АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/592/17 Головуючий у І-й інстанції - Митрохін А.А.
Справа № 205/7832/16 -п Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2017 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Мудрецький Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Ленінського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, визний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах, зазначених в оскаржуваній постанові, о 09 годині 07 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на 341 км. а/д Харків Сімферополь, не надав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, чим змусив його різко зменшити швидкість та зупинитись для забезпечення безпеки, що призвело до створення аварійної обстановки, чим порушив п. 16.11 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить визнати пропущений строк апеляційного оскарження поважним і поновити строк апеляційного оскарження постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2016р., змінити постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2016р. в частині зміни заходу стягнення на неповязаного із позбавленням права керувати транспортними засобами.

В обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження вказує, що працівники поліції не розяснили йому його права та обовязки, не повідомили, що адміністративне провадження щодо нього буде розглядатися по суті у Ленінському районному суді м. Дніпропетровська, також повідомили йому невірну інформацію щодо місця розглядання його адміністративного провадження, а саме, що провадження буде розглядатися у Василівському районному суді Запорізької області, за місцем скоєння ним правопорушення, та не надали йому копію протоколу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд при визначенні виду і розміру стягнення не прийняв до уваги характер правопорушення, його спосіб життя і роботи та данні які характеризують його особу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскаржуваної постанови, доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та доводів апеляційної скарги ОСОБА_2, вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

В судове засідання ОСОБА_2 не зявився, про дату, час та місце розгляду подання повідомлений належним чином, тому у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу без його участі.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга ОСОБА_2 подана 09 червня 2017 року з порушенням встановленого ст. 294 КУпАП десятиденного строку на оскарження постанови судді. При цьому, дана справа судом першої інстанції була розглянута за відсутності правопорушника та докази направлення на його адресу копії постанови судді в триденний строк, визначений ст. 285 КУпАП, в матеріалах справи відсутні. Згідно наявної в матеріалах справи письмової розписки копію оскаржуваної постанови апелянт отримав 01.06.2017 року.

З таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про поважність причини пропуску особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та, вважає необхідним задовольнити клопотання, поновивши строк на оскарження постанови та розглянувши подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції не були виконані в повному обсязі.

Висновок місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним, обґрунтованим і підстав ставити під сумнів встановлені обставини по даному провадженню не має.

Разом з цим, оскаржувана постанова підлягає зміні в частині накладеного на ОСОБА_2 виду стягнення, оскільки суд першої інстанції, накладаючи стягнення у виді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів, належним чином не мотивував судове рішення в цій частині та не зазначив на підставі яких даних він дійшов висновку про необхідність накладення на ОСОБА_2 саме такого адміністративного стягнення та не дотримався принципу індивідуалізації.

Згідно з ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Однак, районним судом не було обговорено питання про накладення на апелянта передбаченого законом менш суворого адміністративного стягнення.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, місцевий суд встановив, що у діях ОСОБА_2 вбачає ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, та з урахуванням особи правопорушника, характеру вчиненого правопорушення, ступеню його вини, відсутністю помякшувальних обставин та відсутністю обставин, що обтяжують відповідальність, та вважав за доцільне застосувати до останнього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів, при цьому судом при накладенні адміністративного стягнення не враховані вимоги ст. 33 КУпАП.

Враховуючи викладене, в тому числі встановлені апеляційним судом соціальні звязки та відомості про особу правопорушника, який позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні батьків-пенсіонерів, відсутністю обставин, що обтяжують відповідальність, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість помякшення накладеного на ОСОБА_2 адміністративного стягнення шляхом накладення штрафу.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанова районного суду зміні в частині накладеного виду адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т АН О В И В :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2016 року.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Ленінського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2017 року щодо ОСОБА_2 змінити в частині накладеного виду адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1