Дата документу 09.06.2017
Мелітопольський міськрайонний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 320/2441/17-п

09 червня 2017 року м. Мелітополь

Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Редько О.В., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, посвідчення водія ЯТА № 319497 ДАІ м. Мелітополь від 12.11.2002 року, РНОКПП не наданий в звязку з неможливістю ідентифікації,

за ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Адміністративний матеріал надійшов до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області 06.04.2017 року та в результаті автоматичного розподілу справ був переданий в провадження судді Редько О.В.

Розгляд адміністративного матеріалу був призначений на 05.05.2017 року.

На адресу суду надійшло повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно якого ОСОБА_1 особисто отримав повістку про виклик до суду на 05.05.2017 року о 09.00 год.

05 травня 2017 року о 09.00 год. ОСОБА_1 на розгляд адміністративного матеріалу не зявився.

На електронну адресу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області () засобами електронного звязку з електронної пошти надійшла заява про відкладення слухання справи, в звязку з хворобою ОСОБА_1 До заяви долучено виписку з історії хвороби, довідку з лікарні тощо.

Жодних обґрунтованих заперечень, посилань на докази, які спростовують обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення у вищевказаному клопотанні не надані та не зазначені.

Розгляд адміністративного матеріалу було відкладено на 19.05.2017 року.

На адресу суду надійшло повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно якого ОСОБА_1 особисто отримав повістку про виклик до суду на 19.05.2017 року о 09.00 год.

Від ОСОБА_1 18.05.2017 року особисто через канцелярію Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області було подано заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату в звязку з неможливістю прийняти участь у розгляді адміністративного матеріалу з причини перебування на лікуванні.

Жодних обґрунтованих заперечень, посилань на докази, які спростовують обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення у вищевказаному клопотанні не надані та не зазначені.

Розгляд адміністративного матеріалу було відкладено на 09.06.2017 року.

На адресу суду надійшло повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно якого ОСОБА_1 особисто отримав повістку про виклик до суду на 09.06.2017 року о 09.00 год.

Від захисника ОСОБА_1 09.06.2017 року особисто через канцелярію Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області було подано заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату в звязку з неможливістю прийняти участь у розгляді адміністративного матеріалу з причини того, що відносно ОСОБА_1 ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01.06.2017 року було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по матеріалам кримінального провадження № 0006726 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 307 КК України

Жодних обґрунтованих заперечень, посилань на докази, які спростовують обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення у вищевказаному клопотанні не надані та не зазначені.

31.06.2017 року, спливає встановлений законодавством трьохмісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, оскільки правопорушення не є триваючим, а після його вчинення (31.03.2017 року) може пройти більше 3 (трьох місяців).

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Справа неодноразово призначалась до розгляду, ОСОБА_1 звернувся до фахівця та уклав договір про надання правової допомоги, під час лікування самостійно здавав клопотання про відкладення розгляду справи. При цьому жодного разу ні ОСОБА_1 ні його захисник не долучили заперечення або посилання на докази, які спростовують обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі «Пономарьов проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи, що на думку суду має місце з боку ОСОБА_1 та його захисника, нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством. (ст.1 КУпАП).

Тому суд не вбачає підстав в черговий раз відкладати розгляд справи, оскільки ОСОБА_1 та його захисник за період перебування на розгляді суду матеріалів справи не скористалися правами, наданими їм чинним законодавством, передбаченими статтею 268 КУпАП, не надали пояснень щодо протоколу про адміністративне правопорушення, обставин справи й доказів на їх підтвердження, беручи до уваги той факт, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, не віднесено до таких, які підлягають розгляду за обовязкової присутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, а тому, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних документів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 172998 від 31.03.2017 року ОСОБА_1 31 березня 2017 року о 00 год. 09 хв. на а/д Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта на 341 км. в м. Василівка керував автомобілем Мерседес-Бенц Е320 на іноземній реєстрації PL BIA 30 E3, яка належить на праві власності нерезиденту України Pisanowska Marta, з явними ознаками наркотичного спяніння (зіниці очей майже не реагують на світло, млява мова, бліде обличчя, невнятна річ). Від проходження тесту на стан наркотичного спяніння у медичній установі відмовився на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3./а.с.5/

Правопорушник ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень по суті порушення, які можуть міститися в протоколі про адміністративне правопорушення, а також відмовився від отримання копії протоколу в присутності вищевказаних свідків.

Як вбачається з пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 31 березня 2017 року о 00 год. 09 хв. на а/д Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта на 341 км. в м. Василівка в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження тесту на стан наркотичного спяніння у закладі охорони здоровя, також відмовився від підпису протоколу, пояснень та отримання його копії./а.с.7/

Відповідно до п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ч. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан спяніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан спяніння в заклади охорони здоровя та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки спяніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 12 зазначеної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

При цьому у відповідності до п. 9 Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до ст. 251 КУПАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Адміністративні стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Про те покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти» від 23 вересня 1998 року).

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Провина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення підтверджена сукупністю вищенаведених доказів, які знаходяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення БР № 172998 від 31.03.2017 року, поясненнями свідків.

Суд дії ОСОБА_1 кваліфікує за ст. 130 ч.1 КпАП України, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з довідки архіву правопорушень ДАІ, ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ст. 130 КУпАП не притягувався (а.с. 4).

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З огляду на ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, особу правопорушника, інші обставини справи, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 адміністративне покарання у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП.

Крім того, відповідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 23, 40-1, 130, 283, 284-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 320 грн. отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача: 0001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у 15-ти денний строк, із моменту повідомлення о винесенні вказаної постанови, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за визначення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу

Постанова може бути оскаржена в апеляційному суді Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк із дня проголошення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Термін предявлення постанови до виконання три місяця.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду ОСОБА_4