АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1080/2017 Головуючий в 1-й інстанції: Бородій В.М.
Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач: Жук О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду

міста Києва Жук О.В.,

розглянувши 17 травня 2017 року апеляційні скарги ОСОБА_3 та захисника Мінакова І.В. на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 16 березня 2017 року про притягнення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає за адресою: АДРЕСА_2

до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

16 березня 2017 року постановою судді Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_3. та ОСОБА_5. визнано винними у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження по справі на підставі ст. 38 КУпАП у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно з постановою, 03 червня 2016 року, о 22 годині 20 хвилин, по вул. Межигірській, 55 в м. Києві, сталося зіткнення двох транспортних засобів, а саме автомобіля НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 При цьому водій ОСОБА_3 порушив п.10.1 Правил дорожнього руху України, а саме розпочав маневр повороту ліворуч, не переконавшись в його безпеці, а водій ОСОБА_5 порушив п.13.1 Правил дорожнього руху України, а саме не дотримався безпечного інтервалу, що призвело до пошкодження двох транспортних засобів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати вказану постанову і закрити провадження по справі у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Своє прохання апелянт обґрунтовує тим, що висновки суду про доведеність його вини не ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

Так, судом безпідставно прийнято до уваги пояснення ОСОБА_5, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8, оскільки вони суперечать одні одним і не відповідають обставинам дорожньо-транспортної пригоди. Натомість пояснення свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в частині великої швидкості, з якою рухався автомобіль «Audi A6» до моменту зіткнення, а також зміни ним смуги руху з середньої на ліву, залишилися поза увагою суду, незважаючи на те, що вказані особи були опитані безпосередньо на місці пригоди.

Згідно схеми пригоди місце зіткнення автомобілів розташоване на відстані 3,3 м від бордюрного каменю по вул. Межигірський в м. Києві, тобто у смузі руху його автомобіля «Honda CR-V». З пункту 8 висновку авто-технічної та транспортно-трасологічної експертизи №12431/16-52/1160/17-52 від 26.01.2017 вбачається, що з огляду на викладені в рамках даного варіанту обставини зближення транспортних засобів, для водія автомобіля «Honda» була створена небезпечна ситуація, в ході якої автомобіль «Audi» попутно наближався з дещо більшою швидкістю руху автомобіля «Honda» в процесі зміщення із крайньої правої в крайню ліву смугу із послідуючим зіткненням обох транспортних засобів. Тобто, небезпека для руху водію автомобіля «Honda» могла бути створена в той момент, коли водій транспортного засобу об'єктивно не мав можливості її виявити та відповідно застосувати відповідні міри, передбачені вимогами Правил дорожнього руху України.

На думку апелянта, висновок експерта та схема пригоди виключає порушення ним п.10.1, п.10.3, п.10.4, п.10.6 та п.12.3 Правил дорожнього руху України, а отже і підстави для визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відсутні.

Тому вважає, що постанова суду є незаконною і підлягає скасуванню, оскільки не ґрунтуються на повному, всебічному та об'єктивному з'ясуванню всіх обставин справи в їх сукупності.

В апеляційній скарзі захисник Мінаков І.В. просить скасувати вказану постанову та закрити провадження по справі відносно ОСОБА_5 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Своє прохання захисник обґрунтовує тим, що саме дії водія автомобіля «Honda» ОСОБА_3 знаходяться в причинно-наслідковому зв'язку із настанням вказаного пригоди, а водій автомобіля «Audi» ОСОБА_5 вжив всіх необхідних заходів з метою уникнення контакту даних транспортних засобів.

Так, відповідно до авто-технічної та транспортно-трасологічної експертизи №12431/16-52/1160/17-52 від 26.01.2017, первинні письмові пояснення ОСОБА_5 не позбавлені технічної спроможності. Пояснення водія ОСОБА_3 з приводу того, що в процесі виконання маневру повороту ліворуч виявив рух іншого автомобіля під керуванням ОСОБА_5 лівіше від нього, для уникнення зіткнення вирівняв керований ним автомобіль «Honda», однак відбувся контакт із автомобілем «Audi» - є технічно не спроможними.

