П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Балацька Г.О. за участі:

особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_1,

представника особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, - захисника ОСОБА_2,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Дніпропетровської області, непрацюючого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10.200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 05.11.2016, о 00 год. 40 хв., в м. Києві по пр-ту Ак.Глушкова, керував автомобілем Мітсубісі, д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покрову, тремтіння пальців рук).

Від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив дії, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року щодо ОСОБА_1 скасувати, постановити нову, якою закрити провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

При цьому, захисник ОСОБА_3 вважає постанову місцевого суду такою, що не відповідає фактичним обставинам провадження з огляду на те, що ОСОБА_1 відмовився пройти тестування на вміст алкоголю, оскільки відчував гидливість, руки у нього тряслись від холоду, але у той же час сам ОСОБА_1 зазначав працівникам поліції про своє бажання пройти огляд на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я.

Вважає також, що суд першої інстанції відступив від принципу всебічності під час розгляду провадження, оскільки справу розглянув у відсутність ОСОБА_1, неявка якого була викликана хворобою останнього.

Акцентує увагу захисник і на тому, що відповідно до п. 7 розділу першого Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції", - у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення, відповідно до ст. 266 КУпАП, що в даному випадку зроблено не було.

Вислухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та в його інтересах - захисника ОСОБА_2 на підтримку в повному обсязі доводів та вимог, викладених в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_3, дослідивши матеріали провадження за протоколом про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, переглянувши відеозапис досліджуваних подій, слід прийти до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов'язаний, зокрема, з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані, висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння, обов'язковість чого передбачає п. 2.5 Правил дорожнього руху України, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Так, згідно з поясненнями самого ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду справи, він не заперечував обставин того, що 05.11.2016, о 00 год. 40 хв., під час керування автомобілем Мітсубісі, д.н.з. НОМЕР_1, по пр-ту Глушкова в м. Києві, він був зупинений працівниками поліції, як останні пояснили, для вибіркової перевірки. Працівник поліції сказав, що в нього є підозра щодо його-ОСОБА_1 перебування в стані алкогольного сп'яніння та запропонував пройти медичне обстеження з цього приводу.

Була пізня година і він-ОСОБА_1 поспішав додому. Отримавши прилад "Драгер", він-ОСОБА_1 відмовився дмухати в нього, вважаючи його таким, що вже був у використанні, відчуваючи при цьому гидливість, а тому при свідках - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, він-ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим працівниками поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Чи казав він-ОСОБА_1 при свідках-понятих щодо обставин, за яких він не хоче проходити тестування на місці - не пам'ятає.

Не заперечує і того, що працівники поліції пропонували проїхати в медичний заклад, але в цій пропозиції він-ОСОБА_1 не бачив сенсу, оскільки вже був складений протокол.

Також вказав, що у нього дійсно трусилися руки, оскільки він був у туфлях і змерз, оскільки після його зупинення до складання протоколу пройшло хвилин 40.

Роз'яснили йому і права перед підписанням протоколу.

Свідки-поняті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 їхали разом із ним-ОСОБА_1 в автомобілі, були його пасажирами, але вважати, що вони були зацікавлені у його обмові - підстав у нього не має.

Не послався на наявність таких обставин і захисник в суді апеляційної інстанції.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення, серії АП2 № 335620 від 05 листопада 2016 року, ОСОБА_1 особисто власноручно учинив запис "алкоголь не вживав, обличчя було бліде через те, що знаходився на холоді, руки трусились від холоду, відмовився пройти тест через брезгливість" (а.с. 1).

Проте, поясненнями свідків-понятих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 встановлено, що ОСОБА_1 у їх присутності відмовився від проходження в установленому законом порядку перевірки для визначення стану сп'яніння (а.с. 4).

Як убачається з постанови, в суді першої інстанції свідок ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_1 відмовився в його присутності проходити огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу "Драгер" з підстав того, що він-ОСОБА_1 тверезий.

В суді апеляційної інстанції був переглянутий відеозапис досліджуваних подій за участі ОСОБА_1, який не заперечував обставин того, що дійсно напередодні він в 14.00 годин вжив 100 гр. горілки, відмічаючи професійне свято.

Також ОСОБА_1, як слідує з відеозапису, відмовився від тестування за допомогою приладу "Драгер" в присутності свідків-понятих ОСОБА_4 та ОСОБА_5, вказуючи при цьому, що він напевно знає, що прилад покаже, більше 0,2 ‰.

При цьому, трубка для тестування була герметично упакована.

Пояснювали йому працівники поліції і про можливість проходження огляду в закладі охорони здоров'я, але будь-яких заяв він з цього приводу не робив.

Виказував працівникам поліції і свої бачення щодо можливого розвитку подій, як-то закриття автомобіля та залишення місця його зупинки.

Змінила свою позицію в суді апеляційної інстанції і сторона захисту, стверджуючи, що в присутності свідків-понятих ОСОБА_1 не вказував, що не бажає проходити тестування, а це він заявляв тільки в присутності працівників поліції, - що є явно надуманим та таким, що направлено на уникнення відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки спростовується доказами в провадженні та поясненнями свідків-понятих.

Дії працівників поліції за обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення - не оскаржувалися.

Керування автомобілем було передано ОСОБА_6 (а.с. 3).

Отже, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України, - є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, в порушення приписів ст. 252 КУпАП, дав оцінку доказам, прийнявши рішення щодо ОСОБА_1, за його відсутності та відсутності свідків, - не можуть слугувати підставою для скасування судового рішення, оскільки на час розгляду провадження інтереси ОСОБА_1 представляли адвокати ОСОБА_2 та ОСОБА_3, з якими ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги ще 23 листопада 2016 року (а.п. 8-10, 17).

Водночас не можна не вказати, що справа перебувала у провадженні суду з 10.11.2016, але судове рішення прийнято тільки 02.02.2017, фактично за день до можливого накладення стягнення на ОСОБА_1

Порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи - не встановлено.

Накладене на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення - відповідає меті адміністративного стягнення та загальним засадам його накладення у відповідності до положень ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10.200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Г.О. Балацька