Номер провадження: 33/785/880/17
Номер справи місцевого суду: 521/6496/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Джулай О. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області

в складі: головуючий суддя Джулай О.Б.,

за участю захисника ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2, в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Малиновського районного суду міста Одеси, від 10 травня 2017 року,

встановив:

зазначеною постановою закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП.

Як вбачається з оскарженої постанови, 23.03.2017 року відносно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого 23.02.2016 року останній, будучи заступником голови Київського районного суду м. Одеси, відмовив в наданні інформації на запит ОСОБА_5, від 17.02.2016 року, посилаючись на перелік відомостей, що становлять службову інформацію та які можуть міститись в документах з організації діяльності суду, затверджений наказом голови суду, від 11.01.2013 року, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.212-3 КУпАП.

Згідно з вказаною постановою, на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення у суді, строки передбачені ст. 38 КУпАП сплили, вказана обставина, на думку судді, є перешкодою для розгляду питання про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності.

За таких обставин суддя, керуючись положеннями п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, закрив провадження по адміністративній справі.

Захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій стверджує, що оскаржена постанова є незаконною, оскільки судом були неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, судове засідання проведено без повідомлення та участі особи що притягується до відповідальності, під час розгляду справи не досліджувалися докази та не зясовувалися обставини справи.

В звязку з викладеним захисник просить скасувати оскаржену постанову Малиновського районного суду міста ОСОБА_6, від 10 травня 2017 року та закрити провадження по справі з підстав відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_2 діючи в інтересах ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу.

Прокурор, належним чином повідомлений, в судові засідання 06.06.2017 року, 09.06.2017 року, 12.06.2017 року та 13.06.2017 року не зявився, про причини неявки не повідомив, що стало підставою для розгляду апеляційної скарги за його відсутності.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши захисника ОСОБА_2 апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_4 та його захисник участі не приймали.

Суд в постанові не зазначив, що ОСОБА_4 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, хоча відповідно до змісту вимог ст.277-2 КУпАП, належним повідомленням про розгляд справи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є судова повістка, яка має бути вручена особі під розписку.

В матеріалах справи відсутні дані про направлення ОСОБА_4 судової повістки про виклик в судове засідання, також, відповідно, про отримання ОСОБА_4 та його захисником такої повістки.

Викладені обставини свідчать про те, що суд першої інстанції порушив вимоги ст.277-2 КУпАП.

За таких обставин ОСОБА_4 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені ст.268 КУпАП права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема права давати пояснення, надавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо. Це є порушенням не тільки процесуального закону, а й вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, що випливає із практики Європейського Суду з прав людини ( Рішення у справах «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03),«Гурепка проти України» від 08 липня2010 року (заява № 38789/04) «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року (заява №16347/02) та ін.) Зокрема, у справі «Гурепка проти України», заявник за аналогічних обставин стверджував, що його було позбавлено можливості особисто брати участь у розгляді своєї справи. Суд у цій справі нагадував, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Суд визнав що у провадженнях в адміністративній справі щодо заявника не забезпечувалися важливі процедурні гарантії і що, враховуючи обставини справи, ці процедурні недоліки були достатньо серйозними, аби ставити під сумнів справедливість провадження, та констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Аналогічним чином суд першої інстанції не забезпечив можливості реалізації процесуальних прав потерпілим ОСОБА_5

Враховуючи викладене, постанова судді суду першої інстанції від 10 травня 2017 року підлягає безумовному скасуванню.

Крім того, суддя, закриваючи провадження у справі відносно ОСОБА_4 з підстав, передбачених п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, без визначення винності чи невинності останнього у діянні, в якому він обвинувачується спрощено підійшов до судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, проігнорував права ОСОБА_3, та потерпілого, що є грубим порушенням закону.

Тому, під час розгляду справи суддею не були зясовані усі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту особи що притягується до відповідальності та потерпілого. Зміст постанови судді не відповідає вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, не наведені докази, і відсутній висновок про вчинення чи невчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, та не зазначені мотиви відхилення його доводів та доводів його захисника.