Пояснення свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_7 щодо того, що перед зіткненням автомобіль «Honda» рухався в середній смузі, а автомобіль «Аudі» рухався в крайній лівій смузі - не позбавлені технічної спроможності та узгоджуються з поясненнями ОСОБА_11

Крім того, згідно вказаного висновку експерта, проведеного по двом варіантам розвитку подій, неможливо експертним шляхом підтвердити або спростувати в комплексі жодну з версій водіїв автомобілів учасників і свідків даної дорожньо-транспортної пригоди, а тому на думку експертів неможливо встановити причинно-наслідковий зв'язок з діями або бездіяльністю обох водіїв, настанням пригоди та її виникненням, у зв'язку із чим суд повинен був надавати всебічну оцінку всіх зібраних у справі доказах, у тому числі і даному висновку експерта.

Згідно постанови суду, при оцінці доказів суддя умовно розділив дорогу на рівні три смуги руху, які фактично були відсутні на дорозі та не враховувались експертами при дослідженні. Тому захисник вважає, що суд своїм припущенням спотворив фактичні обставини пригоди та штучно створив умови при яких встановив, що ОСОБА_5 не дотримався безпечного інтервалу.

Також захисник звертає увагу на те, що за своїми габаритами ширина автомобіля «Audi A6» складає 1,46 м, а з урахуванням того, що зіткнення автомобілів відбулося на відстані 3,3 м від лівого краю проїжджої частини, то автомобіль «Аudi» рухався якнайближче до лівої частини дороги, тобто у своїй (уявній) смузі руху.

Тому, на думку захисника, водій автомобіля «Honda» здійснював поворот ліворуч не з крайнього лівого положення, тобто порушив п.10.1 Правил дорожнього руху України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_12, пояснення захисника Мінакова І.В., перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга захисника Мінакова І.В. підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 280, 283 КпАП України в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно й об'єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи зазначені вимоги закону судом першої інстанції не дотримані.

Висновок суду щодо вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, підтверджується дослідженими судом першої інстанції доказами, а саме даними що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення відносно останнього, схемі місця дорожньо-транспортної пригоди, поясненнях самого ОСОБА_13, поясненнях ОСОБА_5, висновку експерта №12431/16-52/1160/17-52 від 26 січня 2017 року.

Разом з тим, висновки суду першої інстанції щодо вини ОСОБА_5 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, не ґрунтуються на доказах, які містяться в матеріалах справи і досліджені в судових засіданнях.

Так, з письмових пояснень ОСОБА_3, які були надані ним безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що він, керуючи автомобілем «Honda», рухався по вул. Межигірський зі сторони вул. НижнійВал в напрямку вул. Набережно-Лугової в м. Києві, зі швидкістю 50 км/год ближче до лівого боку дороги. Смуги на проїжджій частині відсутні. Далі, він почав сповільнювати свій рух і показавши поворот ліворуч, почав потрохи повертати. В цей момент, позаду нього зненацька вискочив автомобіль «Аudi» на шаленій швидкості, який почав подавати звуковий сигнал, і він відразу вивернув кермо праворуч, однак автомобіль «Аudi» зачепив його автомобіль. Після удару його автомобіль відкинуло на протилежну /праву/ частину дороги, а автомобіль «Аudi» зупинився через приблизно 30 метрів /а.с.7 т. 1/.

В судових засіданнях суду першої і апеляційної інстанції ОСОБА_3 змінив вказані пояснення та зазначив, що для подальшого здійснення повороту наліво почав перестроюватися ближче до лівого краю проїзної частини, однак побачив світло фар, зрозумів що там рухається інший автомобіль та намагався вирівняти свій автомобіль, однак відбулося зіткнення.

З письмових пояснень ОСОБА_5 вбачається, що він, керуючи автомобілем НОМЕР_2, рухався по дорозі з одностороннім рухом по вул. Межигірській в м. Києві, в крайній лівій смузі з допустимою швидкістю 60 км/год., коли несподівано з середньої смуги, без подання попереджувальних сигналів, почав виконувати маневр повороту ліворуч автомобіль «Honda» Д.Н.З.НОМЕР_3 під керування водія ОСОБА_3, внаслідок чого сталося зіткнення.

Аналогічні пояснення щодо обставини пригоди ОСОБА_5 надав і в судовому засіданні суду першої інстанції.

Згідно висновку експерта №12431/16-52/1160/17-52 від 26 січня 2017 року за результатами проведення авто технічної та транспортно-трасологічної експертизи, пояснення водія ОСОБА_5 в частині того, що він рухався по дорозі з одностороннім рухом, вулиці Межигірській, в крайній лівій смузі, коли з середнього ряду почав виконувати маневр повороту ліворуч автомобіль «Honda» не позбавлені технічної спроможності.

