Справа № 466/2491/17 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 33/783/695/17 Доповідач: Макойда З. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року м. Львів

Суддя судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області Макойда З.М., з участю правопорушника ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2 в інтересах правопорушника, потерпілого ОСОБА_3, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 10 травня 2017 року,-

в с т а н о в и в :

цією постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок грн.) в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 31 березня 2017року о 13 год. 40 хв. керуючи автомобілем марки Опель д.н.з.55504ТА, в м. Львові по вул. Університетська вул. Листопадово Чину вул. ОСОБА_4, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, завдавши транспортним засобам технічних пошкоджень, чим порушив вимоги п.10.1 ПДР України.

На вказану постанову правопорушник ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції, скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 10 травня 2017 року та постановити нову постанову, якою звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності. Мотивує це тим, що постанова судді першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд неповно зясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необгрунтоване застосування стягнення, як вид покарання за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, обєктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова судді не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необгрунтованою. Щодо пропущеного строку на апеляційне оскарження, то вказує, що його не було повідомлено про розгляд справи. Про те, що справа вже розглянута дізнався лише 20 травня 2017 року в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши виступи правопорушника ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2 в його інтересах, які підтримали апеляційну скаргу, виступ потерпілого ОСОБА_3, який заперечив апеляційну скаргу правопорушника, вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що така до задоволення не підлягає виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У ст. 252 КУпАП передбачено, що оцінка доказів повинна ґрунтуватися на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Окрім цього, у відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Винуватість ОСОБА_1 у скоєному адміністративному правопорушенні стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 259341 від 31 березня 2017 року, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_3

Під час розгляду справи Апеляційним судом Львівської області, захисник ОСОБА_2 в інтересах правопорушника ОСОБА_1 заявила клопотання про допит свідка ОСОБА_5, яке судом було задоволено. Показання останній дав аналогічні, які є у письмовій формі в матеріалах справи.

Виходячи з того, що такі показання дані після події ДТП, а протокол складався працівниками поліції в день події, працівники поліції детально вивчили та дослідили місце події, тому ними і складений був протокол на водія ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення.

За таких обставин вважаю, що показання свідка ОСОБА_5 не відповідають обставинам події, суперечать протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 259341 від 31 березня 2017 року.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції враховано особу правопорушника, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення та вірно обрано стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 340 гривень в дохід держави.

За таких обставин, вважаю, що постанова судді Шевченківського районного суду м. Львова від 10 травня 2017 року є законна, обґрунтована та винесена у відповідності до вимог законодавства.

Керуючись ст. 294 КУпАП суддя, -

п о с т а н о в и в :

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 10 травня 2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_6