Апеляційний суд приходить до висновку про те, що, якщо на момент розгляду справи в суді закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд, в разі заперечення особою своєї вини, повинен дослідити всі обставини справи, встановити, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного правопорушення, чи належить особа до субєктів цього правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, і лише після цього закрити провадження у справі.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що закриття провадження в звязку з тим, що на момент його розгляду судом першої інстанції, закінчились строки накладення адміністративного стягнення, не відповідає вимогам закону та порушує інтереси, як особи, що притягується до адміністративної відповідальності, так і потерпілої особи.

Між тим, згідно положень п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження по адміністративній справі не може бути розпочато, при закінченні строків, передбачених ст. 38 КУпАП, згідно з якою в справах, про адміністративні правопорушення, підвідомчих суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

При цьому, слід зазначити, що згідно з приписами ст.251, ст.254 та ст.257 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, що передбачене ч.2 ст.212-3 КУпАП, є не тільки доказом, але й документом на підставі якого починається провадження у справі про адміністративне правопорушення і суд її розглядає, тобто є підставою для притягнення особи до відповідальності.

Як вбачається з протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, адміністративне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4, було вчинено 23.02.2016 року.

Про факт вчинення винного діяння, у вигляді ненадання заявнику відповідної інформації в.о. головою Київського районного суду ОСОБА_4, Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини стало відомо із заяви ОСОБА_5 ще 12.03.2016 року.

Але протокол відносно ОСОБА_4 складений уповноваженою особою Секретаріату тільки 23.03.2017 року, тобто задовго після закінчення, передбачених ст.38 КУпАП строків.

Складення протоколу про адміністративне правопорушення, всупереч п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, вказує на його недопустимість як доказу у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4, та на незаконність його, як підстави для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному

дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, враховуючи, що згідно з матеріалами справи, 23.03.2017 року відносно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого 23.02.2016 року ОСОБА_4, будучи заступником голови Київського районного суду м. Одеси, відмовив в наданні інформації на запит ОСОБА_5, від 17.02.2016 року, апеляційний суд приходить до висновку про те, що адміністративне провадження стосовно ОСОБА_4 взагалі не могло бути розпочате в звязку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення вже на момент складання протоколу.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що не зясованими залишились питання, щодо наявності події правопорушення та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_4, що дає апеляційному суду підстави дійти до висновку про відсутність події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_4

Крім того, відповідно до протоколу складеного відносно ОСОБА_7, останньому ставиться у провину «необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом»,.

За даною нормою ч.2 ст.212-3 КУпАП відповідальність настає тільки у випадку заборони будь-яким документальним актом (рішенням, розпорядженням, наказом тощо) обмежувати доступ до публічної інформації, або відносити її до інформації з обмеженим доступом.

Наявні в матеріалах справи Накази голови Київського районного суду м.Одеси № 2/1-а від 11.01.2013 року, №2-а, №3-зп від 04.01.2016 року, та «Переліки відомостей що становлять службову інформацію і можуть міститися в документах з організації діяльності Київського районного суду м.Одеси», що ними затверджені, свідчать про віднесення інформації що витребувалася ОСОБА_5 до службової інформації зазначеного суду.

Зазначені «переліки відомостей що становлять службову інформацію і можуть міститися в документах з організації діяльності Київського районного суду м.Одеси», відповідають «Типовому переліку відомостей, що становлять службову інформацію, та які можуть міститися в документах з організації діяльності місцевих та апеляційних судів», затвердженого Наказом Державної судової адміністрації № 138, від 23 жовтня 2012 р., та «Iнструкцiї про порядок облiку, зберiгання i використання документiв, справ, видань та iнших матерiальних носiїв iнформацiї, якi мiстять конфiденцiйну iнформацiю, що є власнiстю держави», затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 1893 вiд 27 листопада 1998 р.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що дії ОСОБА_4, при викладених обставинах, відповідали вимогам діючого законодавства, що також вказує на відсутність в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 38, 247, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову судді Малиновського районного суду міста Одеси, від 10 травня 2017 року, якою закрито провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП, на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.212-3 КУпАП, закрити в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області (підпис) ОСОБА_6

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_6