Справа № 190/526/17
Провадження №3/190/97/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року м. Пятихатки

Суддя Пятихатського районного суду Дніпропетровської області Легкошерст Ю.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Головного управління Державної служби з питань праці в Дніпропетровській області відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який працює тимчасово виконуючим обовязки начальника «Пятихатської міської комунальної житлово-експлуатаційної контори №2», мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 41 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 95/4.7-10 від 10 квітня 2017 року під час проведення перевірки додержання трудового законодавства в Пятихатській міській житлово-експлуатаційній конторі № 2, що розташована по вул. Петровського, 153 в м. Пятихатки Дніпропетровської області встановлено, що тимчасово виконуючий обовязки начальника ОСОБА_1 не забезпечив виконання вимог законодавства про працю: відмовив працівнику в укладанні трудового договору шляхом укладання договору цивільно-правового характеру, який носить ознаки трудового договору, фактично допустив працівника ОСОБА_2 до роботи без укладання трудового договору, чим порнушив ч. 3 ст. 24 КЗпП України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні факт вчинення адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що укладені договори між Пятихатською міською житлово-експлуатаційною конторою № 2 та ОСОБА_2 є цивільно-правовими, укладені за вільним їх волевиявленням, ОСОБА_2 достеменно було відомо про те, що він не є найманим працівником в сенсі КЗпП України, розрахунки між сторонами здійснювались на підставі актів здачі-приймання виконаних робіт та кожний з таких договорів містить розділ про відповідальність, який відмінний від норм трудового законодавства і встановлює взаємну відповідальність сторін на рівні цивільно-правових відносин, що узгоджується із положенням ст. 627 Цивільного кодексу України (свобода договору). У звязку з чим вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, тому провадження по справі просив закрити.

Вислухавши правопорушника, дослідивши матеріали справи, прихожу до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 41 КУпАП передбачає відповідальність за порушення вимог законодавства про працю та про охорону праці.

Згідно частини 3 вище вказаної статті така відповідальність наступає за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Цивільно-правовий договір - це угода між організацією (підприємством, установою тощо) і громадянином на виконання останнім певної роботи (а саме: договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

За договором підряду, укладеним між власником і громадянином, останній зобов'язується за винагороду виконувати для підприємства індивідуально визначену роботу. Основною ознакою, що відрізняє підрядні (цивільно-правові) відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядник, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантуються заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

При цьому за підрядним договором оплачується не процес праці, а її результати, котрі визначають після закінчення роботи і оформляють актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата. Договором також може бути передбачено попередню або поетапну оплату. У трудовій книжці не робиться запис про виконання роботи за цивільно-правовими договорами. Водночас відповідно до п. «а» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків зараховується до стажу роботи, що дає право на трудову пенсію.

Отже, основною ознакою, яка відрізняє трудові відносини від підрядних, є те, що трудове законодавство регулює процес трудової діяльності, її організації, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається поза його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядник, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує і виконує свою роботу.

Як вбачається з матеріалів справи Пятихатською міською комунально житлово-експлуатаційною конторою № 2 - 23.06.2016 року, 01.08.2016 року, 01.09.2016 року, 03.10.2016 року, 01.11.2016 року, 03.01.2017 року, 01.02.2017 року були укладені цивільно правові угоди з ОСОБА_2 з визначеним терміном про виконання ремонтних робіт, також було оформлено акти приймання-здачі робіт за договорами.

Як вбачається з вищевказаних цивільно-правових договорів працівник виконує ремонтні роботи з житлового фонду.

З таких фактичних даних випливає, що дані договори цивільно-правового характеру були укладені з даною особою, за її згодою, з метою виконання певного виду роботи чи надання послуги.

За своєю природою дані договори є строковими, оскільки саме такий період за твердженням виконавців, за цими договорами необхідний був для отримання результатів виконуваної роботи.

Таким чином, з урахуванням зазначеного не вбачається порушення ч. 3 ст. 41 КЗпП України, оскільки згідно із Договорами підряду сторони визначені як Замовник і Підрядчик, тобто між ними виникли цивільно-правові відносини.

Даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю, що за таких обставин у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в даній справі необхідно закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 41 КУпАП - закрити у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ю.В. Легкошерст