П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2017 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 26 травня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: Київська обл., м. Бровари, садовий кооператив «Лісна поляна»,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_3,

його захисника ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 26 травня 2017 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови ОСОБА_3 20 квітня 2017 року в 00 год. 55 хв. керував автомобілем «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 про проспекту Броварському в м. Києві з ознаками наркотичного сп'яніння та в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду, справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Апелянт зазначає, що розгляду справи в суді першої інстанції щодо ОСОБА_3 по суті не було, суд не надав йому можливості дати пояснення безпосередньо судді.

Крім того, в доводах апеляційної скарги захисник ОСОБА_2 звертає увагу на те, що судом неповно досліджені, необхідні для вирішення справи, обставини та порушено норми матеріального і процесуального законодавства.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_3 був зупинений співробітниками патрульної поліції та йому було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп'яніння. Захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_3 виконав вимогу інспектора, пройшов тест на визначення стану сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», проте після встановлення факту відсутності алкогольного сп'яніння у нього, співробітники патрульної поліції попросили ОСОБА_3 зачекати до прибуття інспекторів управління поліції.

Зачекавши близько години, на місце зупинки прибули інспектори управління поліції, які також пересвідчились в тому, що ОСОБА_3 не перебував в стані алкогольного сп'яніння. Після чого вони запропонували ОСОБА_3 проїхати до медичного закладу для проходження огляду на визначення стану наркотичного сп'яніння. Апелянт зазначає, що оскільки ОСОБА_3 поспішав, а працівники поліції не могли відшукати лікаря - нарколога, він відмовився їхати до медичного закладу, а тому інспектор поліції на підставі цього склав протокол про адміністративне правопорушення щодо нього.

На думку захисника ОСОБА_2, огляд на визначення стану сп'яніння був здійснений з порушеннями вимог законодавства, оскільки ознаки начебто наркотичного сп'яніння визначалися самими поліцейськими, без залучення свідків. В той же час свідки не були очевидцями всіх подій, вони засвідчили тільки факт відмови ОСОБА_3 від проходження наркотичного огляду.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 вказані недостовірні дані, зокрема місце проживання останнього, що також не було з'ясовано судом першої інстанції з тих підстав, що ОСОБА_3 не був вислуханий в судовому засіданні.

Захисник зазначає, що інспекторами поліції були порушені вимоги Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція), оскільки огляд в медичних закладах осіб, які не погоджуються з результатами огляду проводиться не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду в медичному закладі тільки з тієї причини, що інспектори поліції довгий час не могли організувати проходження такого огляду.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що суд, розглядаючи справу щодо ОСОБА_3, порушив принципи повноти та об'єктивності судового розгляду, оскільки він не був присутнім при розгляді, не надав пояснення суду та доказів щодо його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо ОСОБА_3 закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Оскаржуючи судове рішення, захисник ОСОБА_2 зазначає, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам законодавства з тих підстав, що інспектор поліції, який його склав, вказав недостовірні дані щодо ОСОБА_3, зокрема місце проживання останнього.

Апеляційний суд вважає, що такі доводи апелянта не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом, в якому містяться фактичні дані про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 149384 від 20 квітня 2017 року (а.с. 1), в ньому наявні відомості всі відомості щодо ОСОБА_3, зокрема місце його проживання.

Крім того, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 стверджує, що постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження щодо ОСОБА_3, оскільки процедура проходження огляду на визначення стану сп'яніння працівниками поліції грубо порушена.

Проте з такими доводами апелянта не погоджується апеляційний суд.

Зазначеною Інструкцією регламентований порядок проведення огляду на стан сп'яніння. Як зазначив сам ОСОБА_3, він відмовився від проходження огляду, тому доводи захисника про порушення процедури огляду на стан сп'яніння є необґрунтованими, оскільки огляд фактично не проводився.

Відповідно до п. 2.5. ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Відмова від такої вимоги є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи перебував водій в стані сп'яніння.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення БР № 149384 від 20 квітня 2017 року ОСОБА_3 керував автомобілем «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 по проспекту Броварському в м. Києві з ознаками наркотичного сп'яніння. Відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому порядку в присутності двох свідків.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відповідно до яких ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився.

Крім того зазначені обставини узгоджуються не тільки з показаннями свідків, але й з рапортом працівника поліції (а.с. 3), відповідно до якого ОСОБА_3 керував автомобілем «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння та відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння.

ОСОБА_3 не заперечує факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння та пояснює це тим, що він поспішав, про що вказав в протоколі про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що вказана обставина не є поважною причиною невиконання вимог працівника поліції.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що судом правильно зроблений висновок про визнання ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду немає

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 26 травня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун