Справа № 324/556/17
Провадження № 3/324/242/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Каретник Ю.М., при секретарі Савченко Н.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Пологи матеріали, що надійшли з сектору ДПП Пологівського ВП ГУ НП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, фактично проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

До Пологівського районного суду Запорізької області надійшов протокол серії БР №181006 від 05 квітня 2017 року, складений поліцейським ГУ НП в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції ОСОБА_3 про вчинене громадянином ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. До вказаного протоколу додані письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, рапорт поліцейського ГУ НП в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції ОСОБА_3

У визначені судом дату і час розгляду справи ОСОБА_1 до суду зявився, свою вину не визнав і пояснив, що 05 квітня 2017 року приблизно о 08-30 год. на автодорозі Бориспіль-Запоріжжя його зупинив співробітник поліції і попросив предявити документи на право керування автотранспортом. Документи він надав і запитав про причину зупинки. Інспектор повідомив, що ОСОБА_1 їхав за межами населеного пункту із вимкненим ближнім світлом фар. На вимогу надати докази правопорушення інспектор нічого не відповів і пішов до поста поліції, звідки повернувся через декілька хвилин, попросив знову надати посвідчення водія, переписав собі на якийсь аркуш дані водія і спитав його, чи він поспішає, на що останній повідомив, що поспішає на СТО у м.Дніпро, де він повинен бути о 09-00 год. Працівник поліції побажав йому щасливої дороги і ОСОБА_1 поїхав. Його автомобіль ніхто не блокував і він без перешкод приблизно о 9 год. 10 хв. прибув на СТО. Ніякого протоколу поліцейський не складав і не повідомляв, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення, також він не пропонував ОСОБА_1 пройти огляд для встановлення стану наркотичного спяніння або проїхати до лікарні для проходження медогляду. Їх розмова відбувалася приблизно 10 хв. у присутності осіб, які знаходились у автомобілі як пасажири ОСОБА_6, яка сиділа на передньому сидінні, та ОСОБА_7, який сидів на задньому сидінні. Жодних інших осіб, окрім інспектора поліції, водія ОСОБА_1, пасажирів автомобіля - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під час описаних подій не було. Своє посвідчення водія він нікому крім інспектора поліції не показував, тому він не може пояснити, звідки у матеріалах справи зявилися пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яких під час описаних подій взагалі не було і які у своїх свідченнях вказали саме його прізвище, імя, по батькові та дату народження. Наркотичні засоби він ніколи не вживав. Його права поліцейський йому не розяснював, посвідчення водія не вилучав, від керування автомобілем не відсторонював.

Судом правопорушнику розяснені його права, передбачені ст.ст.268, 301 КУпАП, ст.63 Конституції України і ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження».

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 пояснив суду, що ОСОБА_1 розповів йому те ж саме, що він розповів і суду під час розгляду справи. Додатково зауважив, що ОСОБА_1 не міг бути на посту поліції о 08-50 год. 05 квітня 2017 року, так як в цей час він вже був на СТО ТОВ «Бристоль- Авто», до якого від поста необхідно їхати приблизно 40 хвилин (30-35 км). Крім того, у рапорті працівника поліції ОСОБА_3 зазначено про те, що водія ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом, хоча у протоколі про адміністративне правопорушення відсутня відмітка про це. До того ж, у рапорті не зазначено, яким чином виконані вимоги ст. 266 КУпАП щодо відсторонення водія. У поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зазначено про те, що «водія відсторонено від керування т/з шляхом блокування», однак яким чином це здійснено не зазначено. Спростувати вище викладене свідки не змогли, тому що не зявились у судове засідання. Крім того, пояснення вказаних свідків надані ст. сержанту поліції ОСОБА_8, який не є учасником адміністративного провадження. Наведене свідчить про відсутність події правопорушення. Окрім того, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, у той час, як із протоколу вбачається, що водій керував автомобілем з явними ознаками наркотичного спяніння. Окрім того, водію навіть не пропонували пройти медичний огляд на стан спяніння. Таким чином, сукупність наведених обставин свідчить про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, поза розумним сумнівом. За таких обставин він вважає, що доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не спростовані належними доказами. Також він надав до суду копію подорожнього листа службового легкового автомобіля від 05 серпня 2017 року, копію довіреності на право керування автомобілем від 03.01.2017 року, копію журналу щозмінного передрейсового та післярейсового оглядів водіїв та копію диплома лікаря ОСОБА_9 на підтвердження того, що Федько 05.04.2017 року проходив передрейсовий медичний огляд, за наслідками якого був визнаний придатним для керування автомобілем.

