АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2017 року суддя Апеляційного суду міста Києва Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 04 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 04 квітня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, 122-4 КУпАП, та за правилами ст.36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, вважаючи її незаконною, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення суддею норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом не забезпечено всебічне, повне та об'єктивне з'ясування всі обставин вчиненого правопорушення, надано невірну оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи та вказують на відсутність в діях ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху. З позиції апелянта, дорожньо-транспортна пригода сталася через те, що під час керування автомобілем він втратив свідомість.

Також апелянт посилається на невідповідність вимогам закону протоколу про адміністративне правопорушення, складеного за ст.124 КУпАП, оскільки він не містить відомостей щодо свідків події, що перешкоджає прийняттю законного рішення по справі.

За результатами розгляду апеляційної скарги просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Просить поновити йому строк на апеляційне оскарження у зв'язку з тим, що він не був повідомлений про час та місце розгляду справи, судовий розгляд відбувся без його участі та його захисника, зі змістом оскаржуваної постанови він ознайомився лише 19.05.2017 року.

Суд апеляційної інстанції визнає обґрунтованими доводи апелянта про поважність пропуску строків на апеляційне оскарження з огляду на те, що розгляд справи відбувся у його відсутності як особи, щодо якої складено протоколи про адміністративне правопорушення, та її захисника, за відсутності даних про належне повідомлення про час та місце розгляду справи. В матеріалах справи відсутні також дані про отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови. У зв'язку з цим суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому задовольняє клопотання та поновлює йому пропущений строк.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 23.02.2017 року о 13:50 год., керуючи автомобілем марки «Субару», д.н.з. НОМЕР_1, по проспекту Степана Бандери в місті Києві, при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю марки «Шкода», д.н.з. НОМЕР_2, який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, внаслідок чого здійснив зіткнення. В подальшому ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.п.2.3-б, 10.3 ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів та є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Також суддя визнав, що ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він був причетний, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає таке рішення законним та обґрунтованим, з огляду на наступне.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддя розглянув справу у відповідності до положень ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини справи про адміністративне правопорушення, а тому обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 порушення п.п.2.3-б, 10.3 ПДР України.

В обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд послався на досліджені ним докази, а саме дані протоколу про адміністративне правопорушення, пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 23.02.2017, дані рапорту інспектора роти № 5 батальйону № 1 УПП в місті Києві ДПП Шутя Д.В. від 23.02.2017.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи ОСОБА_1 про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок втрати ним свідомості за кермом, оскільки це не підтверджується об'єктивними даними. З долученої ним до апеляційної скарги довідки центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва від 21.03.2017 року вбачається, що на його виклик 23.02.2017 року прибула карета швидкої медичної допомоги за адресою: АДРЕСА_1, лікарями якої встановлено попередній діагноз «Гіпертонічний криз. Гостра респіраторна вірусна інфекція». Від запропонованого бригадою екстреної (швидкої) медичної допомоги транспортування до закладу охорони здоров ОСОБА_1 відмовився.

Суд апеляційної інстанції вважає, що даними довідки з медичної установи не підтверджується той факт, що ОСОБА_1 втрачав свідомість під час керування транспортним засобом по проспекту Степана Бандери в місті Києві, що стало причиною ДТП.Крім цього, за приписами п.2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення.

Не відповідають фактичним обставинам і доводи апеляційної скарги про невідповідність вимогам закону протоколу про адміністративне правопорушення, складеного за ст.124 КУпАП, оскільки складений протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить необхідні відомості, передбачені законом, в тому числі і відомості про свідка ОСОБА_3, пояснення якого є в матеріалах справи та на які суд послався в оскаржуваній постанові.

Таким чином, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши обставини справи, суд обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Оскільки ОСОБА_1 залишив місце ДТП, суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах притягнув його до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП, що також не заперечується апелянтом.

Оскільки рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 04 квітня 2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, 122-4 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз