Провадження №33/792/141/17 Головуючий в 1-й інстанції Трасковський С.Л.
Справа № 675/2717/16-п Доповідач Кулеша Л.М.
Категорія: ч.3 ст.41 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2017 року м. Хмельницький

Суддя Апеляційного суду Хмельницької області Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Коростелкіної Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ФОП ОСОБА_1 на постанову Ізяславського районного суду від 12 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою фізичну особу-підприємця ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч.3 ст.41 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8 500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп.

За постановою суду, до суду від Управління Держпраці у Хмельницькій області надійшли протокол №22-11/306 про адміністративне правопорушення від 21.12.2016р. та протокол №22-11/307 про адміністративне правопорушення від 21.12.2016р. про притягнення до адміністративної відповідальності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за частиною 1 статті 41 КУпАП та частиною 3 статті 41 КУпАП.

03 січня 2017 року судом в справі №675/2717/16-п (провадження №3/675/511/2016) на підставі положень ч.2 ст.36 КУпАП винесено постанову, якою об'єднано в одне провадження справу №675/2717/16-п про адміністративне правопорушення відносно субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 за ч.1 ст.41 КУпАП, номер провадження 675/511/2016 зі справою №675/2717/1б-п про адміністративне правопорушення відносно субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 за ч. 3 ст.41 КУпАП, номер провадження 3/675/509/2016.

Відповідно до протоколу №22-11/306 про адміністративне правопорушення від 21.12.2016р. та протоколу №22-11/307 про адміністративне правопорушення від 21.12.2016р. Управлінням Держпраці у Хмельницькій області було проведено позапланову перевірку по додержанню законодавства про працю у фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, за місцем здійснення підприємницької діяльності у магазині «Кабанчик», по вул.Жовтневій, 98/2, прим. 14 в м.Ізяславі Хмельницької області. Вказаною перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за місцем здійснення підприємницької діяльності у магазині «Кабанчик» з 25 жовтня 2016 року по 30 листопада 2016 року використовувала найману працю ОСОБА_2, робота якої полягала у прийомі та викладці продовольчих товарів, продажу горілчано-тютюнових виробів. Виконання вказаної роботи здійснювалось ОСОБА_2 регулярно, з двома вихідними днями, по шість годин в день з 10 до 16 години за трудовою функцією професії «продавець продовольчих товарів».

При цьому ФОП ОСОБА_1, при фактичному допуску до роботи та використанні найманої праці ОСОБА_2, у період з 25.10.2016р. по 30.11.2016р., заробітну плату останній не виплачувала, наказ на прийняття її на роботу невидавала, трудовий договір з нею не укладала, чим допустила порушення ст.ст. 24. 94 КЗпП України, ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці».

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що адміністративне стягнення не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи.

Зазначає, що при розгляді даної адміністративної справи порушено положення ст.245 КУпАП про всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, а також п.4-5 ч.2 ст.283 КУпАП, оскільки вона не містить опису всіх обставин справи, встановлених під час судового розгляду.

Стверджує, що в даному випадку між гр. ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 мали місце виключно цивільно-правові відносини та до 02.12.2016 року норми трудового законодавства не поширювались.

Крім того, фактично перевірка проводилась з 20 по 21 грудня 2016 року, під час якої встановлено факт стажування ОСОБА_2В.з 25 жовтня 2016 по 30 листопада 2016 року, просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження вказано постанови, оскільки своєчасно не отримала її копії.

Вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга ФОП ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. В ній зокрема, потрібно навести докази, на яких обґрунтовується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Вищезазначені вимоги чинного законодавства при розгляді адміністративної справи, в частині визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, судом першої інстанції дотримано не було, внаслідок чого було постановлено, в цій частині, незаконне рішення у справі.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок правління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, основною ознакою правопорушення є вина у виді умислу або необережності.

Суддя місцевого суду, визнаючи ФОП ОСОБА_1 винною у порушенні вимог трудового законодавства, дійшов до висновку, що в її діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, оскільки вона порушила встановлені терміни виплати заробітної плати ОСОБА_2, яка була фактично допущена до роботи, за місцем здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1, у магазині «Кабанчик», по вул.Жовтневій, 98/2, прим.14 у м.Ізяславі з 25.10 по 30.11.2016 року. Проте, судом не встановлено яка заборгованість була у ОСОБА_2 по виплаті заробітної плати, в які терміни вона повинна була виплачуватись.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оплату праці», ст. 94 КЗпП України заробітна плата-це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

В процесі апеляційного розгляду справи було встановлено, що ФОП ОСОБА_1, при фактичному допуску до роботи та використанні найманої праці ОСОБА_2, у період з 25.10.2016р. по 30.11.2016р., заробітну плату останній не виплачувала, наказ на прийняття її на роботу не видавала, трудовий договір з нею не укладала,

Відповідно підстав для виплати заробітної плати ОСОБА_2 у ФОП ОСОБА_1 не було.