З метою повного і всебічного розгляду справи судом неодноразово вживалися заходи щодо виклику в судове засідання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в присутності яких згідно із протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а також особи, яка відбирала пояснення у свідків поліцейського СРПП Солонянського ВП, підпорядкованого ГУНП в Дніпропетровській області, старшого сержанта поліції ОСОБА_10

Так, свідок ОСОБА_5 судові повістки про виклик у судові засідання отримував, але жодного разу до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Свідок ОСОБА_4 жодну повістку не отримав. Всі конверти повернулись до суду з відміткою «адресат відсутній».

Поліцейський ОСОБА_10, який відбирав пояснення вказаних свідків, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності у звязку з віддаленістю місця його проживання від місця розгляду справи.

Таким чином, незважаючи на неодноразово вжиті судом заходи щодо здобуття доказів під час розгляду справи в суді безпосередньо шляхом допиту в якості свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_10, суд позбавлений такої можливості через вказані вище підстави.

У той же час, ОСОБА_1 було заявлене клопотання про допит під час розгляду справи у якості свідків ОСОБА_11, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, яке з метою повного і всебічного розгляду справи судом було задоволене.

Допитаний судом під час розгляду справи свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона дійсно 05 квітня 2017 року приблизно о 08-30 год. на автодорозі Бориспіль-Запоріжжя їхала у відрядження до м. Дніпро в автомобілі разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_1 За кермом автомобіля був ОСОБА_1 На стаціонарному посту поліції його зупинив співробітник поліції і попросив предявити документи, оскільки водій їхав без увімкненого ближнього світла фар. На вимогу ОСОБА_1 надати докази порушення поліцейський нічого не відповів, пішов до поста поліції, а повернувшись за кілька хвилин попросив знову показати документи. Із документів поліцейський щось записав на аркуш паперу і сказав, що водій може їхати далі. Ніякого протоколу поліцейський не складав та не пропонував ОСОБА_1 пройти огляд для встановлення стану спяніння. ОСОБА_1 наркотичні засоби ніколи не вживав, а алкоголь йому протипоказаний за станом здоровя. ОСОБА_1 залишив її та ОСОБА_7 біля гіпермаркету «Епіцентр» приблизно о 08 год. 50 хв. і поїхав на СТО.

Свідок ОСОБА_7 дав аналогічні пояснення, чим повністю підтвердив покази ОСОБА_1 та ОСОБА_6

Окрім того, надані представником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, копія наказу про відрядження від 04.04.2017 року, копії посвідчень про відрядження ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також копія подорожнього листа службового легкового автомобіля від 05 серпня 2017 року свідчать про те, що свідки дійсно 05 квітня 2017 року перебували у відрядженні у м.Дніпрі, що вказує на правдивість їх показів.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 повідомив, що він працює менеджером зі збуту запчастин на СТО ТОВ «Бристоль-Авто» у м. Дніпрі. 05 квітня 2017 року приблизно о 09-05 год. на прохідну вказаного СТО приїхав ОСОБА_1, якого він знав раніше як клієнта СТО. Свідок прийняв у ОСОБА_1 автомобіль НОМЕР_1, для ремонту, відправив автомобіль на мийку, що тривала приблизно 40 хвилин, а потім відправив у цех для ремонту. О 09-52 год. майстер приступив до ремонту вказаного автомобіля, про що свідчить відповідна відмітка у Робочій картці до наряду-замовлення №3. З того часу автомобіль пробув на території СТО до 14 квітня 2017 року. На підтвердження сказаного свідок надав суду для огляду оригінал Робочої картки до наряду замовлення. Також свідок вказав, що ОСОБА_1 пробув у кімнаті відпочинку на СТО приблизно до 16-00 год., а потім, коли дізнався, що автомобіль не може бути повністю відремонтований у цей день, залишив СТО. Жодних ознак, які б вказували на перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного або алкогольного спяніння у цей день свідок не бачив.

Під час розгляду справи, судом було встановлено, що дії ОСОБА_1 посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника, а також свідків ОСОБА_11, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії БР №181006 від 05 квітня 2017 року і додані до нього матеріали, суд доходить висновку про необхідність закриття провадження в справі у звязку з відсутністю в діях особи ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. А в силу ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Як випливає із змісту ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Окрім того, у практиці Європейського Суду з прав людини прослідковується тенденція до поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші). Отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобовязана доводити свою невинуватість.

