АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 33/790/706/17 Головуючий І інстанції
Справа № 635/1182/17 ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 164 КУпАП Доповідач Бездітко В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червеня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_2, за участю секретаря Михайлюка А.В., захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на постанову Харківського районного суду Харківської області від 09 березня 2017 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Управлінням Укртрансбезпеки у Харківській області 20.02.2017 року був складений протокол про адміністративне правопорушення II № 0002875 відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Згідно протоколу ОСОБА_4 20.02.2017 року на 471 км. автодороги Київ-Харків-Довжанський надавав послугу з перевезення вантажу транспортним засобом Renault д.н.з. НОМЕР_1, без державної реєстрації як субєкта господарювання. Своїми діями ОСОБА_4 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Постановою Харківського районного суду Харківської області від 09 березня 2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень 00 коп. Стягнуто судовий збір в дохід держави у розмірі 320 гривень 00 коп.

Не погодившись з постановою суду захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в обґрунтування якої зазначив наступне. Постанова судом прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. ОСОБА_4 діяв на підставі цивільно-правової угоди б/н від 16.01.2017 року на виконання послуг по перевезенню вантажів як фізична особа, у суда були відсутні будь-які підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження відносно ОСОБА_4 закрити.

Крім того, в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_3просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Харківського районного суду Харківської області від 09 березня 2017 року посилаючись, що участь у судовому засіданні ОСОБА_4 не приймав, постанову районного суду не отримував про існування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності дізнався 20.03.2017 року.

Враховуючи доводи адвоката ОСОБА_3про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення необхідно задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, зобовязаний всебічно, повно та обєктивно зясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам, зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч.1ст.164 КУпАП передбачає відповідальність за порушення особою встановлених законом вимог здійснення діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як субєкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону. Про легітимність здійснення підприємницької діяльності свідчить видане у встановленому порядку свідоцтво про державну реєстрацію встановленого зразка. Зайняття підприємницькою діяльністю особою, яка не отримала у встановленому порядку свідоцтво про державну реєстрацію або особою, свідоцтво про державну реєстрацію якої було скасовано у визначеному законодавством порядку, і є обєктивною стороною правопорушення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяньності» документ дозвільного характеру це дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов'язаний видати суб'єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб'єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Частиною 12 ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України, підлягають державному контролю.

Статтею 9 Закону України «Про автомобільний транспорт», встановлені зобовязання, зокрема, ліцензування на автомобільному транспорті, спрямоване на визначення початкових і поточних умов надання послуг з перевезень пасажирів і небезпечних вантажів, а також найважливіших параметрів обслуговування споживачів.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та / чи вантажів, тощо.

Статтею 47 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлені особливості внутрішніх перевезень вантажів та правила їх надання. Так, до внутрішніх перевезень вантажів відносяться перевезення вантажів між пунктами відправлення та призначення, розташованими в Україні, та комплекс допоміжних операцій, повязаних з цими перевезеннями.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлені чіткі вимоги до документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення особами, які мають відповідні ліцензійні документи. Так, автомобільні перевізники, водії повинні мати і предявляти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. В даному випадку, для водія це посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Так, відповідно до Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14 жовтня 1997 року, визначені права, обовязки і відповідальність перевізників, вантажовідправників і вантажоодержувачів (далі Правила). Відповідно до пункту 11 Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, яка повинна оформлюватись субєктом господарювання.

Тобто, з наведених вимог нормативно-правових актів та законів вбачається, що обовязковою умовою належного перевезення вантажу транспортним засобом є ліцензійний документ на право перевезення вантажу та товарно-транспортна накладна.

Приймаючи рішення по справі, суддя врахував вищезазначені вимоги, дав обєктивну оцінку всім доказам, які є в матеріалах справи та постановив рішення, яке відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Факт вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення II № 0002875 від 20.02.2017 року, складеним старшим державним інспектором відділу державного контролю та нагляду за безпекою на наземному транспорті ОСОБА_5 (а.с. 1). Також вина у вчиненому правопорушенні підтверджується документами наданими ОСОБА_4 а саме: товарно-транспортна накладна № Р72 від 20.02.2017 року, де вказано, що перевізник ПП Рубан, замовник ТОВ «ТЛГ ЮНІПРОМСНАБ» (а.с. 2); поясненнями самого ОСОБА_4, який в протоколі зазначив «на даний момент не було при собі договору» (а.с.1).

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_4 діяв на підставі цивільно-правової угоди б/н від 16.01.2017 року на виконання послуг по перевезенню вантажів як фізична особа не можуть бути підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ОСОБА_4, як ФОП зареєстрований 27.02.2017 року. Тобто, він був зареємтрований після вчинення адміністративного правопорушення.

Частина 12 ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт», передбачає державний контроль та відповідно до ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» отримання спеціального дозволу на здійснення вантажних перевезень. Таким чинам, ОСОБА_4 не мав правових підстав надавати послуги по перевезенню вантажу за цивільно-правовою угодою б/н від 16.01.2017 року.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_6 не надавши ліцензійного документу на право перевезення вантажу порушив ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», за що відповідальність передбачена ч.1 ст.164 КУпАП.

Таким чином, підстав для закриття провадження у справі не встановлено, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 287, 288, 289, 294, 295 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику ОСОБА_4 адвокату ОСОБА_3 строк на оскарження постанови Харківського районного суду Харківської області від 09 березня 2017 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Харківського районного суду Харківської області від 09 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_2