АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/477/17 Головуючий у І-й інстанції - Ісаєва Д.А.
Справа № 202/988/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, апеляційну скаргу особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 28 квітня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: пр.. Миру, 18/42, м. Дніпропетровськ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою, ОСОБА_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 29.01.2017 року о 15 год. 10 хв. в м. Дніпро, на перехресті вул. Щербини та вул. Березинської, водій ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини роту, нечітка мова). На вимогу пройти медогляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку - відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 Правил Дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати, а провадження закрити у звязку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що дана постанова судді першої інстанції є протиправною та необґрунтованою. Зазначає, що працівником поліції заявнику взагалі не було запропоновано проходження огляду на стан алкогольного спяніння. Співробітник поліції, обмежившись власною констатацією перебування заявника у стані алкогольного спяніння, з чим не погодився заявник, розпочав складання протоколу про адміністративне правопорушення. Також вказує, що ОСОБА_2 не було виписано направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного спяніння, як і не було запропоновано пройти огляд в цілому.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що судом першої інстанції, з недотриманням вищезазначених вимог закону, належним чином не зясовано обставини щодо вчинення ОСОБА_2 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, у відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан спяніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. За частиною третьою цієї статті, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного спяніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

За ствердженнями ОСОБА_2, йому не було запропоновано пройти огляд у відповідності вказаних вимог закону, а саме з використанням спеціальних технічних засобів.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, в ньому зазначено, що водій ОСОБА_2 на вимогу пройти медогляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку - відмовився у присутності двох свідків. Згідно письмових пояснень свідків, останні також вказували на відмову від медогляду.

Однак такий виклад обставин не спростовує стверджень ОСОБА_2, що йому не було надана можливість провести огляд з використанням спеціальних технічних засобів. Зазначена - відмова водія від «медогляду» є неконкретизованою і такою, що суперечить встановленому вказаною ст. 266 КУпАП порядку проведення огляду на стан спяніння, оскільки в закладах охорони здоровя (медогляд), може мати місце згідно норми закону, тільки у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного спяніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами.

Проте, з матеріалів справи не вбачається і відсутні будь-які інші докази, які б підтверджували, визначенні законом умови для проведення огляду водія ОСОБА_2 в установах охорони здоровя.

Також, з дослідженого наявного в матеріалах справи оптичного диску, з записом з нагрудного відео регістратора поліцейського, не вбачається визначена законом послідовність огляду ОСОБА_2 на стан спяніння.

Крім того, за положеннями ч. 1 ст. 266 КУпАП на поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України покладено обовязок по відстороненню від керування транспортним засобом осіб, які ними керують і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість руху.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази виконання вимог коментованої норми закону при складанні відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, незважаючи на те, в вину ОСОБА_2 ставиться відмова від проходження медичного огляду на стан спяніння, з підстав встановлення наявності у нього ознак спяніння.

Окрім того, відповідно до вимог ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд в тому числі, вирішує питання правильності складання протоколу та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Однак, поза увагою суду першої інстанції залишився факт невідповідності складеного відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 11, прямо зазначено, що норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог статті 256 цього Кодексу вмотивованою постановою суду для належного оформлення.

Проте, суд першої інстанції, не скористався даним положенням законом та не повернув зазначений протокол про адміністративне правопорушення для усунення недоліків, а на стадії апеляційного розгляду, цього здійснити не можливо.

Таким чином, за вказаних обставин, зясувати факт, чи мало місце пропозиція пройти огляд водію з використанням спеціальних технічних засобів чи це була пропозиція пройти в установах охорони здоровя і з яких підстав була пропозиція такого огляду, що має суттєве значення для прийняття рішення, і усунути наявні суперечності в апеляційній інстанції не надається можливим, що на підставі наявних доказів позбавляє апеляційний суд встановити наявність або відсутність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки відсутні докази, які б беззаперечно підтверджували наявність пропозиції водію на огляд з використанням спеціальних технічних засобів, відсторонення його від керування автомобілем, що унеможливлює дійти безсумнівного висновку щодо винуватості особи, відносно якої складено протокол.

За вимогами ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан спяніння проведений із порушенням чинного порядку визнається недійсним.

З урахуванням наведених обставин та приймаючи до уваги вимоги ч.1, ч.2, ч. 5 ст. 266 КУпАП, апеляційний суд дійшов висновку, що огляд на стан спяніння було проведено з істотними порушення, що є підставою для визнання встановленого факту відмови від огляду на стан спяніння недійсним.

Враховуючи вищевикладені обставини, приходжу до висновку про недоведеність матеріалами справи обєктивної сторони інкримінованого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, вважаю необхідним постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 28 квітня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1