіль і не могли бачити фізично про несправності належного йому автомобіля, коли той рухався автодорогою Київ-Чоп у смт. Верхнє Синьовидне до кафе-бару «Роман».

Незважаючи на невизнання ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина у вчиненому знайшла своє підтвердження у ході судового засідання та стверджується наступним.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 168302 (а. с. 3), складеним інспектором взводу ОДДЗ батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції, лейтенантом поліції ОСОБА_4 25.03.2017 року відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КпАП України вбачається, що останній вказаного числа об 00 год. 45 хв. на автомобільній дорозі Київ-Чоп (642 км + 500 м) керував транспортним засобом Mercedes-benz Vito державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, шкіри, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Обоє свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 занесені до вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, від них у встановленому порядку відібрані письмові пояснення, які є невідємним додатком до протоколу.

Згідно письмових пояснень, наданих 25.03.2017 року гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_6 інспектору взводу ОДДЗ батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції, лейтенанту поліції ОСОБА_7 (а. с. 4-5), вони вказаного числа близько 02 год. 00 хв. були присутні при тому, як гр. ОСОБА_2 на пропозицію патрульного пройти огляд на стан спяніння у встановленому порядку відмовився, про що і засвідчують.

Факт відмови від проходження у встановленому порядку огляду на стан спяніння у присутності двох свідків не заперечувався і самим порушником у судовому засіданні, такі обставини учасниками судового розгляду не оспорюються.

Інспектор взводу ОДДЗ батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції, лейтенант поліції ОСОБА_4, який склав вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у судовому засіданні надав пояснення, згідно з котрими він, разом із свої напарником лейтенантом поліції ОСОБА_7, у ніч з 24 на 25.03.2017 року здійснювали патрулювання автомобільної дороги Київ-Чоп. Близько 00 год. 45 хв. 25.03.2017 року повз патрульний автомобіль, котрий стояв на узбіччі дороги під зовнішнім її освітленням у смт. Верхнє Синьовидне Сколівського району Львівської області (642 км + 500 м), проїхав автомобіль НОМЕР_2, що виїхав їм назустріч із другорядної дороги. Оскільки зазначене місце було добре освітленим, вони чітко побачили водія та пасажира на передньому сидінні автомобіля. Встановивши, що у вказаного автомобіля не світила передня права фара, вони розвернули патрульний автомобіль та, із дотриманням необхідних вимог, поїхали за ним, після чого встановили, що в останнього ще й не підсвічується задній номерний знак. Побачивши патрульний автомобіль позаду, водій автомобіля НОМЕР_2 збільшив швидкість руху, однак у подальшому звернув на другорядну дорогу та зупинився неподалік кафе-бару «Роман». Увесь цей час здійснювалася відеофіксація в автомобільному реєстраторі, котра у подальшому не збереглася з технічних причин. Припаркувавши патрульний автомобіль одразу ж позаду автомобіля НОМЕР_2, вони з напарником підійшли до його передніх правих пасажирських дверцят, так як до дверцят водія підійти було фізично неможливо через умисне припаркування автомобіля у такий спосіб. Підійшовши до автомобіля, вони включили нагрудний відеореєстратор. Відчинивши дверцята атвомобіля, було видно, як водій не встиг повністю пересісти із свого крісла у переднє пасажирське крісло та перебував між ними, на що він запропонував водію уже не продовжувати далі таких дій, а спокійно вийти для встановлення його особи та предявлення документів. Після встановлення його особи, зясувалося, що це був ОСОБА_2, якому і належить зазначений транспортний засіб. Разом з тим, він почав стверджувати, що не перебував за кермом автомобіля, а ним керував його товариш, який відійшов. Назвати особу товариша не міг ані він, ані інші особи, котрі перебували у транспортному засобі. Враховуючи ту обставину, що вони з напарником чітко бачили, хто керував автомобілем і сумнівів з вказаного приводу не виникало, напарник, після відмови у наданні страхового полісу, виніс відносно ОСОБА_2 постанову у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 6 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, а він, у свою чергу, запропонував останньому проїхати у місцеве відділення поліції, оскільки мав підозру на те, що водій перебуває у стані алкогольного спяніння в силу різкого запаху алкоголю з порожнини рота, неадекватного поводження та нечіткої вимови. Там ОСОБА_2, у присутності двох свідків, повторно відмовився від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного чи іншого спяніння, після чого ним і було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аналогічні покази, окрім дрібних неточностей, котрі не мають жодного значення для справи, надав у судовому засіданні інспектор взводу ОДДЗ батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_7, будучи допитаним у якості свідка. Такі покази суд вважає послідовними і такими, що повністю підтверджують пояснення інспектора Кучменди А.В. як посадової особи, уповноваженої на складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно інформаційного листа, наданого суду Управлінням патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції 22.06.2017 року за вих. № 16480/44/12/01-2017 (а. с. 65), патрульними інспекторами проводився відеозапис події, котра мала місце 25.03.2017 року на автодорозі Київ-Чоп (645 км + 500 м) за допомогою автомобільного реєстратора RS DVR-2301 на SD картці № 68 у патрульному автомобілі, однак такий відеозапис не зберігся з технічних причин.

