АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду м. Києва Васильєва М.А.,

за участю

захисника ОСОБА_1 .

особи, яка притягнута до адміністративної

відповідальності ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року, якою

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець Аджарії, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. на користь держави з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 320 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що він 20 листопада 2016 року о 01.15 год. керував автомобілем марки «Мерседес Бенц Е 200» по вул.. Тарасівській, 4, в м. Києві, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на виявлення стану алкогольного сп'яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер» в присутності двох свідків.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, яка одночасно містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В апеляційній скарзі просить визначити причину пропуску строку на апеляційне оскарження поважною, прийняти апеляційну скаргу до розгляду, постанову суду першої інстанції скасувати.

Щодо поновлення строку, то причину пропуску обґрунтовує тим, що копію оскаржуваної постанови отримав тільки 18 січня 2017 року, що підтверджується «Відстеженнями поштових відправлень».

Вимоги апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції порушив норми закону, не повідомивши належним чином про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки жодних повісток на адресу фактичного місця проживання не надходило.

Крім того, апелянт не заперечує, що перебував в стані алкогольного сп'яніння, але не керував автомобілем, а лише очікував приїзду драйвера, так як вживав алкогольні напої в ресторані "Бардак".

Також, як вбачається зі змісту апеляційної скарги, позаду автомобіля апелянта було припарковане інше авто, яке мало увімкнені сигнали аварійної зупинки. Проїжджаючи поруч, інспектори патрульної поліції вважали, що скоєно ДТП, та тому звернулись до нього та водія ОСОБА_5

Окрім того, суд першої інстанції не допитував свідків даної пригоди, а, керуючись тільки проколом про адміністративне правопорушення, прийняв рішення виключно з формальних підстав.

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта, допитавши свідків, переглянувши відеозапис, наданий Управлінням патрульної поліції у м. Києві, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Так, згідно з положеннями ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Крім того, відповідно до ст.. 268 КУпАП, під час відсутності особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце й час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 277-2 КУпАП про розгляд справи особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомляється повісткою, яка вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Разом з тим, вказані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді даної справи не в повному обсязі дотримані, оскільки з матеріалів справи вбачається, що письмові повідомлення про виклик ОСОБА_2 повернулися до районного суду у зв'язку з закінченням встановленого строку зберігання (ас. 9-12).

За наявності таких обставин ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи.

Крім того, відповідно до вимог ст.. 285 КУпАП постанова суду оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Проте, матеріали справи містять лист про направлення копії постанови ОСОБА_2 (ас. 16), який відправлений тільки 12 січня 2017 року, тобто, поза межами строку на апеляційне оскарження постанови суду, а отримана копія постанови апелянтом 18 січня 2017 року (ас. 16-23).

Апеляційна скарга поштовим відправленням направлена 27 січня 2017 року (ас. 24)

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що ОСОБА_2 пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин, а тому вважаю можливим його поновити.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо обставин справи, приходжу до висновку, що вони є обґрунтованими, за таких обставин.

Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції ці вимоги закону не дотримані.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 044114, він складений 20 листопада 2016 року о 02.13 год. про те, що 20 листопада 2016 року о 01.15 год. за адресою м. Київ, вул.. Тарасівська, 4, водій ОСОБА_2 керував автомобілем «Мерседес» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.9 (а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 2).

Опитаний в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що він дійсно був в стані алкогольного сп'яніння після зустрічі в кафе, перебував в автомобілі, в якому працював двигун, але нікуди не рухався, автомобілем не керував, а чекав на викликаного драйвера.

Зазначені в пояснення ОСОБА_2 обставини підтверджуються поясненнями під час апеляційного розгляду свідка ОСОБА_6, який працює водієм в таксі «Уклон», та зазначив про те, що був викликаний, як драйвер. Коли приїхав на місце виклику, побачив працівників поліції, які спілкувалися з водієм, який його викликав. Також побачив, що два автомобіля щільно стояли один біля одного. Причини, чому підійшли працівники поліції до водія, не знав.

Опитана під час апеляційного розгляду працівник поліції ОСОБА_7, пояснила, що вони були на нічному патрулюванні. Звернули увагу на автомобіль, який був дуже близько припаркований до іншого автомобіля. Вони з напарником підійшли до автомобіля, оскільки думали, що сталося ДТП. В одному з автомобілів, де сидів ОСОБА_2, працював двигун. Вони викликали водія іншого автомобіля, а щодо ОСОБА_2 склали протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв'язку з тим, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. Огляд був проведений із застосуванням «Драгеру». Дійсно, ОСОБА_3 говорив, що не керував транспортним засобом, а грівся, очікуючи драйвера. Потім під'їхав чоловік, який підтвердив, що його викликали, як драйвера. Даний чоловік перебуває в залі суду. Щоб ОСОБА_2 керував транспортним засобом, такого не було, але був ввімкнений двигун автомобіля, що розцінюється, як керуванням автомобілем.

З відеозапису подій 20 листопад 2016 року вбачається, що ОСОБА_2 не заперечував, що перебував в стані алкогольного сп'яніння, але очікував на драйвера, перебуваючи в автомобілі та гріючись там.

Крім того, апелянтом суду надана роздруківка з мобільного телефону, яким користується ОСОБА_2, з якого вбачається, що 19 листопада 2016 року о 22:11:51, о 22:33:04 та 20 листопада 2016 року о 00:43:26 здійснені вихідні та вхідні телефонні дзвінки на номер телефону таксі «Уклон».

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини

проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року (із змінами), керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_2, хоча й перебував в стані алкогольного сп'яніння, проте транспортним засобом не керував, а перебував в автомобілі, очікуючи на драйвера.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 № 044114 та постанові суду, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_8 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року, якою ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 320 грн., - скасувати, провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

м. Києва М.А. Васильєва