АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
Справа №33/796/1041/2017 Постанова винесена суддею Шестаковською Л.П.
Категорія: ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Коляди С.С. в інтересах ОСОБА_4 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 9 березня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний НОМЕР_3, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 9 березня 2017 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 320 гривень 00 копійок.

Постановою суду встановлено, що 07.01.2017 о 04 год. 05 хв. ОСОБА_4 по вул. Бережанській, 6 в м. Києві, керуючи автомобілем марки «Daewoo Lanos»,д.н.з. НОМЕР_4, в порушення п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, який зупинився попереду, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.

Крім того, ОСОБА_4 07.01.2017 о 04 год. 05 хв. ОСОБА_4 по вул. Бережанській, 6 в м. Києві, керуючи автомобілем НОМЕР_1 маючи при цьому ознаки наркотичного сп'яніння (зіниці очей не реагували на світло, було бліде обличчя, поведінка не відповідала обстановці). Від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, у встановленому законом порядку відмовився чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат Коляда С.С. в інтересах ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 9 березня 2017 року в частині притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт вважає, що постанова суду першої інстанції в оскаржуваній частині є незаконною, оскільки належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_4 керував транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння немає.

Адвокат Коляда С.С. стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення не може вважатися належним і допустимим доказом, оскільки обставини, викладені в ньому не відповідають дійсності та спростовуються поясненнями ОСОБА_4. При цьому зазначає, що всупереч зазначеному в протоколі про адміністративне правопорушення припущенню працівника патрульної поліції, ОСОБА_4 не керував автомобілем в стані наркотичного сп'яніння, в судовому засіданні в суді першої інстанції він пояснював суду, що був переляканий, а пізніше самостійно звернувся до спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи та отримав висновок спеціаліста від 08.02.2017, в якому зазначено, що забір крові у ОСОБА_4 було проведено 03.02.2017 і залишків вживання наркотичних речовин у ОСОБА_4 не виявлено, а згідно довідки №373627 від 02.02.2017 ОСОБА_4 не перебуває під наглядом у нарколога.

Апелянт зазначає, що працівниками патрульної поліції не було зафіксовано відмову ОСОБА_4 від проходження тесту за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, та в подальшому, без наявності законних на те підстав, ОСОБА_4, проти його волі, інспектор патрульної поліції намагався примусово доставити до закладу охорони здоров'я для освідування на стан сп'яніння і такі дії, на думку апелянта, є грубим порушенням, визначеної законодавством про адміністративне правопорушення, процесуальної процедури огляду водія на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння та є істотним порушенням основоположних прав і свобод людини.

Також адвокат Коляда С.С. вказує, що зазначені в протоколі особи ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не були свідками того, як ОСОБА_4 пропонувалось пройти огляд на встановлення перебування його в стані наркотичного сп'яніння, а лише були присутніми під час затримання правопорушника.

Вислухавши пояснення ОСОБА_4 та його захисників , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, ретельно перевіривши матеріали справи в повному обсязі та доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок судді місцевого суду про винність ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених у постанові обставин, є правильним.

Доказом вчинення ОСОБА_4 зазначеного адміністративного правопорушення є дані, зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному уповноваженою на те особою, пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, що долучені до матеріалів справи, розпискою ОСОБА_9 про факт залишення на зберігання транспортного засобу, а також рапортом інспектора управління патрульної поліції в м. Києві ОСОБА_10

