Справа № 163/1177/17 Провадження №33/773/516/17 Суддя в 1 інстанції: Чишій С. С.
Категорія: ч.1 ст. 483 МК УкраїниДоповідач: Денісов В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2017 року місто ОСОБА_1

Суддя Апеляційного суду Волинської області Денісов В.П., з участю представника митниці ОСОБА_2, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3,

розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_3 та заступника начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 19 травня 2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою судді ФРІДРІХ Олег Юрійович, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель м,Ковель, вул. Достоєвського, 5а, Волинської області, непрацюючий, одружений, на утриманні двоє малолітніх дітей,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 МК України з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8008(вісім тисяч вісім) гривень 80 копійок з конфіскацією в дохід держави 494 пачок сигарет загальною вартістю 8008,80 гривень.

Вилучений за протоколом про ПМП автомобіль «Мазда 626» 2000 року випуску, польський номерний знак WE9320R, який зберігається на Волинській митниці, та свідоцтво про його реєстрацію і доручення на право користування, які зберігаються в матеріалах справи, постановлено повернути ОСОБА_3.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_3 в користь Волинської митниці ДФС України 1400(одну тисячу чотириста) гривень витрат по справі на залучення експерта, 10977(десять тисяч девятсот сімдесят сім) гривень витрат по справі за зберігання товарів, а також в користь держави 320 (триста двадцять) гривень судового збору.

Оскаржуваною постановою судді Фрідріх О.Ю. визнаний у тому, що він, слідуючи 30.03.2017 через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС з України в ОСОБА_4 автомобілем «Мазда 626», номерний знак WE9320R, намагався перемістити через митний кордон з приховуванням від митного контролю шинах усіх чотирьох коліс автомобіля із використанням їх розбирання, демонтажу, монтажу з колісних дисків 494 пачки сигарет загальною вартістю 8008,80 гривень, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК України.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову судді змінити в частині стягнення з нього витрат по справі за зберігання транспортного засобу, а в решті постанову судді залишити без змін. Посилається на те, що відповідно до пунктів 6, 8 «Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів і транспортних засобів на складах митних органів» затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України від 15.06.2012 №731, строк зберігання товарів і транспортних засобів на складі митного органу для обрахунку витрат обчислюється, починаючи з одинадцятого дня після оформлення відповідних документів про фактичне прийняття товарів. При обрахунку витрат митним органом до розрахункового строку не включається: час проведення митним органом в рамках процедури митного контролю та митного оформлення досліджень (аналізів, експертиз), час затримки митного оформлення, яка сталася з ініціативи митного органу. З врахуванням наведеного, вважає, що оскільки автомобіль прийнятий на склад митниці 30.03.2017, а 31.03.2017 у справі призначено автотоварознавчу експертизу, висновки якої отримані митним органом 24.04.2017, зазначений строк не повинен враховуватись за зберігання транспортного засобу. Даний строк повинен починати враховуватись відповідно до вищевказаного нормативного акту з одинадцятого дня з моменту прийняття автомобіля - 05.05.2017 і закінчуватись 19.05.2017, а витрати у справі за зберігання товарів у такому разі мають становити 4 405,95 грн..

В апеляційній скарзі заступник начальника Волинської митниці ДФС просить скасувати постанову судді та прийняти рішення в межах санкції ч.1 ст.483 МК України. Посилається на те, що прийняте не обєктивно рішення суду щодо незастосування конфіскації автомобіля «Мазда» р.н. WE9320R, як транспортного засобу, який відповідно до експертного заключення, обладнаний спеціально виготовленим сховищем (тайником), а саме у ньому використовувались пристосовані з метою переміщення конструктивні порожнини, які попередньо піддавались розбиранню та монтажу.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника митниці ОСОБА_2, який підтримував апеляційну скаргу заступника начальника митниці та заперечував доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, пояснення ОСОБА_3, який підтримав свою апеляцію та заперечив апеляційну скаргу заступника начальника митниці, і просив змінити постанову судді в частині стягнення витрат за зберігання автомобіля, а в іншій частині постанову залишити без змін, перевіривши доводи скарг та вивчивши матеріали справи, доходжу висновку, що апеляційна скарга заступника начальника митниці до задоволення не підлягає, а апеляція ОСОБА_3 - підлягає до задоволення з таких підстав.

Висновки судді про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Дані висновки судді не заперечуються ні ОСОБА_3, ні заступником начальника митниці в апеляційних скаргах, тому апеляційним судом не перевіряються.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення суддя першої інстанції правильно врахував наступні обставини.

Так, ОСОБА_3 вперше притягується до відповідальності за порушення митних правил, щиро розкаявся у скоєному, має на утриманні двох малолітніх дітей. Його дружина і матір не працюють, а батько є пенсіонером. Джерелом доходів сімї є епізодичні заробітки.

Санкцією ч.1 ст.483 МК України передбачено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Статтею 23 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.ст.33-35 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Згідно з абзацом 3 п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 03.06.2005 суди при притягненні осіб до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, визначених у статті 352 МК (ч.1 ст.483 МК України), за які передбачено обов'язкову конфіскацію предметів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками) та транспортних засобів, що використовувалися для переміщення товарів через митний кордон України, також мають враховувати: обсяги конструктивних змін, внесених у ці предмети або транспортні засоби з метою приховування товарів; співвідношення вартості й кількості товару, який був предметом порушення митних правил з вартістю транспортного засобу, в якому цей товар переміщувався; інші обставини, - та за наявності підстав обговорювати питання про можливість звільнення таких осіб від адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю правопорушення на підставі статті, згідно якої таке звільнення можливе за правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки і не завдає значних збитків державним чи суспільним інтересам.

