АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22червня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Жука Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 20 березня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження в справі відносно ОСОБА_2 закрито, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно постанови, ОСОБА_2 14.12.2016 року о 13 год. 34 хв., перебуваючи на 3 поверсі на території парковки по вул. Гетьмана, 6 в м. Києві, керував автомобілем НОМЕР_1, та виїжджаючи з місця парковки заднім ходом, не впевнився в безпеці свого маневру в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.9 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 20.03.2017 року, а провадження в справі відносно нього закрити.

При цьому, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права зазначає, що під час розгляду справи, суд першої інстанції, неповністю з'ясував фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, формально підійшов до вивчення обставин справи, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи.

Також вказує, що під час розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови, суд першої інстанції не врахував дані про стан дорожнього покриття паркінгу, що знаходиться на 3 поверсі по вул. Гетьмана, 6, а також надану довідку про стан погодних умов на день виникнення ДТП, що на думку апелянта могло суттєво вплинути на його невинуватість.

Наголошує, що перед здійсненням маневру впевнився у його безпеці, проте внаслідок непридатного для нормального дорожнього руху покриття на паркінгу, відбулось зіткнення автомобілів, що призвело до їх механічних пошкоджень, однак суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини, не надав їм належної правової оцінки, в результаті чого дійшов передчасного висновку про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_2 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому посилаючись на поважність пропуску цього строку, просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Солом'янського районного суду м. Києва від 20.03.2017 року.

Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді, передбачені ст.294 КУпАП, апеляційний суд вважає можливим поновити ОСОБА_2 пропущений строк, оскільки пропущений він був з поважних причин.

Доповівши матеріали справи за апеляційною скаргою, вислухавши пояснення ОСОБА_2 та пояснення його захисника - адвоката Жука Ю.М., які уточнили свої апеляційні вимоги та просили скасувати оскаржувану постанову судді від 20.03.2017 року, а провадження в справі відносно ОСОБА_2 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи на обґрунтування апеляційних вимог, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно зі ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчиненого правопорушення та виніс постанову зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду справи, ОСОБА_2 заперечував свою вину у виникненні даної дорожньо-транспортної пригоди та пояснив, що 14.12.2016 року о 15 год. 51 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_3, перебуваючи на 3 поверсі парковки по вул. Гетьмана, 6 в м. Києві, мав намір виїхати заднім ходом з місця парковки. Впевнившись в безпеці свого маневру, він повільно розпочав рух заднім ходом, однак оскільки дорожнє покриття на паркінгу було вкрито льодом, його автомобіль понесло і він зачепив інший автомобіль НОМЕР_2.

Вважає, що внаслідок ожеледиці він не мав реальної можливості уникнути зіткнення, а тому вважає, що його вина у виникненні даної дорожньо-транспортної пригоди відсутня.

Незважаючи на заперечення своєї вини, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у порушенні ним п. 10.9 Правил дорожнього руху України є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №111508 від 14.12.2016 року, (а.с. 1), даними, що зафіксовані в схемі ДТП від 14.12.2016 року (а.с. 2), яка без зауважень підписана учасниками даної пригоди, а також поясненнями ОСОБА_2 (а.с. 4), який вказував, що виїжджаючи заднім ходом з парковки ТЦ «Космополіт», не побачив припаркований автомобіль «БМВ», та зачепив його заднім правим крилом свого автомобіля.

Отже, судом першої інстанції належним чином були досліджені дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, яким дана належна оцінка, внаслідок чого ОСОБА_2 обґрунтовано визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення і його дії вірно кваліфіковані за ст. 124 КУпАП.

Пунктом 10.9 Правил дорожнього руху України передбачено, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він, у разі потреби, повинен звернутися за допомогою інших осіб.

Відповідно до вимог п. 2.3 б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення багажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися під час його керування у дорозі.

Таким чином суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи ОСОБА_2 про те, що причиною дорожньо-транспортної пригоди була ожеледиця та незадовільне утримання дорожнього покриття паркінгу, оскільки зі змісту п.п. 2.3 б), 10.9 ПДР України, саме на водієві лежить обов'язок щодо забезпечення безпеки дорожнього руху під час руху транспортного засобу заднім ходом, при цьому бути уважним та стежити за дорожньою обстановкою, як в даному випадку, в умовах ожеледиці та незадовільного стану дорожнього покриття.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_2 п. 10.9 Правил дорожнього руху України, а тому постанова судді Солом'янського районного суду м. Києва від 20 березня 2017 року відносно ОСОБА_2 є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 20.03.2017 року.

Постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 20 березня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/796/1271/2017 Категорія КУпАП: ст.124 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.