Пояснення водія ОСОБА_3 в частині того, що в процесі виконання маневру повороту ліворуч виявив рух автомобіля «Audi» лівіше від нього, для уникнення зіткнення вирівняв керований ним автомобіль «Honda», однак відбувся контакт із вказаним автомобілем - є технічно неспроможними.

Дослідження в ході вказаної експертизи було проведено за двома варіантам.

1-й варіант, відповідно до якого в момент початку виконання водієм автомобіля «Honda» маневру повороту ліворуч (перестроювання в крайню ліву смугу), автомобіль «Audi» рухався (вже рухався) в межах крайньої лівої смуги.

2-й варіант, відповідно до якого в момент початку виконання водієм автомобіля «Honda» маневру повороту ліворуч (перестроювання в крайню ліву смугу), автомобіль «Audi» рухався в процесі зміщення із крайньої правої в крайню ліву, тобто, на той момент ще не рухався в межах крайньої лівої смуги.

Відповідно до 1-го варіанту експерти дійшли до висновку, що з огляду на встановлене взаємне розташування автомобілів «Honda» і «Audi» в момент первинного контакту, з технічної точки зору в рамках даного варіанту, в діях водія автомобіля «Honda» /ОСОБА_3./ вбачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1, 10.4, 10.6 або 10.3 ПДР України.

Відповідно до 2-го варіанта експерти дійшли до висновку, що з технічної точки зору в рамках даного варіанту, дії водія автомобіля «Audi» /ОСОБА_5./ не відповідали вимогам п.п. 13.1 та 13.3 ПДР України

При цьому експерти зазначили, що оскільки в рамках даного дослідження неможливо підтвердити/спростувати в комплексі жодну з версій водіїв автомобілів «Honda» і «Audi» та свідків даної ДТП, тому вирішення питання стосовно наявності необхідного і достатнього причинного зв'язку настання ДТП із діями/бездіяльністю учасників даної пригоди, а також встановлення причинного зв'язку між діями учасників даної ДТП та її виникненням потребує всебічної оцінки всіх зібраних по справі доказів, в тому числі і даного висновку.

Як вбачається з дослідницької частини висновку, при розгляді другого варіанту розвитку подій, експерти прийшли до висновку про дотримання водієм ОСОБА_3 ПДР України виходячи з того, що перед початком виконання керованого ним автомобіля маневру повороту ліворуч/перестроювання в крайню ліву смугу в межах крайньої смуги були відсутні інші транспортні засоби /зокрема автомобіль «Audi»/ При цьому небезпека для руху водія автомобіля «Honda» могла бути створена в той момент, коли водій вказаного ТЗ об'єктивно не мав можливості її виявити та відповідно застосувати відповідні міри, передбачені вимогами ПДР України.

Однак зазначені обставини суперечать поясненням самого ОСОБА_3 наданим на місці пригоди, оскільки він зазначав, що бачив автомобіль «Аudi» при намаганні здійснити поворот наліво.

Тому, вважаю, що саме перший варіант розвитку подій, викладений у висновку експерта, відповідає дійсним обставинам пригоди.

Приймаючи рішення про винуватість обох водіїв, суд першої інстанції при наявності двох протилежних версій розвитку дорожньо-транспортної пригоди, належним чином не мотивував прийняте рішення, не зазначив які докази він приймає до уваги, а які ні.

При цьому висновки про порушення ОСОБА_5 п. 13.1 ПДР України суперечать висновкам про порушення водієм ОСОБА_3 п. 10.1 ПДР України, оскільки Правила дорожнього руху України не зобов'язують водія дотримуватися безпечного інтервалу з автомобілем, який в порушення вимог правил здійснює поворот на ліво.

Враховуючи викладене, вважаю, що дорожньо-транспортна пригода сталася саме в результаті порушення водієм ОСОБА_3 п. 10.1 ПДР України, а тому постанова судді від 16 березня 2017 року в частині визнання виним ОСОБА_5 за ст.124 КУпАП підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника Мінакова І.В. задовольнити.

Постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 16 березня 2017 року, в частині визнання винним ОСОБА_5 у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - скасувати.

Провадження по справи щодо ОСОБА_5 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В решті постанову залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва О.В.Жук