АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/695/2017 Постанова винесена суддею Бабенко С.Ш.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох синів, 2007 р.н., та 2013 р.н., приватного підприємця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 23 грудня 2016 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 23 грудня 2016 рокуОСОБА_2визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Згідно з постановою суду, 01 листопада 2016 року о 22 год. 40 хв. по вул. Садовій в м. Києві ОСОБА_2, керував автомобілем «Nissan X-Trail», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння. Від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та закрити провадження по справі.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції розглядаючи справу, значно відступив від принципів повноти та об'єктивності, недостатньо аргументовано мотивував своє рішення та ухвалив його на припущеннях, а також позбавив його можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема, дати пояснення, заявити клопотання про допит свідків та інше, оскільки його належним чином про час та місце судового розгляду повідомлено не було, а наявне в матеріалах справи судове повідомлення на його ім'я містить дату його складання 21.12.2016 року, тобто, в порушення вимог ст. 277-2 КУпАП, за два дні до судового розгляду.

Крім того, суддя не звернула уваги на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення він зазначив, що від проходження огляду з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції він не відмовляється, але у останніх зазначених спеціальних технічних засобів з собою не виявилося і вони запропонували йому для проходження такого огляду проїхати з ними безпосередньо до медичного закладу, від чого він відмовився.

При цьому зазначає, що в такому випадку законодавчо чітко прописаний порядок такого огляду, який проводиться тільки за наявності відповідних підстав вважати, що особа перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, і підозрювана особа спочатку обов'язково повинна пройти огляд з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції, у присутності двох свідків і тільки після цього, якщо особа не заперечує факту виявленого сп'яніння, працівник поліції складає відповідний протокол, але, якщо особа відмовляється від огляду з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції або після цього огляду заперечує його результати, то тільки тоді подальший огляд проводиться у закладах охорони здоров'я.

Тому, вимога працівника поліції одразу провести огляд в закладі охорони здоров'я, тобто, минаючи первинну стадію огляду з використанням спеціальних технічних засобів працівниками поліції, яка прямо передбачена ч. 2 ст. 266 КУпАП, є прямим порушенням порядку проведення такого огляду, що в подальшому також робить незаконною його вимогу щодо проведення такого огляду в закладах охорони здоров'я, а також робить незаконними вилучення посвідчення водія, однак, суд у своїй постанові не надав ніякої оцінки цим фактам.

Також апелянт просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду, як пропущений з поважних причин, оскільки він не був присутній при розгляді справи в суді, а про винесення постанови суду йому стало відомо лише 30.01.2017 року, після отримання її копії в суді.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, підписано відповідною посадовою особою, ОСОБА_2 та свідками, а також поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, якими засвідчено факт відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння в найближчому закладі охорони здоров'я.

При цьому, доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про недотримання працівниками поліції встановленого законом порядку проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння, тобто без пропозиції проведення первинного огляду на місці з використанням спеціальних технічних засобів, не заслуговують на увагу.

Відповідно до Розділу II п. 13 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного сп'яніння, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп'яніння згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 Розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Отже, проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння можливо лише у медичному закладі, і та обставина, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на місці за допомогою спеціальних технічних засобів, не свідчить про недотримання ними в даному випадку вимог ст. 266 КУпАП.

Щодо розгляду справи судом першої інстанції у відсутність ОСОБА_2, та порушення у зв'язку із цим його прав на надання пояснень по суті правопорушення та заявлення клопотань, то зазначені права ним в повній мірі реалізовані в суді апеляційної інстанції, проте будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_2 не надано.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння, і такий висновок відповідає фактичним обставинам події та підтверджується доказами, представленими в матеріалах справи.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 23 грудня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2залишити без задоволення, а постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 23 грудня 2016 року, якою ОСОБА_2визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва ГорбІ.М.