Встановлення вини особи-правопорушника на припущеннях неможливе згідно із вимогами ст.62 Конституції України, яка передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно зясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247,280 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи, і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №181006 від 05 квітня 2017 року, поліцейським ГУ НП в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції ОСОБА_3, встановлено, що «05 квітня 2017 року о 08-50 год. на 437 км а/д108 Бориспіль-Запоріжжя водій ОСОБА_1 керував автомобілем Форд куга, АР6556СЕ, з явними ознаками наркотичного спяніння (неприродно бліде обличчя, почервоніння очей, розширені зіниці ока, різка зміна настрою). На вимогу працівників поліції пройти медичний огляд на стан наркотичного спяніння категорично відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП».

Також в протоколі зазначено, що водій в присутності двох свідків відмовився від підпису та отримання копії протоколу, від дачі пояснень.

Згідно із п.2.5 Правил дорожнього руху України,водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак наркотичного спяніння визначається ст.266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858. Вказаними нормативними документами визначено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану спяніння.

Пунктами 3, 4, 6 Постанови та пунктами 1, 2, 3, 6, 7 ч.1 Інструкції передбачено, що огляд проводиться поліцейським уповноваженого підрозділу Національної поліції України на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених для застосування МОЗ та Держспоживстандартом. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським уповноваженого підрозділу Національної поліції України огляд на стан спяніння проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на проведення такого огляду відповідно до ст.266 КУпАП.

Однак, із пояснень ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7, встановлено, що ОСОБА_1 взагалі не пропонували пройти медичний огляд ні на місці зупинки, ні у закладі охорони здоровя.

Окрім того, викладаючи фабулу вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, посадова особа, яка склала протокол, зазначила, що він «на вимогу працівників поліції пройти медичний огляд на стан наркотичного спяніння категорично відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України».

У той же час, відповідно до п. 6 розділу 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі Інструкція № 1395), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Натомість у протоколі про вчинене адміністративне правопорушення не зазначено, які саме дії вчинив ОСОБА_1 щодо ухилення від огляду на стан наркотичного спяніння.

Не містять деталізації таких дій водія і письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Окрім того, відповідно до ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Однак, у матеріалах справи відсутня розписка ОСОБА_1 з даного приводу.

З аналізу пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вбачається, що факт відмови ОСОБА_1 від отримання ним другого примірника протоколу про адміністративне правопорушення свідками не підтверджений. Не містить такої інформації і рапорт поліцейського ГУ НП в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції ОСОБА_3

Окрім того, матеріали справи не містять відомостей про відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем, як того вимагають положення ст. 266 КУпАП і п. 1 розділу 9 Інструкції № 1395.

Так, відповідно до п. 1 розділу 9 Інструкції № 1395 водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому відомості, викладені у письмових поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що водія було відсторонено від керування транспортним засобом шляхом блокування, спростовуються поясненнями свідка ОСОБА_11 про те, що приблизно через 20 хвилин після так званого блокування автомобіля ОСОБА_1 співробітниками поліції, останній на цьому ж автомобілі приїхав до нього на станцію технічного обслуговування.

Отже, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 працівником поліції були допущені грубі порушення вимог ст.ст.255,256,266 КУпАП, Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також Інструкції № 1395.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що твердження особи, яка склала протокол, про те, що 05 квітня 2017 року о 08-50 год. на 437 км а/д108 Бориспіль-Запоріжжя водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного обстеження на перебування в стані наркотичного спяніння, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, а ґрунтувалося на припущеннях та недопустимих доказах, що відповідно до вимог ч.3 ст.62 Конституції України тлумачиться на користь ОСОБА_1

До такого висновку суд дійшов, крім зазначеного вище, виходячи з того, що свідки, дані яких зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, і пояснення яких додані до протоколу про адміністративне правопорушення, на судові виклики за адресами, зазначеними в матеріалах справи, жодного разу до суду не зявилися і своїми особистими свідченнями не підтвердили обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення від 05 квітня 2017 року серії БР №181006.

Також не відповідають вимогам ст. 268 КУпАП дії співробітника поліції щодо незабезпечення права ОСОБА_1 на захист, оскільки із пояснень ОСОБА_1 вбачається, що йому не було розяснено його права і не було запропоновано за необхідності звернутися за отриманням правової допомоги до фахівця.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на суд покладається обовязок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у випадку встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно із ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Тому вбачаються підстави для закриття даної справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.38, 130ч.1, 245, 247, 251-252, 254, 256, 266, 268, 280, 284, 287 КУпАП, Конституцією України,ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд

П О С Т А Н О В И В :

Закрити справу про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через Пологівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: