АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 квітня 2016 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду м. Києва Васильєва М.А.,

за участю

потерпілих ОСОБА_1

ОСОБА_2

захисника БогатиренкаО.І.

особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 5 вересня 2016 року, якою

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець смт. Ямпіль, Ямпільського р-ну, Вінницької обл., який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 275 грн. 60 коп.,

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_4 1 серпня 2016 року о 03.11 год. по вул. Якубовського, 9 в м. Києві керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, нечітка мова, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Крім того, ОСОБА_4 1 серпня 2016 року о 03.11 год. по вул. Якубовського, 9, в м. Києві, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на автомобіль «Форд» державний номерний знак НОМЕР_2, який здійснив наїзд на автомобіль НОМЕР_3 та автомобіль «Рено» державний номерний знак НОМЕР_4, який в свою чергу здійснив наїзд на автомобіль НОМЕР_5, який здійснив наїзд на автомобіль НОМЕР_6, що призвело до пошкодження 6 транспортних засобів. В діях водія ОСОБА_4 вбачається порушення п.п. 2.5, 12.1, 12.3 ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції частково скасувати в частині визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрити в цій частині у зв'язку з відсутністю в його діях даного складу адміністративного правопорушення, а за ст. 124 КУпАП призначити адміністративне стягнення в межах санкції статті, змінивши суму сплати судового збору на користь держави відповідно до призначеного адмінстягнення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, ОСОБА_4 зазначає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з'ясування обставин, які мають значення для справи.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, апелянт вказує, що при винесенні постанови суддя не прийняв до уваги пояснення апелянта, а саме, те, що вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнав в повному обсязі, так як заснув за кермом та не впорався з керуванням.

Щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у його вчиненні винним себе не вважає, оскільки жодних алкогольних напоїв, наркотичних, психотропних засобів чи сильнодіючих медикаментозних препаратів не вживав., від огляду на стан сп'яніння на «Драгері» він дійсно відмовився, але до лікаря-нарколога йому не пропонували їхати. Під час ДТП він сильно вдарився грудною кліткою об кермо власного автомобіля та головою розбив скло автомобіля, у зв'язку з чим частково втратив контроль. Працівники поліції, які прибули на місце ДТП, надавали першу медичну допомогу. Що стосується млявої мови - все свідоме життя розмовляє таким чином.

Апелянт звертає увагу на те, що керування транспортним засобом є єдиним можливим заробітком та, зважаючи на складну на даний час в Україні політичну та економічну ситуацію, позбавлення права керування транспортними засобами не дасть можливості утримувати сім'ю.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_4 та позицію його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, допитавши потерпілих та свідків, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані не в повній мірі.

Згідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст.. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_4 у порушенні ним пп. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України є обґрунтованим та підтверджуються наявними у справі доказами: схемою місця ДТП, письмовими поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди та не оспорюється і в апеляційній скарзі.

Разом з тим, що стосується обставин вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то вважаю, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджені зазначені обставини, що призвело до прийняття помилкового рішення.

Так, під час апеляційного розгляду ОСОБА_4 пояснив, що він дійсно 1 серпня вночі керував автомобілем НОМЕР_1. Перебував тривалий час за кермом. При під'їзді до дому він заснув за кермом, внаслідок чого автомобіль зіткнувся з припаркованими на проїзній частині дороги автомобілями. Внаслідок зіткнення він сильно вдарився грудною клітиною об кермо, а головою вдарився об лобове скло, внаслідок чого останнє тріснуло. Приїхали декілька машин поліції. Хтось з працівників поліції надав йому першу медичну допомогу, оскільки він не хотів, щоб викликали «швидку», бо хотів бути присутнім під час оформлення ДТП. Внаслідок удару головою він почував себе погано, голова була розбита та боліла грудна клітка. Пройти огляд на стан сп'яніння на алкотесті «Драгер» йому пропонували, але він відмовився, а в подальшому до лікаря для огляду їхати йому не пропонували.

Потерпілий ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції пояснив, що він нічого не знає з приводу обставин ДТП та після. Зранку побачив пошкоджений свій автомобіль Рено державний номерний знак НОМЕР_7, який був припаркований біля будинку на вулиці.

Потерпілий ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції пояснив, що 1 серпня 2016 року серед ночі його розбудив батько, повідомивши, що під будинком аварія. Оскільки у нього під будинком був припаркований автомобіль, він пішов на вулицю, де побачив, що сталося ДТП, внаслідок чого був пошкоджений його автомобіль. Там же побачив раніше незнайомого ОСОБА_4 Він підійшов до ОСОБА_4, почав кричати на останнього. Йому здалося, що ОСОБА_4 був, ніби, в неадекваті, як п'яний. Травм на ОСОБА_4 не бачив, бо не звертав на це увагу. Він бачив, що автомобіль, яким керував ОСОБА_4, був з правостороннім керуванням, пошкоджений, але весь автомобіль він не оглядав. Внаслідок чого був такий стан у ОСОБА_4, чи внаслідок ДТП, чи внаслідок того, що він міг бути п'яний, пояснити не може. Чи викликалась ОСОБА_4 «Швидка допомога» чи ні, не знає. В його присутності ОСОБА_4 не пропонували пройти огляд на стан сп'яніння. Тільки зі слів поліцейського йому відомо, що ОСОБА_4, нібито, відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння. Який огляд йому пропонувався, він (ОСОБА_1) не знає.

