АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/330/17 Головуючий у І-й інстанції - Клименко І.В.
Справа № 182/6292/16-п Суддя-доповідач - Мудрецький Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2017 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Мудрецький Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 275,60 грн.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 24.10.2016 року о 16 годині 45 хвилин водій ОСОБА_2 керував автомобілем марки «Вольво S-60», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Патріотів України у м. Нікополь, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 а ПДР України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати її та закрити справу.

В обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що при розгляді адміністративної справи не був присутній, копію оскаржуваної постанови отримав 25.11.2016 року та звернувся 02.12.2016 року з апеляційною скаргою до Апеляційного суду Дніпропетровської області. Копію постанови апеляційної інстанції від 19.12.2016 року про повернення апеляційної скарги отримав поштою 09.03.2017 року. Вважає, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції є поважними.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в реалізації своїх прав, передбачених ч. 1 ст. 268 КУпАП, був обмежений, оскільки справа слухалась без його участі. В судовому засіданні не було встановлено хто дійсно керував автомобілем, рухався він чи стояв на вул. Патріотів України, коли під'їхав патруль поліції. В судовому засіданні не був допитаний ОСОБА_4, який керував автомобілем. Вказує, що з приводу неправомірних дій поліцейського ОСОБА_3 він звернувся зі скаргою до Нікопольської міжрайонної прокуратури. Зазначає, що стояв біля автомобіля, коли під'їхав автомобіль ДАІ, та поліцейський ОСОБА_3, застосувавши фізичну силу, наслідком чого отримав травму лівого плеча, змусив сісти до патрульної машини та відвіз в травмпункт для проведення медичного огляду на предмет алкогольного сп'яніння, при цьому автомобіль залишився відчиненим, оскільки водій ОСОБА_5 забрав ключі від автомобіля з собою.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтримав подане клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та вимоги апеляційної скарги, у зв'язку з чим просив поновити строк на подання апеляційної скарги, прийняти її до розгляду та закрити провадження у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга ОСОБА_2 подана 14 березня 2017 року з порушенням встановленого ст. 294 КУпАП десятиденного строку на оскарження постанови судді. При цьому, при розгляді адміністративної справи не був присутній, копію оскаржуваної постанови отримав 25.11.2016 року та звернувся 02.12.2016 року з апеляційною скаргою до Апеляційного суду Дніпропетровської області. Відповідно до постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.12.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 повернуто особі, яка її подала, копію якої апелянт отримав поштою 09.03.2017 року.

З таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та, вважає необхідним задовольнити клопотання, поновивши строк на оскарження постанови та розглянувши подану апеляційну скаргу по суті.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 502113 від 24 жовтня 2016 року; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за № 679 від 24.10.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп'яніння; записом відеореєстратора, рапортом поліцейського Нікопольського ВП ОСОБА_6, де викладені обставини скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, відповідно до яких водій ОСОБА_2 в їх присутності відмовився від підпису протоколу та відмовився надавати письмові пояснення.

Підтвердженням об'єктивної сторони скоєного ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Об'єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин не вбачається.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Посилання ОСОБА_2 на незаконність дій працівників поліції в частині застосування до нього фізичної сили, не може бути взято до уваги, оскільки такі дії можуть бути предметом скарги. Будь-якого документу, який би підтверджував незаконність дій співробітників патрульної поліції апелянтом не надано. Оскільки в вину ОСОБА_2 ставиться саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, доводи апеляційної скарги не свідчать про невинуватість особи у адміністративному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з показів ОСОБА_6, який на момент складання оскаржуваної постанови працював поліцейським Нікопольського ВП, та безпосередньо був опитаний в суді апеляційної інстанції, він підтвердив відомості, викладені в оскаржуваній постанові та в рапорті, та додатково пояснив, що 24.10.2017 року за кермом автомобіля марки «Вольво S-60», державний номерний знак НОМЕР_1, був ОСОБА_2 Поруч на пасажирському сидінні був чоловік. Дані про його особу не встановлювались, однак назвався його братом.

Що стосується до показань ОСОБА_4, який був також безпосередньо допитаний судом, який пояснив, керував автомобілем марки «Вольво S-60», державний номерний знак НОМЕР_1, зупинившись відійшов на хвилин 20, а коли повернувся, то нікого вже не було. Суд критичного ставиться до цих показів, оскільки з запису відеореєстратора, наданого в судовому засіданні ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_2 дійсно керував автомобілем марки «Вольво S-60», державний номерний знак НОМЕР_1, та його було зупинено поліцейськими під час руху.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є необґрунтованими, у зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2017 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2016 року, якою ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області Р.В.Мудрецький