П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2017 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Леміш О.М , розглянувши матеріали, які надійшли від УПП в м. Ужгороді та м. Мукачеві ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, м. Ужгород, вул. Легоцького 23/1

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Ужгородського міськрайонного суду надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1І за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 982111 від 23.12.2016 року вбачається, що 23.12.2016 року о 04 год. 20 хв., в м. Ужгород по вул. Грушевського, буд. 29 водій ОСОБА_1І керував т/з ВАЗ 21124 днз. АО 6025 АІ в стані алкогольного сп"яніння , чим порушив вимоги п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху України.

В суді ОСОБА_1І вину у вчиненому не визнав, зазначив, що акт огляду на стан сп"яніння він підписав як факт того, що він з ним ознайомлений, що не свідчить про те, що він з ним погоджується . Разом з тим, після зупинки його транспортного засобу він просив працівника поліції надати йому спеціальний пристрій який на місці може визначити чи перебуває він в стані алкогольного сп"яніння , однак останнім це не було зроблено та призвело до порушення його прав, висновок лікаря вважає не правомірним так як зразки крові від нього не було відібрано.

Окрім того він алкоголю не вживав, є добропорядним громадянином, чоловіком та батьком, до адміністративної відповідальності притягається вперше.

Дане правопорушення стверджено протоколом серії АП2 № 982111 від 23.12.2016 року, висновком лікаря №525 , розпискою.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1І , дослідивши матеріали справи приходжу до наступного висновку.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи суд зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративним правопорушенням (ст.9 КУпАП) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на державний або громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного. Відповідно ознакискладу адміністративного правопорушення об'єднаються у чотири групи (елементи): об'єкт адміністративного правопорушення, об'єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб'єкт адміністративного правопорушення та суб'єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов'язковими. Суб'єктивна сторона - відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи - є необхідним елементом суб'єктивної сторони.

Оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, проводиться у відповідності до розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за № 1408/27853 затвердженої МЮ України від 10 листопада 2015 р. та вимог норм КУпАП.

Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» за № 1413/27858 від11 листопада 2015 р., затверджена Наказом МВС України. МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі за текстом Інструкція) - визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан спяніння), та оформлення результатів такого огляду.

Згідно п 6. Інструкції - Огляд на стан спяніння проводиться:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

-лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п.2 та п.3 Інструкції, - огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану є:

-запах алкоголю з порожнини рота;

-порушення координації рухів;

-порушення мови;

-виражене тремтіння пальців рук;

-різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

-поведінка, що не відповідає обстановці.

Проте, у протоколі серії АА2 № 982111 від 23.12.2016 р. складеному відносно ОСОБА_1І не зазначено жодної з цих ознак.

Таким чином, поліцейським не зазначено, які саме ознаки стану спяніння, дали йому визначити, що водій перебуває у стані саме «алкогольного спяніння», а не іншому стані.

Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписівстатті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 266 КУпАП для проведення огляду на стан сп'яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров'я може бути лише дві підстави:

- у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп'яніння працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів;

-у разі незгоди водія з результатами огляду проведеного працівником міліції.

З наведеного випливає, що для проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров'я є дві підстави, а саме: незгода водія на проведення огляду на стан сп'яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та незгода водія з його результатами.

Як ствердив ОСОБА_1І будь-яких пропозицій від працівника поліції провести його огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу саме поліцейським не надходило.

З протоколу та матеріалів доданих до нього також не вбачається, що на місці зупинки транспортного засобу поліцейським було запропоновано ОСОБА_1І провести огляд на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, як передбачено п. 1.6 Інструкції, п. 3 Порядку, так і ч. 2ст. 266 КУпАП.

Відповідно до ч. 5ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення загалом, відсутні жодні докази, які б свідчили, що ОСОБА_1І взагалі керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Також, до протоколу додано висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп"яніння від 23.12.2016 року №525 , в якому одночасно зазначено що ОСОБА_1І перебував у стані алкогольного сп"яніння; ознак сп"яніння не виявлено (зайве закреслено).

Згідно п.п.16, 17, 18 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.

Однак до матеріалів справи не долучено належним чином завірену копію акта медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином суд позбавлений можливості судити про стан алкогольного сп"янніння гр. ОСОБА_1І оскільки у висновку не зазначено кількість проміле алкоголю . Окрім того , в вказаному висновку не зазначено жодних ознак , які бравдо уваги лікар, які б свідчили про стан сп"яніння . Отже, наданий до даної справи висновок медичного огляду не є належним та допустимим доказом підтвердження перебування особи в стані алкогольного спяніння, так як він містить неоднозначні результати щодо огляду особи на стан сп"яніння.

Разом з тим, в протоколі серії АА 2 №982111 не зазначено свідків вчинення правопорушення , не дадано жодних доказів відеофіксації правопорушення, також не вказано про їх відсутність.

Як встановлено в судовому засіданні, поліцейським при складанні протоколу відносно ОСОБА_1І за ч.1 ст.130 КупАП, не було дотримано вимог Розділу ІІ Інструкції, чим допущено порушення прав особи та вимог нормативного акту, а докази у результаті такого порушення не можуть вважатися допустимими та належними.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. (ст.251 КУпАП).

Відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно ст.18 Закону Поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Це повністю узгоджується з вимогами ст.19 Конституції України.

Відповідно до ст. 245 КпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій вст. 62 Конституції Українипрезумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні Маліге проти Франції від 23.09.1998 року визнав кримінально - правовий зміст адмін. правопорушення за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обовязок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов"язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

На підставі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» неприпустимим є спрощений підхід до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Судом не встановлено жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вини особи, відносно якої складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи встановлене в судовому засіданні, суддя вважає, що зазначені в протоколі обставини події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не знаходять свого підтвердження матеріалами про адміністративне правопорушення, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1І підлягає закриттю у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на яку посилаються в протоколі поліцейський.

Керуючись ст.ст. 247 ч.1 п.1, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП.

Вилучене у ОСОБА_1 посвідчення водія серії АВХ 418908 від 20.10.1990 року , повернути власнику.

Постанова може бути оскаржена до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Леміш О.М