В рішенні Європейського Суду з прав людини від 06.11.2008 у справі «Ісмаїлов проти Російської Федерації» зазначено, що при вирішенні питання про стягнення необхідно враховувати співрозмірність шкоди, завданої державним та суспільним інтересам, і шкоди, завданої особі. Суд повинен проаналізувати, чи дотримано органами влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищати право особи на мирне володіння своїм майном, тобто, чи не стали вжиті заходи особистим та надмірним тягарем для заявника. Суд звернув увагу, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.

Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії встановлено, що він зареєстрований в ОСОБА_4, ОСОБА_3 користується автомобілем за дорученням.

Згідно з висновком експерта №038/17 вартість цього автомобіля, визначена без врахування митних платежів і зборів, майже в 3 разів перевищує вартість переміщуваних сигарет і свідчить про їх неспіврозмірність.

Таким чином, обставини і мотиви вчиненого правопорушення; незначна кількість незаконно переміщуваних цигарок; їх вартість та співвідношення із вартістю транспортного засобу; відсутність конструктивних змін в автомобілі; сукупність пом'якшуючих відповідальність обставин та відомостей про особу винного, свідчать про те, що від дій ОСОБА_3 тяжкі наслідки не настали.

З огляду на зазначені обставини та практику Європейського Суду з прав людини, суддя першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що застосування конфіскації транспортного засобу, яка передбачена санкцією ч.1 ст.483 МК України як додаткове стягнення, в даному випадку буде порушенням положень ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки таке додаткове стягнення є непропорційним та не відповідає характеру вчиненого правопорушення, а також особі правопорушника, оскільки очевидно покладатиме на ОСОБА_3 «індивідуальний надмірний тягар» та буде очевидно неспіврозмірним практичній ролі «правопорушення та відповідальності».

Із даним висновком суду першої інстанції погоджується й апеляційний суд, оскільки рішення з цього приводу є законним та обґрунтованим.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції при вирішенні питання про відшкодування витрат за зберігання на складах митних органів товару та транспортного засобу не в повному обсязі дотримався вимоги наказу Міністерства Фінансів України від 15.06.2012 №731 та ст.ст.519, 520 МК України.

Так, згідно з ст.520 МК України витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. Порядок відшкодування витрат у справі про порушення митних правил, обчислення сум, що підлягають відшкодуванню, а також порядок розпорядження отриманими коштами встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до пунктів 6, 8 «Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів і транспортних засобів на складах митних органів» затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України від 15.06.2012 №731 строк зберігання товарів і транспортних засобів на складі митного органу для обрахунку витрат обчислюється, починаючи з одинадцятого дня після оформлення відповідних документів про фактичне прийняття товарів. При обрахунку витрат митним органом до розрахункового строку не включається: час проведення митним органом в рамках процедури митного контролю та митного оформлення досліджень (аналізів, експертиз), час затримки митного оформлення, яка сталася з ініціативи митного органу, тощо.

Як убачається із матеріалів справи, вилучені у ОСОБА_3 товари цигарки та транспортний засіб, прийняті на склад митниці 30.03.2017. На наступний день (31.03.2017) головним державним інспектором митниці призначено автотоварознавчу експертизу, яка була виконана 04.04.2017, а висновки якої надійшли до митного органу 24.04.2017, тому відповідно до п.8 зазначеного положення строк, який був визначений митним органом для дослідження зазначених товарів при обрахунку витрат за зберігання, не включається.

Тому, відшкодування витрат за зберігання товарів і транспортних засобів на складах митних органів в даному конкретному випадку слід рахувати з 05 травня 2017 року (одинадцятий день після прийняття на склад ) по 19 травня 2017 року (день прийняття рішення судом), що за курсом НБ України на дату розгляду справи судом становить (10 євро = 288,11 грн. * 15 днів = 4321,65 грн.) витрат за зберігання автомобіля.

Крім того, необхідно стягнути з ОСОБА_3 витрати за зберігання цигарок на митному складі в розрахунку, визначеному в довідці митниці за 1 день зберігання цигарок 2,88 (а.с.39), що в загальному становить = 43,2 (2,88*15) грн.

Таким чином, з ОСОБА_3 на користь Волинської митниці ДФС слід стягнути витрати за зберігання товару і транспортного засобу на складах митниці в загальній сумі 4364,85 грн., замість 10977 грн., які були визначені судом першої інстанції.

Із урахуванням наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає до задоволення, а апеляційна скарга заступника начальника митниці не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, ст.ст.529, 530 МК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заступника начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_1 залишити без задоволення, а особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 19 травня 2017 року щодо ФРІДРІХА ОСОБА_5 в частині стягнення витрат за зберігання товарів і транспортного засобу на складах митниці змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь Волинської митниці ДФС України 4364 (чотири тисячі триста шістдесят чотири) гривні 85 коп. витрат у справі за зберігання товарів і транспортного засобу.

У решті постанову судді першої інстанції залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області ОСОБА_6