Справа № 466/758/17 Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л.
Провадження № 33/783/604/17 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2017 року апеляційний суд Львівської області у складі: судді апеляційного суду Гончарук Л.Я., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1-В.П., розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1-В.П. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 09 березня 2017 року, -

встановив:

постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 09 березня 2017 року ОСОБА_1 Ігоря-Віктора Павловича, 04.03.1968р.н., визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу - 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 10200 (десять тисяч двісті) гривень в доход держави та позбавлено його права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 І-В.П. судовий збір в дохід держави у розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

Згідно постанови, 24.01.2017 року о 00:08 год. гр. ОСОБА_1-В.П. у м. Львові по вул. Б.Хмельницького, 245 керував автомобілем CITROEN BERLINGO д.н.з. ВС8779EB з ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Такими діями ОСОБА_1 І-В.П. порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1-В.П. подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Львова від 09 березня 2017 року, оскільки постанову апеляційного суду Львівської області від 7.04.2017 р. про повернення апеляційної скарги його представнику ОСОБА_2 ним отримано лише 29.04.2017 р., в апеляційній скарзі просить оскаржувану постанову скасувати, прийняти нову постанову, якою звільнити ОСОБА_1-В.П. від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу ТзОВ «Ластівка» відповідно до ст.. 21 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що оскаржувана постанова ухвалена судом першої інстанції з неповним з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, а також судом першої інстанції порушено норми матеріального права (не застосовано таких), якими регулюються виниклі спірні правовідносини, а відтак, є незаконною та підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про звільнення мене від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу ТзОВ «Ластівка» відповідно до ст. 21 КУпАП виходячи з наступного.

Наголошує, що відповідно до клопотання заявленого ним в суді першої інстанції, трудовий колектив ТзОВ «Ластівка» характеризує його, як сумлінного працівника та просить звільнити від адміністративної відповідальності із передачею матеріалів на їх розгляд.

Підкреслює, що відхилення вищезгаданого клопотання здійснене судом першої інстанції у зв'язку із невідповідністю тяжкості правопорушення умовам звільнення від адміністративної відповідальності відповідно до ст. 21 КУпАП не відповідає обставинам справи. Підставою для відхилення клопотання став відеозапис наданий Управлінням патрульної поліції як доказ. На відеозаписі, наданому Управлінням патрульної поліції м. Львова, оглянутому судом зафіксовані інші адміністративні правопорушення, для фіксування яких працівники патрульної поліції мали б скласти окремі протоколи.

Звертає увагу суду на те, що він, ОСОБА_1-В.П. крім всього іншого виконує функцію доставки товару на ТзОВ «Ластівка», а тому позбавлення права керувати транспортним засобом в подальшому призведе до його звільнення, що позначиться на добробуті його родини, а зважаючи на вік та складну економічну ситуацію, йому буде важко працевлаштуватися.

Вважає, що у трудового колективу ТзОВ «Ластівка» буде достатньо заходів громадського впливу на нього для запобігання повторного правопорушення в майбутньому.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що співробітниками поліції при оформленні результату огляду водія на предмет алкогольного спяніння були допущені порушення. Пунктом 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженою Міністерством внутрішніх справ 09.11.2015 року за № 1452/735 передбачено виключний порядок проведення огляду водіїв на стан спяніння. Зокрема передбачено проведення огляду поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби) або лікарем у закладі охорони здоров'я. Однак, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 24.01.2017 огляд на стан алкогольного спяніння був проведений не на місці зупинки транспортного засобу за адресою м. Львів вул. Б. Хмельницького 245, а за адресою м. Львів вул. Ак. Кучера, 5.

До початку розгляду справи в апеляційному суді ОСОБА_1-В.П. подав клопотання в якому просить оскаржувану постанову скасувати, прийняти нову постанову, якою звільнити ОСОБА_1-В.П. від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу ТзОВ «Ластівка» відповідно до ст. 21 КУпАП.

В судовому засідання в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1-В.П. відмовився давати пояснення.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови, а апеляційну скаргу залишити без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

На переконання апеляційного суду даної вимоги закону суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1В.П. дотримався.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1-В.П. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у звязку із порушенням ним п.п. 2.5 ПДР України, а саме у тому, що він, 24.01.2017 року о 00:08 год. гр. ОСОБА_1-В.П. у м. Львові по вул. Б.Хмельницького, 245 керував автомобілем CITROEN BERLINGO д.н.з. ВС8779EB з ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, детально дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1-В.П. складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та наклав стягнення в межах вказаної статті. При цьому такий висновок суду першої інстанції підтверджується наявними у справі доказами, а саме: даними протоколу серії БР № 258539 від 24.01.2017 р., згідно якого ОСОБА_1-В.П. відмовився від проходження огляду на стан спяніння на місці та в медичному закладі (а.с.1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с. 3,4), рапортом інспектора поліції ОСОБА_5 від 24.01.2017 р., згідно якого ОСОБА_1-В.П., зупинився на лівій смузі руху чим перекрив рух іншим учасникам дорожнього руху, побачивши екіпаж поліції сів в автомобіль та продовжив рух, був зупинений працівниками поліції, йому було запропоновано надати відповідні документи, було чути запах алкоголю з порожнини рота, однак ОСОБА_1-В.П. відмовився надати документи та сів в автомобіль, почав втікати в сторону вул. Липинського, в результаті був затриманий, доставлений у Шевченківський ВП м. Львова для складення відносно нього адміністративних матеріалів.

Стосовно доводів особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності про можливість передачі матеріалів справи про адміністративне правопорушення на розгляд трудового колективу в порядку ст. 21 КУпАП, то на переконання апеляційного суду, дане клопотання до задоволення не підлягає зважаючи на особу правопорушника, який залишив місце зупинки, не виконував вимог працівників поліції про зупинку, намагався втекти, неодноразово порушуючи ПДР.

На переконання суду апеляційної інстанції, покликання апелянта в апеляційній скарзі про те, що протокол повинен був бути складений на місці зупинки є безпідставними, оскільки останній місце зупинки залишив, намагався втекти від працівників поліції, неодноразово при цьому порушуючи правила дорожнього руху.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права судом першої інстанції не встановлено, тому, постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_1-В.П. постановою апеляційного суду Львівської області від 07.04.2017 р. було повернуто апелянту, апеляційний суд вважає за необхідне поновити термін на апеляційне оскарження постанови.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Поновити строк на апеляційне оскарження ОСОБА_1-В.П. постанови судді Шевченківського районного суду м. Львова від 09 березня 2017 року.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1-В.П. залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 09 березня 2017 року щодо ОСОБА_1 Ігоря-Віктора Павловича залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Гончарук Л.Я.