Номер провадження: 33/785/1095/17
Номер справи місцевого суду: 492/128/17
Головуючий у першій інстанції Варгаракі С.М.
Доповідач Толкаченко О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Толкаченко О.О., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши його апеляційну скаргу на постанову Арцизського районного суду Одеської області від 30 травня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Арциз Одеської області, гр-на України, українця, освіта вища, одружений, що працює начальником Арцизського районного ВДВС ГТУЮ, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1 та 2 ст.172-7 КУпАП, а провадження по адміністративній справі щодо нього закрито в зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Відповідно до оскарженої постанови суду, ОСОБА_2, займаючи посаду начальника Арцизського районного відділу Державної виконавчої служби та, будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, перебуваючи у приміщенні Арцизського районного ВДВС, достовірно знаючи, що в інтересах близької особи виносить постанови державного виконавця, не повідомив про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час прийняття до розгляду заяви про відкриття виконавчого провадження та прийняв рішення в умовах конфлікту інтересів, відкривши постановою за своїм підписом виконавче провадження 17 серпня 2016 року № 51982216, чим порушив вимоги статей 25, 35 Закону України «Про запобігання корупції» та п.4 ч.2 ст.11; ч.ч.1,2,4 Закону України «Про виконавче провадження» та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1, ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Не погодившись з зазначеною постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що постанова суду винесена з грубими порушеннями норм процесуального законодавства щодо всебічності, повноти та об'єктивності розгляду всіх обставин справи.

Так, ОСОБА_2 вказує, що він діяв у межах своїх посадових обов'язків по виконанню рішення суду про забезпечення позову де представником одного з позивачів був його дядько - ОСОБА_3, проте ніякого приватного інтересу на виконання таких дій він не мав, оскільки його дії у даному разі чітко регламентовані законом.

Прокурор про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в судове засідання, призначене на 07.07.2017 року не з'явився, з заявою про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не звертався.

Частиною 4 ст.294 КУпАП встановлено, що апеляційний перегляд постанови судді у справах про адміністративне правопорушення здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Відповідно до частини 6 ст.294 КУпАП - неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Враховуючи вказані вимоги закону та те, що апеляційний суд обмежений в часі при розгляді апеляційних скарг на постанову судді у справах про адміністративні правопорушення, вважаю за можливе розгляну апеляційну скаргу ОСОБА_2 за відсутності прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, дослідивши матеріали про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Частиною 7 ст.294 КпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Апеляційний суд визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що при прийнятті оскаржуваної постанови суддя районного суду не виконав вказані вимоги Закону, допустив неповноту судового розгляду, що в свою чергу призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення.

Розглядаючи дану справу по суті апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги і в частині того, що постанова суду першої інстанції є незаконною, оскільки постановлена з істотними порушеннями вимог діючого КУпАП та неповнотою дослідження доказів.

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 р.; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 р.

Прецедентна практика ЄСПЛ застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення, пов'язані з корупцією.

Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення слід керуватися, в тому числі, й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

Згідно положень п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження по адміністративній справі не може бути розпочато, при закінченні строків, передбачених ст.38 КУпАП, згідно з якою в справах, про адміністративні правопорушення, підвідомчих суду (судді), стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніш двох років з дня його вчинення.

При цьому, слід зазначити, що згідно з приписами ст.251, ст.254 та ст.257 КУпАП, протокол про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1 та 2 ст.172-7 КУпАП, є не тільки доказом, але й документом на підставі якого починається провадження у справі про адміністративне правопорушення і суд її розглядає, тобто є підставою для притягнення особи до відповідальності.

Більш того, враховуючи кримінально-правовий аспект адміністративних правопорушень, пов'язаних з корупцією, в протоколі про адміністративне правопорушення спеціально уповноважений суб'єкт у сфері протидії корупції фактично висуває обвинувачення суб'єкту, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» у вчиненні правопорушення, пов'язаного з корупцією.

Відповідно до протоколу, ОСОБА_2 вчинив інкриміновані йому адміністративні правопорушення 17.08.2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, інформація про вчинення інкримінованого ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, пов'язаних з корупцією надійшла до Управління захисту економіки в Одеській області 18.10.2017 року (а.с.13).

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що днем виявлення такого правопорушення спеціально уповноваженим суб'єктом у сфері протидії корупції є саме 18.10.2017 року.

Частиною 3 ст.38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Між тим, протокол відносно ОСОБА_2 був складений уповноваженою особою тільки 30.01.2017 року, тобто після закінчення строків, передбачених ч.3 ст.38 КУпАП.

Складення протоколу про адміністративне правопорушення, всупереч п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, вказує на його недопустимість як доказу у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2, та на незаконність його, як підстави для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.245 КУпАП , завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, враховуючи, що згідно з матеріалами справи, 30.01.2017 року відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого 17.08.2016 року ОСОБА_2, будучи начальником Арцизського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області тобто особою, уповноваженою на виконання функцій держави, не повідомив про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час прийняття до розгляду заяви про відкриття виконавчого провадження, апеляційний суд приходить до висновку про те, що адміністративне провадження стосовно ОСОБА_2 взагалі не могло бути розпочате в зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення вже на момент складання протоколу.

Крім того, з постанови суду першої інстанції вбачається, що її зміст цілком складається з цитування норм Закону України «Про запобігання корупції» та Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України.

При цьому, згідно з постановою, суд першої інстанції вказав на винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, зазначивши, що його винуватість підтверджується викладеними нормативними актами та повністю доведена зібраними матеріалами справи.

Одночасно постанова суду взагалі не містить у собі вказівки на те, якими ж саме доказами, що містяться у матеріалах справи беззаперечно підтверджується винуватість ОСОБА_2, а також у постанові не надано аналізу тим фактичним обставинам справи, на підставі яких суд дійшов до переконливого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, з огляду на об'єктивну сторону даного правопорушення, яка передбачає настання відповідальності за наявності реального конфлікту інтересів, під яким, згідно з приміткою до даної статті слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Таким чином, під час розгляду справи суддею не були з'ясовані усі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, а зміст постанови судді не відповідає вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, не наведені докази, та не зазначені мотиви відхилення доводів ОСОБА_2 про його невинуватість у вчиненні правопорушення.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що не з'ясованими залишились питання, щодо наявності події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2, що дає апеляційному суду підстави дійти до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу інкримінованих йому адміністративних правопорушень, а тому оскаржувана постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.62 Конституції України, статтями 38, 247, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя апеляційного суду Одеської області,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Арцизського районного суду Одеської області від 30 травня 2017 року про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частинами 1 та 2 ст.172-7 КУпАП, та закриття провадження по адміністративній справі щодо нього в зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частинами 1 та 2 ст.172-7 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області О.О. Толкаченко