Більш того, в своїх поясненнях в суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 пояснив, що 07 січня 2017 року він приблизно о 04 год. 05 хв. рухався на автомобілі Деу Ланос зі сторони вул. Бережанська в сторону вул. Полярної в м. Києві. Перед ним рухався автомобіль Хюндай, який почав перед «лежачими поліцейськими» гальмувати. ОСОБА_4 відреагував на це, та також почав гальмувати, однак при цьому не врахував дорожню обстановку, погодніх умов та не дотримавшись безпечної швидкості , не зміг зупинити свій автомобіль і допустив зіткнення з автомобілем Хюндай. На місце ДТП були викликані працівники патрульної поліції, які по приїзду почали оформляти ДТП. І під час оформлення дійсно вказали ОСОБА_4 на те, що підозрюють про керування ОСОБА_4 з ознаками наркотичного сп'яніння та назвали ці ознаки. На це ОСОБА_4 відповів, що втомився, а тому від втоми можуть бути розширені зіниці. Після цього, працівники поліції запропонували пройти огляд на стан сп'яніння, зокрема, проїхати на вул. Визволителів для проходження огляду на стан сп'яніння, на що він дійсно відмовився. Однак, відмовився не тому, що боявся за результати, а тому, що був втомлений та боявся залишати без нагляду свій автомобіль після ДТП. Проте, пізніше, за порадою друзів, самостійно поїхав до медичного закладу, де здав аналізи та пройшов огляд, за результатами якого виявилось, що в крові відсутні ознаки наркотичного сп'яніння.

ОСОБА_4 наполягав на порушенні інспекторами патрульної поліції інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння…», адже в момент коли вони пропонували пройти огляд на стан сп'яніння, були відсутні свідки.

Такі доводи ОСОБА_4 були ретельно перевірені судом апеляційної інстанції та встановлено, що відповідно до п.1.2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 року № 1452/735, що діяла на момент вчинення адміністративного правопорушення, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України ( далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння, згідно з ознаками такого стану.

У протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 інспектор патрульної служби зазначив наявність ознак наркотичного сп'яніння, передбаченої п. 1.4 Інструкції, а саме: зіниці очей не реагують на світло, бліде обличчя та поведінка, що не відповідає обстановці.

За наведених обставин, інспектор патрульної служби мав підстави вважати, що ОСОБА_4 перебуває з ознаками наркотичного сп'яніння та запропонувати останньому пройти огляд у встановленому законом порядку.

Проте, як вбачається з показань самого ОСОБА_4 та письмових показань свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_8, що містяться в матеріалах справи, від проходження у відповідності до вимог названої вище Інструкції, огляду на стан сп'яніння в медичному закладі ОСОБА_4 відмовився в присутності свідків.

Наведені письмові докази, показання свідків повністю узгоджуються з дослідженим в суді апеляційної інстанції відеозаписом з нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції за 07.01.2017 року, на якому чітко зафіксована відмова ОСОБА_4 від проходження огляду на виявлення ознак наркотичного сп'яніння, котра, всупереч доводам апеляційної скарги відбувалась в присутності двох свідків.

Наведені докази узгоджуються між собою, будь-яких сумнівів у їх належності, достовірності, допустимості і достатності не викликають та в повному обсязі підтверджують вину ОСОБА_4 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України, та як наслідок вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_4 дотримано не було.

При цьому, долучений ОСОБА_4 до матеріалів справи висновок спеціаліста у галузі судово - медичної експертизи від 08.02.2017 року № 3 г/р не є доказом відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки протокол про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_4 складений у зв'язку з відмовою особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тобто за порушення ним п. 2.5 ПДР України, а не за вчинення адміністративного правопорушення, яке полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тобто порушення п. 2.9 ПДР України, яке також передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, висновок зроблений не визначеною Міністерством охорони здоров'я медичною установою, тобто «Соціотерапією».

На підставі наведеного, притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності є законним та обґрунтованим.

Що стосується накладеного на ОСОБА_4 адміністративного стягнення, то як вбачається з приписів ст. 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують стягнення.

Цих вимог закону дотримався суд першої інстанції, та враховуючи конкретні обставини вчинення останнім правопорушення та дані про особу правопорушника, не усвідомлення ним небезпеки вчиненого, за відсутності обставин, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано прийшов до висновку про обрання ОСОБА_4 стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, передбаченими санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи все вищенаведене, не вбачаю підстав для скасування постанови місцевого суду в частині притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закриття провадження по справі у цій частині , як про те ставив питання в апеляційній скарзі ОСОБА_4

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 9 березня 2017 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката Коляди С.С. в інтересах ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва Л.І. Кепкал