АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/838/2017 Постанова винесена суддею Бабайловою Л.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні сина, 2003 р.н., не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 23 лютого 2017 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 23 лютого 2017 рокуОСОБА_2визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн.

Згідно з постановою суду, 17 січня 2017 року о 0 год. 30 хв. по вул. Беретті, 11/40 в м. Києві ОСОБА_2, керував автомобілем «Fiat», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважаючи постанову суду незаконною, просить її скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП до адміністративної відповідальності може бути притягнуто особу, яка керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, проте суддею не враховано, що він не керував автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння.

При цьому зазначає, що на час, коли він під'їхав до будинку по вул. Беретті на автомобілі «Fiat», він не перебував в стані алкогольного сп'яніння і його в цей час ніхто не зупиняв та не пропонував пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, а поліцейські до нього підійшли вже після того, як він зупинив автомобіль, вжив незначну кількість алкоголю, оскільки вже не збирався керувати автомобілем, відніс і викинув в сміттєвий бак кульок із сміттям, в тому числі і порожню пляшку, та повернувся до свого автомобіля.

Наведене підтверджується і протоколом про адміністративне правопорушення, де поліцейським не зазначено, що він керував автомобілем «Fiat» в стані алкогольного сп'яніння й в зв'язку з цим відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, однак суддя в постанові незаконно зазначила, що він керував автомобілем «Fiat», але це припущення судді, оскільки ця обставина нічим не підтверджується.

Крім того, суддею не враховано і те, що будинку № 11/40 по вул. Беретті в м. Києві не існує.

Таким чином, на думку апелянта, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки автомобіль «Fiat» він зупинив за власної ініціативи, поліція його не зупиняла, а підійшла до нього, коли він вже перебував на вулиці біля автомобіля, яким в цей час ніхто не керував та відповідно автомобіль «Fiat» не рухався.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, інспектора Управління патрульної поліції м. Києва ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суддя місцевого суду не дотримався, внаслідок чого суд прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_2 у порушенні п. 2.5 ПДР України, суддя місцевого суду послався лише на протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, а також показання інспектора ОСОБА_3., але належним чином не перевірив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та не дав їм належної оцінки, що призвело до неповноти з'ясування фактичних обставин справи.

Між тим, переглядаючи справу в межах поданої апеляційної скарги, вважаю, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх та належних доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР України, яким передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Так, за поясненнями ОСОБА_2, наданими ним також і у судовому засіданні апеляційної інстанції, в день події йому подзвонив його товариш та попросив відвезти його додому, оскільки, випиваючи на районі, він впав та розбив обличчя. Коли вони під'їхали до будинку №40/11 по вул. Бальзака, де проживає товариш, він припаркував автомобіль, і, так як він не збирався більше керувати автомобілем, вони вирішили допити горілку, яка була у товариша в пляшці, заповненій менше ніж на половину. Допивши горілку, він поклав пляшку в пакет до іншого сміття, який, вийшовши з автомобіля, викинув у смітник, і при цьому, десь за 30 метрів позаду себе за гаражами, він побачив дві поліцейських машини, яких до цього не бачив. Коли він повернувся до автомобіля, до них підійшло четверо поліцейських, які подивилися у смітнику, що він викинув, а, побачивши пусту пляшку з-під горілки, вирішили, що він керував автомобілем в стані сп'яніння і запропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння, однак він відмовився та пояснив їм, що на даний час перебуває в стані алкогольного сп'яніння, але автомобілем не керував, та що під час керування був тверезий.

Також вказав, що ці події відбувалися по вул. Бальзака, 40/11, а не як зазначено в протоколі та постанові суду вул. Беретті, 11/40, де такого будинку взагалі не існує, при цьому, з моменту заїзду ним у двір та підходу до них працівників поліції, коли він вже перебував на вулиці біля свого автомобіля, а не керував ним, пройшло 10-15 хвилин, і за цей час він, припаркувавши автомобіль, встиг зі своїм товаришем допити горілку, якої було в пляшці менше ніж половина.

Такі пояснення ОСОБА_2 повністю узгоджуються з його ж поясненнями, які були зазначені ним в протоколі про адміністративне правопорушення одразу на місці події, і при цьому у самому протоколі і не вказано про те, що ОСОБА_2 саме керував автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння.

Із пояснень допитаного в суді апеляційної інстанції інспектора УПП в м. Києві ДПП ОСОБА_3 вбачається, що 17.01.2017 року о 0 год. 30 хв. ночі, вони разом з іншим екіпажем направлялись на нічне патрулювання і заїхали у двір по вул. Беретті, 11/40. В цей час вони побачили, як у цей двір також заїжджає автомобіль «Фіат», за кермом якого знаходився саме ОСОБА_2, але даний автомобіль під час руху вони не зупиняли. Потім вони побачили, як ОСОБА_2 вийшов з автомобіля та відніс якийсь пакет у смітник, при цьому було чутно звук пластикових стаканчиків та скла пляшки, тому, вирішивши подивитись, що саме було викинуто у пакеті, вони заглянули в сміттєвій бачок, а побачивши там пляшку з-під горілки, вирішили підійти до ОСОБА_2, який був разом з товаришем. Коли вони підійшли до них, то ОСОБА_2 знаходився біля автомобіля у пасажирських дверей та був з ознаками алкогольного сп'яніння, а у його товариша був розбитий ніс. На пропозицію пройти огляд на стан сп'яніння на алкотестері та у лікаря, ОСОБА_2 відмовився.

Також зазначив, що з того часу, як вони побачили автомобіль ОСОБА_2, до того часу, як підійшли до нього, пройшло 10-15 хвилин, а тому висновки про те, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, вони зробили з того, що пляшку горілки випити за 10 хв. неможливо, однак він не виключає, що ОСОБА_2 міг вживати алкоголь і після того, як зупинив автомобіль.

При цьому, жодних даних, які б підтверджували факт того, що ОСОБА_2 саме керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння або з ознаками такого, у матеріалах справи не має, окрім цього, допитаний в суді апеляційної інстанції інспектор УПП в м. Києві ДПП ОСОБА_3 вказав на те, що не виключає того, що ОСОБА_2 міг вживати алкоголь і після того, як зупинив автомобіль, а отже дійсність, наведених ОСОБА_2 обставин, у апеляційного суду сумнівів не викликає.

При цьому, ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Керування ж транспортним засобом слід розуміти як виконання

функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під

час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа

транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою

буксирування.

Отже, оскільки матеріалами справи не підтверждується та обставина, що ОСОБА_2 саме керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або під час цього мав ознаки такого, то у нього і не виникало обов'язку проходити огляд на визначення стану алкогольного сп'яніння, а його відмова від проходження такого огляду не утворює складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, дані у протоколі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані допустимими доказами, адже спростовуються дослідженими під час апеляційного розгляду доказами, що дає підстави витлумачити всі сумніви на користь ОСОБА_2 та відкинути їх.

За таких обставин, оскільки допустимі докази винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення відсутні, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,суддя, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 23 лютого 2017 року, якою ОСОБА_2визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - скасувати, а провадження у справі закритиза відсутністю в діях ОСОБА_2складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Горб І.М.