АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/1360/2017 Постанова винесена суддею Коренюк А.М.
Категорія: ч. 2 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 та захисника Гори Р.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника Гори Р.М. на постанову судді Дарницького районного суду

м. Києва від 12 квітня 2017 року щодо

ОСОБА_2, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м. Харкові, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу - 1 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 грн.

Як встановив суддя місцевого суду, ОСОБА_2 14 лютого 2017 року о 02 год. 03 хв. керувала автомобілем марки «Смарт МС 01», державний номерний знак НОМЕР_1, на

вул. Срібнокільська, 8 в м. Києві, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, що було встановлено при перевірці працівниками поліції її документів, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, невнятна мова, порушення координації руху; від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила п. 2.5 ПДР України. Оскільки ОСОБА_2 протягом року повторно вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, нею скоєно правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Гора Р.М. в інтересах ОСОБА_2 просить постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року скасувати та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Як зазначає апелянт, висновок суду про те, що вина ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 130 КУпАП доведена зібраними по справі доказами, не відповідає фактичним обставинам провадження, в той же час суд, розглядаючи справу, значно відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду; підійшов формально до вивчення справи; не дав належної правової оцінки протоколу, який не відповідає вимогам процесуального закону, бо в ньому не викладена суть адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП; безпідставно відмовив у клопотанні про виклик в судове засідання свідків події, не дивлячись на відсутність їх письмових пояснень у справі, і зазначене призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого судового рішення.

Крім того, як вважає апелянт, нічим не спростовані заперечення ОСОБА_2 винуватості у вчиненні правопорушення і пояснення про те, що помітивши упереджене ставлення працівників поліції до неї, яке виразилося у відмові відкрити у її присутності новий мундштук та повідомити яким саме приладом поліцейський збирається здійснювати визначення вмісту алкоголю в крові, надати документи, які б свідчили про правомірність використання відповідного приладу та роз'яснити порядок проходження огляду на стан сп'яніння і застосування спеціального технічного приладу, вона просила працівників поліції доставити її для проходження огляду на стан сп'яніння в медичний заклад, проте поліцейськими в порушення вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 та зареєстрованої в МЮ України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція), їй у цьому було відмовлено. А тому, на думку захисника, в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та захисника Гори Р.М., які підтримали апеляційне прохання, дослідивши матеріали справи та додаткові докази у провадженні, вважаю, що апеляційна скарга захисника Гори Р.М. не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у

ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_2 слідує, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.

Зокрема, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об'єктивно та всебічно дослідив письмові матеріали, допитав ОСОБА_2 та дійшов правильного висновку про доведеність її винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, положеннями статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_2 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується наявними в справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- в протоколі про адміністративне правопорушення серія БР № 141381 від 14 лютого 2017 року, який складений уповноваженою на те особою з дотримання вимог ст. 256 КУпАП щодо змісту протоколу, згідно з яким 14 лютого 2017 року о 02 год. 03 хв. ОСОБА_2 керувала автомобілем НОМЕР_2, на вул. Срібнокільська, 8 в м. Києві з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, невнятна мова, порушення координації руху), від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків.

При цьому, з огляду на кваліфікацію дій ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, до протоколу долучені докази, які свідчать про вчинення нею повторно протягом року порушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що не оспюровалося і апелянтом в суді апеляційної інстанції (а.с. 1, 4);

- в даних акту огляду ОСОБА_2. на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, водночас за змістом цього акту підставою для огляду стали виявлені у ОСОБА_2 ознаки сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, невнятна мова, порушення координації руху, проте від його проходження ОСОБА_2 відмовилася в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, котрі в свою чергу підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння (а.с. 2);

- у розписці ОСОБА_5 від 14 лютого 2017 року про зобов'язання доставити транспортний засіб «Смарт МС 01», д.н.з. НОМЕР_1, до місця парковки та не допускати ОСОБА_2 до керування (а.с. 3).

Отже, суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини правопорушення та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у порушенні п. 2.5 ПДР України, згідно з яким водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, з огляду на повторність таких дій.

Підстав вважати рішення судді місцевого суду таким, що постановлено без дотримання вимог ст. 245, 278, 280 КУпАП, у суду апеляційної інстанції немає.

Доводи апелянта про безпідставну відмову судді в задоволенні клопотання про виклик в судове засідання свідків для їх допиту з метою перевірки дотримання поліцейськими вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до матеріалів справи таке клопотання було отримане судом після прийняття рішення по суті справи.

Між тим, за клопотанням захисника щодо допиту свідків апеляційним судом приймалися заходи для виклику в судове засідання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, проте свідки до суду не з'явилися, а відтак, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, судом апеляційної інстанції були досліджені та прийняті до уваги письмові докази, в яких ОСОБА_4 і ОСОБА_5 своїми підписами підтвердили обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Пояснення ж у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2. про те, що вона 14 лютого 2017 року близько 02 год. була зупинена працівниками поліції, які не пояснили причину зупинки, безпідставно звинуватили її у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а вона дійсно відмовилася від огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, бо працівник поліції надав їй невідомий прилад з розкритим вже і вмонтованим мундштуком та на її вимогу не надав документів щодо правомірності використання цього приладу, а також не погодився в її присутності відкрити новий мундштук та роз'яснити порядок проходження огляду на стан сп'яніння, як і твердження про те, що вона не відмовлялася від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в закладі охорони здоров'я, до уваги не приймаються як надумані, оскільки такі пояснення повністю спростовуються відеозаписом із нагрудної камери/відеореєстратора поліцейського, який досліджувався в суді апеляційної інстанції та з якого слідує, що зупинка водія та всі подальші дії поліцейських, пов'язані з необхідністю проведення огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння, як і її відмова від проведення такого огляду на місці зупинки та у медичному закладі відбувалися з дотриманням положень ст. 266 КУпАП та Інструкції, отже указаний доказ беззаперечно доводить винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення та спростовує всі доводи сторони захисту про протилежне.

Виходячи з обставин справи, характеру вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху та є умисним, особи ОСОБА_2., суддя Дарницького районного суду м. Києва, дотримуючись вимог ст. 33 КУпАП, обґрунтовано визначив вид та розмір адміністративного стягнення, з огляду на санкцію ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Оскільки апеляційним переглядом справи щодо ОСОБА_2 не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, а висновки судді місцевого суду в постанові від 12 квітня 2017 року відповідають фактичним обставинам справи і не спростовуються доводами апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу захисника Гори Р.М. в інтересах ОСОБА_2 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Гори Романа Михайловича в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду

м. Києва від 12 квітня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу - 1 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва О.П. Павленко