Свідок ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції пояснив, що приблизно о 3 год. йшов до дому. Біля будинку побачив аварію, поліцію, багато людей. Там же був цивільний чоловік його сестри, який розповів, що, почувши звук зіткнення, вийшов на вулицю. ОСОБА_4 він (ОСОБА_6) побачив в метрах 10. Він сидів на клумбі з розсіченою головою, з правої сторони лобна частина. ОСОБА_4 розмовляв погано. Чи надавалась ОСОБА_4 медична допомога, в т.ч. і поліцейськими, не знає. Чи був ОСОБА_4 в стані алкогольного сп'яніння, він (ОСОБА_6) не знає, але від ОСОБА_4 був слабкий запах, можливо, одеколону. Він (ОСОБА_6) запропонував сам себе свідком. Враховуючи стан ОСОБА_4, він зробив висновок, що ОСОБА_4 п'яний, та запропонував, щоб ОСОБА_4 подихав в трубку. На це працівник поліції сказав, що ОСОБА_4 відмовиться, на що він (ОСОБА_6) сказав, що він і буде свідком цього. Поліцейський спитав у ОСОБА_4, чи буде він дихати в трубку, на що ОСОБА_4 сказав, що ні. Поліцейський при цьому йому (ОСОБА_6) сказав, що ось бачите, відмовився. Він (ОСОБА_6) ці обставини і підтвердив. В його присутності ОСОБА_4 не пропонували їхати до лікаря-нарколога, а тому не було такого, щоб ОСОБА_4 відмовився від огляду лікаря-нарколога.

Свідок ОСОБА_7 - працівник поліції під час апеляційного розгляду пояснив, що влітку, 1 серпня 2016 року, приблизно о3 год., вони за викликом приїхали на місце ДТП. Він (ОСОБА_7) склав схему ДТП, яку підписав ОСОБА_4, пояснивши, що додати йому нічого. Під час огляду автомобіля, яким керував ОСОБА_4., були встановлені пошкодження передньої частини автомобіля. Чи було пошкоджене лобове скло, не пам'ятає. ОСОБА_4 поводив себе неагресивно, у нього була нечітка мова, різкий запах алкоголю. Чи були тілесні ушкодження у ОСОБА_4, не пам'ятає, але медична допомога в його присутності ОСОБА_4 не надавалася. Він не пропонував ОСОБА_4 пройти огляд на стан сп'яніння і не може вказати, чи пропонувала його колега ОСОБА_4 пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою алкотестеру «Драгер» та/чи у лікаря, оскільки він займався оформленням матеріалів по ДТП.

Свідок ОСОБА_8 - працівник поліції, під час апеляційного розгляду пояснила, що в серпні 2016 року, перебуваючи на патрулюванні в складі екіпажу з ОСОБА_7, отримали виклик про ДТП. Під'їхавши до місця ДТП, побачила, що автомобіль «Ніссан» в'їхав в припарковані автомобілі. Там же були і інші екіпажі., ще декілька людей. Там був і ОСОБА_4, у якого були невеликі подряпини, можливо, кров на руках. Чи викликалась кимось КМШД, не пам'ятає. Зовнішньо у ОСОБА_4 виявлені різкий запах алкоголю, нерозбірлива мова, тремтіння рук. Чи пов'язаний його стан, а саме: нерозбірлива мова, тремтіння рук, з ДТП, пояснити не може. Чи були у нього ще будь-які пошкодження внаслідок ДТП, пояснити не може. Які були пошкодження автомобілів, не знає, бо питанням оформлення ДТП займався її колега. ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння на «Драгері» та медосвідування у лікаря. Чому свідки не підтверджують, що ОСОБА_4 пропонувалося пройти огляд на стан сп'яніння у лікаря, пояснити не може.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, приходжу до наступного.

Відповідно до п. 3 Розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735, ознаками алкогольного сп'яніння є:

- запах алкоголю з порожнини рота;

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці.

Проте, жодна з ознак алкогольного сп'яніння не знайшла свого беззаперечного підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи і не оспорювалося в суді апеляційної інстанції свідками, ОСОБА_4 внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження, а тому свідки не можуть стверджувати, внаслідок чого у ОСОБА_4 був такий стан та млява мова. Разом з тим, під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_4 розмовляє тихо, нечітко вимовляючи слова.

Статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами П та Ш вищевказаної Інструкції передбачені порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп'яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду.

При цьому згідно до положень ч. 3 ст. 266 КУпАП та п. 7 Розділу 1 вищевказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення

Проте, як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги поліцейськими не дотримані.

Належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_4 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння в закладах охорони здоров'я, матеріали справи не містять, як і не встановлені під час апеляційного розгляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, про порушення працівниками поліції процедури проведення огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 № 488490 та постанові суду, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_4 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду - скасуванню в частині визнання винуватим ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В частині визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, постанова суду є законною та обґрунтованою, проте, враховуючи, що судом першої інстанції за ст. 124 КУпАП окремо стягнення не було накладено, а на час розгляду справи в суді спливли строки, передбачені ст. 38 КУпАП, тобто, з часу дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 1 серпня 2016 року, пройшло більше, ніж 3 місяці, відповідно до положень п. 7 ст. 247 КУпАП суд апеляційної інстанції позбавлений можливості накласти адміністративне стягнення на ОСОБА_4 за вчинене правопорушення, а тому провадження у справі щодо ОСОБА_4 за ст.124 КУпАП підлягає закриттю у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 5 вересня 2016 року щодо ОСОБА_5 в частині визнання винуватим ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. , з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, - скасувати із закриттям провадження у справі в цій частині на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі серії АП2 № 488490..

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 5 вересня 2016 року щодо ОСОБА_5 за ст. 124 КУпАП змінити:

Вважати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та провадження у справі закрити НА ПІДСТАВІ П. 7 СТ. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва М.А. Васильєва