АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/2856/17-пГоловуючий у 1-й інстанції Позняк В.М.
Провадження № 33/789/204/17 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2017 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Сарновський В.Я. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 травня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно постанови ОСОБА_1 21.02.2017 року о 20год.30 хв. в м.Тернополі по вул.Слівенська керував автомобілем НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову і справу закрити, в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги мотивує тим, що огляд його на стан наркотичного сп'яніння проведено з порушенням, а саме не запропоновано йому інспектором поліції пройти даний огляд на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу. Вважає, що огляд у закладі охорони здоров'я проведений лікарем, який не мав на це права, оскільки не пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою. Висновок щодо результатів медичного огляду в порушення законодавства, не базується на даних лабораторного дослідження, оскільки дата його складення передує висновку токсологічної лабораторії. 22.02.2017 року зміст Висновку в присутності поліцейського, який доставив його в лікарню, йому не повідомлявся та примірник не видавався. Свою відмову від підпису у медичному висновку в графі 10 пояснює тим, що вона не була заповнена, тому і не міг поставити підпис, що з результатами огляду ознайомлений. Також вважає, що судом порушено його право на захист, оскільки ухвалення постанови було здійснено без його участі, хоча про причини своєї неявки ним було повідомлено та заявлено клопотання про відкладення розгляду справи.

Заслухавши міркування захисника апелянта, який просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтується на даних, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 22.02.2017 року серія БР №250959, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.02.2017 року, постановою про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП, відеоматеріалами з нагрудних камер працівників патрульної поліції та відео реєстратора патрульного автомобіля.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України, доведена належним чином дослідженими та оціненими в судовому засіданні доказами.

Щодо доводів апелянта про допущені порушення порядку надання лікарем висновку щодо результатів медичного огляду на наркотичне сп'яніння, то вони не є істотними, оскільки наявний у матеріалах справи результат токсикологічного аналізу №68 від 22.02.2017 року повністю підтверджує наявність у ОСОБА_1 наркотичного сп'яніння, а тому вказані доводи апеляційної скарги не спростовують факту вчинення ним адміністративного правопорушення.

Крім того, судом першої інстанції було допитано лікаря, який оглядав ОСОБА_1 і в судовому засіданні повністю підтвердив свій висновок щодо перебування останнього в стані наркотичного спяніння, що встановлено як оглядом так і результатами лабораторних досліджень.

Отже, перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд дотримався вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Доводи апеляційної скарги про порушення працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП щодо порядку направлення водія на огляд для встановлення стану спяніння є безпідставними.

Так, відповідно до частини шостої ст.266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 року N 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за N1413/27858, виданої на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року N 1103 "Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції позбавив ОСОБА_1 можливості взяти участь в судовому розгляді і дати пояснення по суті складеного протоколу є безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів справи про розгляд справи в суді ОСОБА_1 був повідомлений і судові засідання неодноразово відкладалися, однак він жодного разу в них не зявився.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 травня 2017 року відносно нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2