АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Мельник В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 13 лютого 2017 року о 01 год. 20 хв. керував автомобілем марки «КІА», державний номер НОМЕР_1, в м. Києві по вул. Драгоманова, 6/1, з ознаками наркотичного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року України (надалі - Правил дорожнього руху), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді місцевого суду, та прийняти нову постанову, якою звільнити його від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обмежитись усним зауваженням у зв'язку із малозначністю діяння, або застосувати адміністративне стягнення, не пов'язане з позбавлення права керування транспортними засобами.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на неповне дослідження суддею місцевого суду усіх обставин справи, зазначав, що суддя місцевого суду не розглянув його клопотання від 29 березня 2017 року про звільнення його від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП.

Крім того, зазначав, що суддею місцевого суду при накладенні на нього адміністративного стягнення не враховано наявність у нього на утриманні малолітніх дітей, одному з яких, за станом здоров'я, рекомендовано постійний медичний нагляд у лікаря, а також відсутність негативних наслідків вчиненого адміністративного правопорушення, те, що він не працює, та щиро розкаюється у вчиненому.

Зазначав, що він мав намір лише змінити місце паркування автомобіля у дворі свого будинку, що на думку апелянта, свідчить про відсутність у нього умислу на керування транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння протягом тривалого часу.

У судове засідання ОСОБА_2 не з'явився, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином /а.с. 19/. У відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скаргапідлягає залишенню без задоволення, з таких підстав.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно ч. 7 ст. 294 КпАП України, не перевіряється, оскільки такий висновок не оспорюється апелянтом.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом, та при його накладенні враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Посилання апелянта на порушення суддею місцевого суду вимог ст. 33 КУпАП при накладенні на нього стягнення за адміністративне правопорушення, та не врахування суддею даних про його особу, є безпідставними.

Як убачається з матеріалів справи, накладаючи на ОСОБА_2. адміністративне стягнення, суддя місцевого суду дотримався вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП.

При цьому, дані про особу правопорушника, на які посилається апелянт, в даному випадку не впливають на накладене адміністративне стягнення, оскільки санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не містить альтернативних видів та меж адміністративного стягнення.

Посилання апелянта на те, що вчинене ним адміністративне правопорушення не спричинило негативних наслідків, що, на думку апелянта, свідчить про малозначність вчиненого ним діяння, та наявність підстав для звільнення його від адміністративної відповідальності та обмеження усним зауваженням, є безпідставними.

Згідно ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Вчинене ОСОБА_2 адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке полягає відмові від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, за своїм характером має підвищену суспільну небезпеку.

Посилання апелянта на відсутність у нього умислу на керування транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння протягом тривалого часу, та щире каяття у вчиненому, у даному випадку, не зменшує рівень суспільної небезпеки такого адміністративного правопорушення, а тому підстави для застосування положень ст. 22 КУпАП та звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за малозначністю діяння, відсутні.

Інші доводи апеляційної скаргивисновків судді місцевого суду не спростовують.

За таких обставин, підстав для зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_2 у частині накладеного стягнення немає.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року відносно ОСОБА_2 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва Мельник В.В.