З оглянутого у судовому засіданні відео з нагрудного відеореєстратора патрульного поліцейського (диск знаходиться у матеріалах справи у конверті під а. с. 43) вбачається, що після відчинення інспектором Кучмендою А.В. передніх пасажирських дверцят автомобіля НОМЕР_2, місце водія було порожнім, а на пасажирських місцях перебували вже дві особи, один з яких ОСОБА_2. Він перебував на пасажирському кріслі біля КПП. На вимогу інспектора Кучменди А.В. вийти для встановлення його особи та представлення документів, ОСОБА_2 повідомив, що він не керував транспортним засобом, а був пасажиром. Натомість, на чітке запитання інспектора, де водій, порушник повідомив, що той вийшов і пішов у невідомому напрямку, після чого, на вимогу інспектора зателефонувати останньому, повідомив, що той забрав телефон із собою. Хто саме керував транспортним засобом, він так і не повідомив упродовж усього періоду зясування обставин справи та відеофіксації (а це тривало близько 15-ти хв.). Крім того, з оглянутого відео чітко видно, що ключі від вказаного вище автомобіля, котрий належить на праві власності порушнику, перебували у кишені його куртки, і такі ключі він перед поїздкою у місцеве відділення поліції, віддав одному із осіб, що були там присутні. Вбачається й той факт, що жоден із осіб, котрі перебували у транспортному засобі, так і не могли однозначно ствердити, та й не ствердили, що водієм цього транспортного засобу під час його руху автодорогою Київ-Чоп, аж до місця зупинки у смт. Вержнє Синьовидне Сколівського району Львівської області біля кафе-бару «Роман», був гр. ОСОБА_3.

Усі наведені вище докази дають суду підстави вважати, що транспортним засобом Mercedes-benz Vito державний номерний знак НОМЕР_1, безперечно керував ОСОБА_2, а його пояснення, надані вже у судовому засіданні, про те, що вказаним транспортним засобом керував його товариш гр. ОСОБА_3, суд вважає нічим іншим, як обраним на свій розсуд способом захисту та уникнення від адміністративної відповідальності.

Що стосується показань допитаних у судовому засіданні у якості свідків гр. ОСОБА_8 та гр. ОСОБА_9 з приводу того, що вони були присутні у транспортному засобі Mercedes-benz Vito державний номерний знак НОМЕР_1 у той час, як до нього підїхав патрульний автомобіль і підійшли інспектори патрульної поліції, як і їх твердження про те, що водієм цього транспортного засобу був гр. ОСОБА_3, а не гр. ОСОБА_2, то суд такі у наведеній частині до уваги не приймає, в силу їх непослідовності та невідповідності зібраним у матеріалах справи доказам. Так, зазначені свідки не заперечували тієї обставини, що порушник приходиться їм товаришем, що дає підстави вважати про упередженість таких їх показань. Крім того, неспростованим залишається той факт, що обоє вказаних свідків з невстановлених причин, які вони не змогли пояснити у судовому засіданні, не підтверджували на місці факту керування вказаним вище транспортним засобом їх ще одним товаришем гр. ОСОБА_3 аж до зупинки такого автомобіля патрульними біля кафе-бару «Роман» у смт. Верхнє Синьовидне Сколівського району Львівської області.

Разом з тим, показання зазначених свідків у тій частині, що транспортний засіб Mercedes-benz Vito державний номерний знак НОМЕР_1 25.03.2017 року близько 00 год. 45 хв. рухався автодорогою Київ-Чоп до місця призначення кафе-бару «Роман» у смт. Верхнє Синьовидне Сколівського району Львівської області, де зупинився, суд приймає до уваги, і такі покази, у сукупності з усіма наведеними вище доказами підтверджують факт руху згаданого вище транспортного засобу автодорогою Київ-Чоп аж до його зупинки біля кафе-бару «Роман» у смт. Верхнє Синьовидне Сколівського району Львівської області працівниками поліції.

Щодо причин такої зупинки, то підтвердженням цього є постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії АР № 664693 від 25.03.2017 року (а. с. 42), якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 та ч. 6 ст. 121 КУпАП і яка станом на дату розгляду даної справи про адміністративне правопорушення є не скасованою.

Не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду і надані порушником суду письмові пояснення з приводу того, що патрульний автомобіль знаходився не у тому місці, про яке вказано самими інспекторами патрульної поліції, а значно дальше, звідкіля, відповідно, ті не могли бачити ані технічних ушкоджень автомобіля НОМЕР_2, ані його водія, так як такі пояснення не узгоджуються із зібраними у матеріалах справи доказами і нічим більше не підтверджуються, а надані суду схеми щодо місця розташування патрульного автомобіля до місця зупинки належного порушнику транспортного засобу і їх руху до місця такої зупинки (а. с. 67-70), виконані тим-же порушником.

З приводу причин зупинки такого транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 та винесення у подальшому інспектором як уповноваженою посадовою особою постанови у справі про адміністративне правопорушення, а саме притягнення водія до адміністративної відповідальності за неосвітлення заднього номерного знака керованого ним автомобіля у темну пору доби, а не за несправність передньої правої фари, то таким діям суд у межах даного судового розгляду не може надавати оцінку і не вважає їх підставою для закриття провадження у даній справі у звязку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, дії ОСОБА_2 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він як особа, яка керувала транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Стягнення слід визначити з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи винного, ступеня його вини та у межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 320 грн..

Керуючись ст. ст. 280, 283 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 320 (триста двадцять) грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.Я. Микитин