АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 213/619/17Суддя 1 інстанції Алексєєв О. В.
Номер провадження 33/774/23/К/17Суддя- доповідач Пістун А. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2017 м. Кривий Ріг

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, не працює, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_2 визнаний винним та на нього накладено адміністративне стягнення за те, що він 12 лютого 2017 року приблизно о 02 годині 05 хвилин в місті Кривий Ріг по вул. Балакіна керував автомобілем ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного чи іншого сп'яніння: стійкий запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова, поведінка, яка не відповідає обстановці. На вимогу пройти повний медичний огляд категорично відмовився, чим ухилився від проходження повного медичного огляду для встановлення стану алкогольного чи іншого сп'яніння у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду від 12 травня 2017 року скасувати, так як в його діях немає складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги ОСОБА_2 зазначає, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою, так як у судді не було ніяких підстав визнавати його винним у вказаному правопорушенні. ОСОБА_2 вказує, що немає жодних доказів по справі, які свідчать про те, що саме він керував автомобілем, а інспектори поліції бачили його сидячим за кермом, але він ним не керував, просто сидів у машині і завів мотор, щоб погрітися. Також апелянт зазначає, що не є власником автомобіля, немає довіреності на його управління, за кермом був його друг ОСОБА_3 та дані обставини підтвердив у суді.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши думку ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, які підтверджуються належними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які були залучені в якості понятих при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, з яких вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_2 відмовився на вимогу працівників поліції від проходження огляду на місці та медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп'яніння, що повною мірою підтверджують правильність викладення фактичних обставин подій в оскаржуваній постанові, крім того водій ОСОБА_2 не заперечував, що знаходився в стані алкогольного сп'яніння.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає і у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності поза розумним сумнівом, об'єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у ОСОБА_2, ознаки алкогольного сп'яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього, уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Доводи ОСОБА_2 стосовно того, що він не керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, а просто сидів у машині, суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах провадження доказами, зокрема аналізуючи пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_3, вважаю що ці пояснення не дають можливості встановити керував чи не керував ОСОБА_2 автомобілем. З рапорту інспектора ПП КВП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Самчук О.В. від 12.02.2017 року, вбачається, що 12.02.2017 року приблизно о 02 годині 05 хвилин в місті Кривий Ріг по вул. Балакіна був помічений автомобіль ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1, який не увімкнувши ближнього або дальнього світла фар темної пори доби, від'їжджав від клубу «Святошин». Помітивши патрульний автомобіль водій автомобіля ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснив поворот ліворуч на вул. Корнійчука та, виїхавши на узбіччя, загальмував. На вимогу пред'явити документи водій відмовився, пояснив що вони в нього вдома. При спілкуванні від водія був чутний різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, невиразна мова, поведінка, що не відповідає обстановці. Водію було запропоновано проїхати в Криворізький ПНД і пройти повний медичний огляд у встановленому законом порядку. Прибувши до Криворізького ПНД та встановивши особу водія, а саме ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, водій пояснив, що випивав в барі та не буде проходити повний медичний огляд. Були запрошені свідки, в їх присутності водій відмовився.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв'язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є неприйнятними.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив поза розумним сумнівом та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та направлення провадження на новий розгляд, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.О. Пістун