АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/1278/17Суддя 1 інстанції Биканов І. Р.
Номер провадження 33/774/55/К/17Суддя- доповідач ОСОБА_1.
П О С Т А Н О В А

06 липня 2017 року м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Русакова І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, за участю: захисника ОСОБА_2, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2017р. про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, 1977.05.15 року народження,

громадянку України, не працюючу, яка проживає за адресою:

м.Кривий Ріг, вул.Шевченка, буд.48,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою суда Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_3 визнано винною і на неї накладено адміністративне стягнення за те, що 08 березня 2017р. о 16-45 год., вона керувала транспортним засобом марки «ВАЗ 21063» реєстраційний номер НОМЕР_1, по вул.Прорізній у м.Кривому Розі з явними ознаками алкогольного спяніння (нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота), проте на вимогу працівника поліції, у присутності двох свідків, відмовилася від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного спяніння за допомогою алкотестера «Драгер» та лікарні КПНД, чим порушила пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, та вчинила правопорушення передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, ОСОБА_3 зазначає, що постанова суду є незаконною у звязку з порушенням матеріального та процесуального права, а також недоведеністю її вини.

ОСОБА_3 вказує на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 152908 від 08 березня 2017р., в тій частині, що він складений не уповноваженою особою, а саме протокол був складений працівником поліції, тоді як, згідно з п.2.5 ПДР України, в редакції чинній на момент його складення, право на предявлення вимоги до водія про походження медичного огляду на стан спяніння має працівник міліції.

Крім того, вважає неправильним посилання у протоколі на порушення п. п.2.5 ПДР України, оскільки в Правила дорожнього руху не були внесені відповідні зміни на підставі прийняття Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року, де теж є посилання на уповноважену особу, як на працівника міліції. Зазначені порушення закону, на її думку виключають склад адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник ОСОБА_2, вимоги та доводи апеляційної скарги, підтримала.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції вивчив матеріали справи, вислухав захисника, дослідив доводи апеляційної скарги і дійшов висновків, що апеляційна скарга щодо скасування постанови суду про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає і у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5.Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, є керуванням транспортними засобами особами в стані сп'яніння, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп'яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Суб'єктивна сторона правопорушень, передбачених ч.1ст.130 КУпАП, характеризується наявністю прямого умислу.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 152908 від 08 березня 2017р., відповідно до якого ОСОБА_3 у присутності двох свідків відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу газоаналізатору Драгер (ар.спр.1); висновком КЗ «Криворізького психоневрологічного диспансеру» ДОР від 08.03.2017р., відповідно до якого остання відмовилася від проходження медичної експертизи (ар.спр.2), відеозаписами із бодікамер інспекторів патрульної поліції УПП в м. Кривому Розі, які підтверджують обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (ар.спр.7-9).

Зазначені докази узгоджуються з показаннями свідків інспекторів роти №3 батальйону № 3 УПП в м.Кривиому Розі - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили в судовому засіданні факт зупинення автомобіля під керуванням ОСОБА_3, а також обставини складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1ст.130 КУпАП.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, вважаю, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_3 та наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, обставини якого зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 152908 від 08 березня 2017р.

Доводи захисника щодо незаконності протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 152908 від 08 березня 2017р. з тих підстав що його склала не уповноважена особа працівник поліції, а не працівник міліції, суд апеляційної інстанції вважає надуманими.

Виходячи з приписів п.1 ст.255 КУпАП, посадова особа органів внутрішніх справ (Національної поліції), встановивши факт порушення водієм п.2.5 ПДР України, наділена правом складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП. При цьому, не приведення законодавства України, зокрема змісту п.2.5 ПДР України, у відповідність із Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року, № 580-VIII, на момент вчинення правопорушення не може свідчити про відсутність у поліцейського права на складення протоколу у разі порушення водієм приписів ПДР України, оскільки згідно з п.4 розділу ХІ Перехідних та Прикінцевих положень цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із ним, акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, підстав для скасування рішення суду першої інстанції відносно ОСОБА_3 суд апеляційної інстанції не вбачає.

Згідно ст.294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Так, відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік.

Однак, суд першої інстанції в порушення вимог ст.27 КУпАП при застосуванні стягнення передбаченого санкцією ч.1 ст.130 КУпАП припустився помилки , оскільки призначив ОСОБА_3 штраф у твердій сумі, а не у ставках неоподаткованого мінімуму доходів громадян, установленого законодавством України на момент постановлення рішення, тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.

Відповідно до п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн.

На підставі викладених обставин, постанова судді першої інстанції підлягає зміні в частині накладення адміністративного стягнення, а апеляційна скарга ОСОБА_3 - залишається без задоволення.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову судді Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2017р. відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.130 КУпАП - змінити.

Вважати ОСОБА_3 притягнутою до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1