№3/359/1833/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2017 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Гончаров О.М., розглянувши адміністративну справу, що надійшла від Бориспільського ВП ГУ НП України в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, 05.03.1982р. народження, уродженки та мешканки ІНФОРМАЦІЯ_1, тимчасово не працюючої, посвідчення водія АВ № 046857, відомості щодо ідентифікаційного номеру платника податків відсутні,

за ст.130 ч.1 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП 2 № 293689 від 11.10.2016р. ОСОБА_1, 11.10.2016 року о 07 год. 40 хв., керуючи автомобілем «Опель Астра» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись на автошляху с.Проців-с.Ревне, допустила керування вказаним транспортним засобом з ознаками алкогольного сп»яніння (нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини), та від проходження у встановленому законом порядку огляду на визначення стану сп»яніння відмовилась в присутності двох свідків, чим порушила п.2.5 ПДР України, відповідальність за яке, передбачена ст.130 ч.1 КпАП України.

В суд правопорушниця та її захисник не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши, проаналізувавши та оцінивши докази у справі, в їх сукупності, слід дійти до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України з наступних підстав.

Відповідно до положення ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.251 КпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильно вирішення справи. Ці дані встановлюються, в т.ч. протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також показаннями технічних приладів та технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовується при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Положення п.2.5 ПДР України встановлюють обов»язок водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку медичний огляд на визначення стану алкогольного сп»яніння, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 ч.1 КУпАП зазначено: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та позбавлення права керування транспортними засобами на один рік.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Процедура огляду на стан спяніння чітко визначена законом.

Проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння передбачає наступні дії - огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням технічних засобів, а у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

У відповідності до ч.3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Таким чином, відповідно до статті 266 Кодексу, огляд на стан алкогольного сп'яніння є заходом забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, який здійснюються в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України. Такий порядок був затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008р. № 1103 та діє зі змінами та доповненнями також і зараз.

У відповідності до п. 6 Постанови КМ України «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» від 17 грудня 2008 р. N 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом МВС України 09.11.2015 № 1452/735, Зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858:

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення .

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Таким чином, законодавством передбачений порядок направлення водія на огляд, форма цього направлення. Належним і допустимим доказом відмови водія від проходження огляду на стан сп'яніння є Направлення водія на огляд (Додаток 1 до Наказу МВС України 09.11.2015 № 1452/735В).

Наявність направлення є важливим документом, оскільки достовірно визначає місце час його видачі, тобто доказує час скоєння відмови від медичного огляду (в разі такої) , що підлягає доказуванню, і є складовою змісту протоколу, визначеною ст. 256 КУпАП.

В разі відмови в огляді у закладі охорони здоров;я, настає адміністративна відповідальність за відмову від огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку.

Об;єктивним доказом належного виконання процедури огляду особи на стан спяніння, у встановленому законом порядку , усунення протиріч в поясненнях свідків, міг також бути відео запис події , оскільки головним завданням відеозапису є саме фіксування фактів та доказів, які засвідчують факт правопорушення.

Відповідно до ст.6 Інструкції огляд на стан спянiння на мiсцi зупинки транспортного засобу проводиться в присутностi двох свiдкiв.

Відповідно до ст.256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, в т.ч. прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягується до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Як встановлено судом, в справі відсутні належні та допустимі докази, які б вказували на порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України, крім адміністративного протоколу, який сам по собі, за відсутності інших об»єктивних доказів у справі, не може підтверджувати факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану сп»яніння на місці зупинки автомобіля та у медичному закладі, оскільки примірник адміністративного протоколу, який був виданий особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, на відміну від примірника адміністративного протоколу про адміністративне правопорушення, що міститься в матеріалах справи, не містить відомостей щодо наявності свідків, в присутності яких ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на визначення стану сп»яніння та які засвідчили такий факт. (а.с.18).

Крім того, постановою Апеляційного суду Київської області від 09.12.2016р. постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.11.2016р., якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та на неї накладено відповідне стягнення, передбачене санкцією даної статті, скасовано з підстав неправильності складання протоколу, який складений без дотримання вимог ст.256 КпАП України, а саме: при його складанні екземпляр протоколу про адміністративне правопорушення, що знаходиться в матеріалах справи та екземпляр протоколу у особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, містять істотні розбіжності (відомості щодо наявності свідків події), які ставлять під сумнів об»єктивність фактичних даних, викладених у протоколі та можливість їх використання в якості доказів в розумінні ст.251 КпАП України. Цією ж постановою апеляційної інстанції матеріали справи відносно ОСОБА_1 були направлені до Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області для належного оформлення.

В подальшому, після повернення матеріалів даної справи органами національної поліції до суду після дооформлення, постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31.01.2017р. матеріали даної справи повторно були повернуті до Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області для вжиття заходів щодо належного оформлення матеріалів справи з тих підстав, що зазначені у вищевказаній ухвалі апеляційної інстанції вимоги у встановленому законом порядку органами національної поліції виконані не були.

Крім того, слід зазначити, що наявні у матеріалах справи пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які вказані у протоколі як свідки відмови ОСОБА_1 від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі, не містять інформації щодо наявності у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп»яніння та такі пояснення не написані вказаними особами власноручно, а тест засвідчення факту відмови ОСОБА_1 «я став свідком того, як громадянин, який назвався ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками СРПП. Даний громадянин від проходження медичного огляду на стан сп»яніння та освічення за допомогою приладу «Драгер» відмовився в моїй присутності», віддрукований, що ставить під сумнів законність відібрання пояснень у вказаних в протоколі свідків, і які, з вищевказаних підстав, оцінюються судом як неналежні та недопустимі докази.

Таким чином, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп»яніння на вимогу поліцейського в матеріалах справи належним чином не зафіксований,

Крім того, оскільки встановлений законом порядок огляду на стан спяніння (огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а в разі відмови від такого огляду, направлення поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я у відповідності до Інструкції ) не виконано, особа не направлялася на огляд до медичної установи, не відмовлялась від такого огляду, оскільки таких беззаперечних доказів не надано, то відсутній склад адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні Маліге проти Франції від 23.09.1998 року визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення , за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов;язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов;язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

За змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст.ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи .

Тому, враховуючи, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, заперечує факт порушення, в матеріалах справі відсутні беззаперечні, допустимі та належні докази провини ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП, і вимоги постанови апеляційного суду Київської області від 09.12.2016р. та постанови судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31.01.2017р. про повернення матеріалів справи на дооформлення з вищевказаних підстав належним чином та у встановленому законом порядку органами національної поліції не виконані, адміністративний протокол сам по собі, за відсутності, в т.ч. і відеозапису в матеріалах справи, не може оцінюватися судом як належний доказ, і слід дійти висновку, що справа підлягає закриттю за недостатністю доказів вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.І ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 279, 280, 283, 284, 288 КУпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскарженою до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом 10 днів з дня її винесення та набуває чинності після закінчення строку на її оскарження.

Постанова набрала чинності «____»________2017 року.

Суддя О.М.Гончаров