П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Балацька Г.О.,

за участі особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_1,

захисника - ОСОБА_2,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 13 січня 2017 року відносно

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10.200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з постановою суду, 06.12.2016 о 00 год. 10 хв. ОСОБА_1 по вул. Малиновського, 10/24, у м. Києві, керував автомобілем "Форд", д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей не реагували на світло, порушення мови, поведінка не відповідала обстановці. Від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить постанову скасувати, вважаючи постанову місцевого суду незаконною, винесеною в порушення вимог ст.ст. 245, 251, 278, 280, 287 КУпАП, та такою, яка не відповідає матеріалам та фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 зазначає, що в матеріалах справи відсутні реальні та достатні докази, які б свідчили про наявність його вини у вчиненні правопорушення; суд першої інстанції послався тільки на протокол про адміністративне правопорушення, як єдиний доказ його винуватості, не давши належної оцінки поясненням самого ОСОБА_1, що призвело до упередженого та необ'єктивного з'ясування всіх обставин провадження.

Вивчивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та в його інтересах захисника ОСОБА_2, які підтримали доводи апеляційної скарги з доповненнями в суді апеляційної інстанції щодо скасування постанови місцевого суду, прийняття нової постанови про закриття провадження в справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вислухавши пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, дослідивши матеріали провадження за протоколом про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги та додатково надіслані суду апеляційної інстанції дані, слід прийти до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов'язаний, зокрема, з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду для визначення стану наркотичного сп'яніння, обов'язковість чого передбачає п. 2.5 Правил дорожнього руху України, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.

Як убачається з пояснень самого ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду справи, він не заперечував обставин того, що 06.12.2016, о 00 год. 10 хв., по вул. Малиновського, 10/24 у м. Києві, керував автомобілем "Форд", д.н.з. НОМЕР_1, та був зупинений працівниками поліції, оскільки, як з'ясувалось, у його автомобілі не працювало освітлення номерного знаку. Він-ОСОБА_1 пояснив працівникам поліції, що дана несправність мала місце і раніше, та усунув цей недолік. Він хотів рухатися далі, але працівники поліції запропонували пройти огляд на стан сп'яніння з метою виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції. Оскільки патрульна автомашина не мала приладу "Драгер", була викликана інша патрульна автомашина і за результатами перевірки вказаним приладом, останній показав нульовий результат вмісту алкоголю. Оскільки його-ОСОБА_1 поведінка була підозрілою для працівників поліції, то вони запропонували проїхати до медичного закладу для перевірки можливого його перебування в стані наркотичного сп'яніння, але він відмовився, оскільки перевірка за допомогою приладу "Драгер" не дала позитивного результату, про що підписав документ в присутності свідків.

Свою відмову в проходженні медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин ОСОБА_1 також мотивував тим, що йому потрібно було відпочити та йти на роботу, а поїздка до медичного закладу зайняла б значного часу.

Як пояснив в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3, він 06.12.2016 відпочивав з ОСОБА_4, під час чого вживали алкогольні напої, а потім зателефонував ОСОБА_1, щоб той підвіз їх додому.

Коли вони на автомобілі рухалися біля будинку № 10/24 по вул. Малиновського в м. Києві, то були зупинені працівниками поліції з підстав відсутності освітлення номерного знаку.

ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції виходив з машини.

Потім приїхав другий поліцейський автомобіль, працівники якого привезли прилад, в який дув ОСОБА_1, а прилад показав "0". Пропонували ОСОБА_1 поїхати до медичного закладу для перевірки його стану, що викликав у них підозру.

На пропозиції поліцейського вони щось підписали, не читаючи.

Свідок ОСОБА_4 також пояснив, що він перебував в стані алкогольного сп'яніння, а автомобіль під керуванням ОСОБА_1 зупинили, оскільки в ньому не працювала фара.

Чи пропонували ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу він-свідок не пам'ятає.

Як видно з постанови накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 06.12.2016, ОСОБА_1 в 00.40 год. 06.12.2016 керував автомобілем в темну пору доби, у якому, в порушення п. 19.1 ПДР, не були ввімкнені фари ближнього світла (а.с. 3).

Дані рапорту працівника поліції (а.с. 4) та протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 10) видно, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння: зіниці очей не реагували на світло, порушення мови, поведінка не відповідала обстановці.

Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння відмовився в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3, що узгоджується з поясненнями останніх (а.с. 2).

За наведеним, в сукупності, суд першої інстанції прийшов до ґрунтовного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

При цьому, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не перебував в стані алкогольного сп'яніння та були відсутні ознаки перебування його в стані наркотичного сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів тощо, не впливають на висновки суду, оскільки відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу токсичних та наркотичних речовин, останнього - тільки у визначеному закладі охорони здоров'я.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи - не встановлено.

Не порушено право ОСОБА_1 і на правову допомогу, оскільки йому роз'яснювалися права, передбачені ст. 268 КУпАП, у тому числі право мати захисника за його вибором, чим він і скористався в суді апеляційної інстанції.

Накладене на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення - відповідає меті адміністративного стягнення та загальним засадам його накладення у відповідності до положень ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 13 січня 2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 10.200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Г.О. Балацька