Справа № 489/16/17 Головуючий у 1 інстанції: Сивак В.М.
Провадження № 33/783/656/17 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2017 року Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 23 березня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього стягнення у виді 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з правопорушника судовий збір в розмірі 320 грн. грн. в дохід держави.

Згідно з постановою, ОСОБА_2визнано винним у тому, що він 26.12.2016 року біля 22 год. 00 хв., в м. Миколаєві на вул. 28 Армії, керував автомобілем «Хонда Аккорд», р.н. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з рота, тремтіння рук, почервоніння обличчя), від проходження медичного освідування для визначення стану сп'яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись із рішенням судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 23 березня 2017 року та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі ч.1 ст.247, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП.

Свої апеляційні вимоги ОСОБА_2 мотивує тим, що справа відносно нього розглянута за його відсутності, про дату та час розгляду такої він належним чином не повідомлявся.

На його думку, захід адміністративного стягнення обраний йому із порушенням вимог закону, оскільки судом не вказано жодного доводу, на підставі якого він обирає адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом й накладення штрафу, не враховано особи порушника, його майновий стан та пом'якшуючі обставини.

Як зазначає ОСОБА_2, автомобіль, в якому він сидів на місці водія, не рухався, а стояв на обочині, так як водій сидів на задньому сидінні і ключі запалювання були у нього, а працівниками поліції жодного первинного огляду на встановлення алкогольного сп'яніння не проводилося.

Окрім цього, особа, яка подала апеляційну скаргу, звертає увагу на те, що суддею районного суду не були опитані свідки, які знаходилися у автомобілі, на предмет підтвердження або спростування вживання ним алкогольних напоїв, а також факту відсутності перевірки його працівниками поліції за допомогою спеціальних технічних засобів.

Заслухавши ОСОБА_2 на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що така не підлягає до задоволення.

Частиною першою ст.130 КУпАП передбачено відповідальність як за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Перевіривши наявні матеріали справи, на думку апеляційного суду, висновки судді першої інстанції щодо наявності вини ОСОБА_2, яка полягає у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на сукупності зібраних та перевірених судом доказів.

А саме, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 26.12.2016 року серія АП2№007822 (а.с.1), 26.12.2016 року близько 22 год. у м.Миколаєві на вул. 28 Армії, 12а, Інсульського району, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Хонда Аккорд», р.н. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови), від проходження тесту на стан алкогольного сп'яніння за допомогою алкотестера «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, а також від медичного огляду у медичному закладі в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Згідно з поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.7-8), такі були присутніми при тому, як 26.12.2016 року водій ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичній установі у встановленому законом порядку, а також відмовився від підпису будь-яких адмінматеріалів.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п.6 Розділу IX «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно з матеріалами справи, зазначені вимоги закону працівниками поліції виконані і в протоколі про адміністративне правопорушення вказано як ознаки сп'яніння ОСОБА_2 - різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови, та зазначено двох свідків, в присутності яких ОСОБА_2 відмовився проходити огляд.

Твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що він не керував автомобілем, зокрема і у стані алкогольного сп'яніння, не знайшли свого підтвердження, а навпаки спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, складеним працівниками поліції, з якого вбачається, що останній керував транспортним засобом 26.12.2016 року приблизно о 22 год. і рухався по вул. 28 Армії в м. Миколаєві.

Окрім цього, у судовому засіданні ОСОБА_2 зазначив, що у неприязних відносинах з працівниками поліції не перебуває, а відтак підстав для обговорення його останніми немає.

З огляду на наведене, покликання апелянта про порушення працівниками поліції порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння є безпідставними.

Штраф в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів є безальтернативним стягненням, передбаченим санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП.

І хоч суддя районного суду в оскаржуваній постанові не зазначив, поряд з тим в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, вдусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги про порушення суддею вимог закону при обранні адміністративного стягнення не заслуговують на увагу та не підлягають до задоволення.

Ураховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування або зміни постанови судді не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 23 березня 2017 року, якою ОСОБА_2визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області Т.М.Урдюк