Місцевий суд поверхнево розглянув справу, не перевірив матеріали справи, не встановив у мотивувальній частині постанови як самого правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, так і його ознак, адже ФОП ОСОБА_1 ставилось у вину те, що вона не забезпечила нарахування заробітної плати для ОСОБА_2, яка фактично виконувала роботу за професією «продавець продовольчих товарів» та не виконала обовязку здійснювати достовірний облік виконаної працівником роботи і облік витрат на оплату праці найманих працівників, чим допустила порушення вимог ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року.

В цій частині постанова підлягає скасуванню, як незаконна, із закриттям провадження по справі у звязку з відсутністю в діях ФОП ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП.

Що стосується винесеної постанови по справі, в частині визнання винною ФОП ОСОБА_1 за ч.3 ст.41 КУпАП, то вважаю, що висновок суду про наявність в її діях цього адміністративного правопорушення є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі й розглянутими в судовому засідання доказами, яким дана правильна юридична оцінка, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення № 22/11-307 від 21 грудня 2016 року, актом перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування №22-11-2332, поясненнями ФОП ОСОБА_1 про те, що дійсно, у зазначений період, вона допустила до роботи у магазині «Кабанчик», на посаді продавця продовольчих товарів ОСОБА_2, трудовий договір з нею не укладала, заробітну плату не виплачувала, поясненнями ОСОБА_2, яка підтвердила вказані обставини.

Відповідно до висновків вказаного акта перевірки, ФОП ОСОБА_1, за місцем здійснення підприємницької діяльності у магазині «Кабанчик», по вул.Жовтневій, 98/2, прим. 14, в м. Ізяславі Хмельницької області з 25 жовтня 2016 року по 30 листопада 2016 року фактично допустила ОСОБА_2 до виконання роботи, яка полягала у здійсненні нею регулярного продажу горільчано-тютюнових виробів, по шість годин в день, у визначений роботодавцем проміжок часу з 10 до 16 год. з виконанням вказівок та доручень роботодавця за трудовою функцією професії продавець продовольчих товарів та безпідставно визначено ФОП ОСОБА_1 як проходження стажування перед оформленням на роботу, без укладення трудового договору, оформленого наказом роботодавця та повідомлення про прийняття працівника на роботу місцевого органу Державної фіскальної служби України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 3 статті 41 КУпАП, передбачено, зокрема, адміністративну відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Об'єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони права громадян на працю, на оплату праці, на охорону праці та інших прав у трудовій сфері.

Об'єктивна сторона зокрема, виражається у фактичному допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Суб'єктивна сторона визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини, як у формі умислу, так й у формі необережності.

Суб'єктом правопорушення є посадові особи підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують найману працю (працівників).

Доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ФОП ОСОБА_1, правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, оскільки між останньою та ОСОБА_2 мали місце виключно цивільно-правові відносини, вона не допускалась до роботи продавця магазину, не здійснювала стажування на посаді продавця, будь-яку плату за це не отримувала, а відтак ФОП ОСОБА_1 не використовувала працю працівника є безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, ні в районному, ані в апеляційному суді.

Провівши аналіз зазначеного, вважаю, що вина ФОП ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП доведена наявними у справі про адміністративне правопорушення доказами, підстав сумніватися у їх правдивості у апеляційного суду немає.

Інші доводи, які наведені в апеляційній скарзі, не дають підстав для зміни чи скасування постанови районного суду, в частині притягнення ФОП ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.41 КУпАП.

Скасування постанови,в частині визнання винною ФОП ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, не впливає на накладення стягнення за ч.3 ст.41 КУпАП, оскільки відповідно до положень ч.2 ст.36 КУпАП стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. У даній справі стягнення накладалось в межах санкції, передбаченої ч.3 ст.41 КУпАП.

Керуючись ст.ст.9,247,294 КУпАП,

постановила:

Поновити ФОП ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Ізяславського районного суду від 12 січня 2017 року.

Апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 12 січня 2017 року щодо ФОП ОСОБА_1, в частині визнання її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В решті постанову залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_3