АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1463/2017 Суддя у першій інстанції: Бойко О.В.
Категорія: ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Фрич Т.В., за участю представника ОСОБА_3- ОСОБА_4, особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 11 травня 2017 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 11 травня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою з ОСОБА_3 стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 320 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_3, 23.03.2017 року об 11 год. 10 хв., на АДРЕСА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці) від огляду на стан сп'яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тобто здійснив дії передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 11 травня 2017 скасувати та постановити нову, якою закрити провадження відносно нього, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги вказує, що постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 11 травня 2017 року винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню в частині накладення на нього адміністративного стягнення.

Крім того, апелянт зазначає, що в письмових запереченнях на протокол просив суд викликати та допитати свідків вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення, а також просив викликати інспектора поліції та витребувати відеозапис з нагрудної камери інспектора. Зазначені клопотання суд першої інстанції не задовольнив.

Також апелянт зазначає, що в момент зупинки не перебував в стані алкогольного сп'яніння, і не заперечував щодо проходження огляду на стан сп'яніння, однак не мав так багато часу на проходження огляду, та інспектор поліції навмисно сприйняв це як відмову і склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Згідно постанови, ОСОБА_3, 23.03.2017 року об 11 год. 10 хв., на АДРЕСА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці) від огляду на стан сп'яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тобто здійснив дії передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, у відповідності до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції..

Відповідальність за порушення вимог п. 2.5 ПДР України, встановлена ст. 130 КУпАП.

Приймаючи рішення про встановлення винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції дослідив наявні у справі докази, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків, рапорт заступника командира роти, та інші матеріали справи у їх сукупності.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що в момент зупинки він не перебував в стані алкогольного сп'яніння, і не заперечував щодо проходження огляду на стан сп'яніння, однак не мав так багато часу на проходження огляду, та інспектор поліції навмисно сприйняв це як відмову і склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, то вони спростовують переглянутим відеозаписом з боді камери № АА00826 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції. З даного відеозапису вбачається, що ОСОБА_3, відмовляється при свідках від проходження в установленому порядку медичногоогляду з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння, так як поспішає по роботі.

Що стосується доводів апеляційної скарги,що в письмових запереченнях на протокол просив суд викликати та допитати свідків вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення, а також просив викликати інспектора поліції та витребувати відеозапис з нагрудної камери інспектора. Зазначені клопотання суд першої інстанції не задовольнив, то дане клопотання було частково задоволено апеляційною інстанцією, в частині витребування відеозапису з нагрудної камери інспектора.

У зв'язку з викладеним вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3. підлягає залишенню без задоволення, а постанова Голосіївського районного суду міста Києва від 11 травня 2017 року, без змін.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду у постанові та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 11 травня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Т.В.Фрич