Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/2568/17 Головуючий у 1-й інст. Янчук Н. П.
Категорія ч.2 ст. 173-2 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області ОСОБА_1, за участю ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Корольовського районного суду Житомирської області від 11 травня 2017 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження в м.Бердичеві, проживаючу: ІНФОРМАЦІЯ_2; не працює,

в с т а н о в и в:

Постановою Корольовського районного суду Житомирської області від 11травня 2017 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 40 годин громадських робіт .

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 320 грн.

Згідно постанови суду, вчинене ОСОБА_2 правопорушення полягало в тому, що вона близько 17 год. 00 хв. 27.03.2017 року перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1, вчинила сімейний конфлікт відносно своєї матері ОСОБА_3, в ході якого висловлювалась словами брутальної лайки на її адресу та погрожувала фізичною розправою, чим вчинила порушення, передбачене ч.2 ст. 173-2 КУпАП України.

На прийняте судом рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в яких просить постанову скасувати. Посилається на те, що зазначена постанова суду не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи, Вказує, що обставини події, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсним обставинам. Стверджує, що 27.03.2017 року близько 17 години ввічливо попрохала свою матір, ОСОБА_3 прибрати за собою сміття та запліснявілий пеньок, однак на її прохання ОСОБА_3 надміру обурилась, почала безпідставно звинувачувати її, ображати словами брутальної лайки, встановлювати необґрунтовані принизливі медичні діагнози, а також залякувати її неповнолітнього сина. Так як подібна поведінка ОСОБА_3 вдома є систематичною, задля захисту своїх інтересів і врахувавши поради співробітників поліції в минулих випадках суперечок, вона почала записувати поведінку ОСОБА_4 на відеокамеру телефону. На це ОСОБА_3 зреагувала агресивно і двічі намагалась видерти телефон у мене з рук. Конфлікт вщух близько 18 години 00 хвилин. Наголошує також, що під час цієї неприємної розмови вона не вжила жодного слова брутальної лайки, образи чи погрози, в моїх діях не було жодних ознак насильства чи його наміру. Стверджує, що їй під час судового засідання судом не було надано можливості повно обґрунтувати свою невинуватість, що є грубим порушенням ст. 248 КУпАП. Також у поданні клопотання про розгляд доказів її невинуватості суд відмовив, чим були порушені норми вказані в ст. 251 КУпАП, та ст. 252 КУпАП і це суттєво вплинуло на перебіг розгляду справи. Таке рішення суду є необгрунтованим зокрема через відсутність будь- яких фактичних доказів вчинення нею адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, порушницю, яка підтримала свою апеляційну скаргу, заявницю ОСОБА_3, яка наполягала на своїй заяві, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги, вважаю, та апеляційна скарга підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП орган, що розглядає справу встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення дослідивши всебічно, повно та обєктивно усі обставини справи у їх сукупності.

Згідно ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався.

Диспозиція ч.1 ст.173-2 КУаАП передбачає відповідальність за вчинення насильства в сім'ї, тобто умисного вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім'ї.

Частина 2 зазначеної норми передбачає відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті

Приймаючи рішення про вчинення ОСОБА_5правопорушення, судом першої інстанції встановлено, що близько 17 год. 00 хв. 27.03.2017 року перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1, вчинила сімейний конфлікт відносно своєї матері ОСОБА_3, в ході якого висловлювалась словами брутальної лайки на її адресу та погрожувала фізичною розправою.

Разом з том до вказаних висновків суд першої інстанції прийшов на підставі протоколу про адмінправопорушення, з яким ОСОБА_5 категорично не погоджується, заяви самої ОСОБА_3 про застосування до неї насильства в сімї, та її письмових пояснень, а також довідки про те, що ОСОБА_5 протягом року притягалася до адмінвідповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

При цьому в матеріалах справи відсутні пояснення ОСОБА_5 та будь-які обєктивні докази вчинення нею правопорушення, які б свідчили про наявність в її діях складу даного правопорушення.

Таким чином можна зроби висновок, що рішення суду збудоване тільки на особистих поясненнях ОСОБА_3 , і обєктивних доказів виновності ОСОБА_5 в даному випадку матеріали справи не містять.

Не добуті вони і в ході розгляду справи в суді першої інстанції та не надані в ході апеляційного розгляду. А сам факт притягнення ОСОБА_5 до відповідальності згідно ч. ст. 173-2 КУпАП протягом року не може бути доказом вчинення нею саме вказаного правопорушення, яке розглядається.

Крім того в судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги було встановлено, що між сторонами, які є матірю і дочкою, точиться багаторічний конфлікт, в ході якого до адміністративної відповідальності неодноразово також притягалася і ОСОБА_3 за вчинення аналогічних правопорушень.

Суд першої інстанції зазначеним матеріалам справи правової оцінки не надав.

Постанова суду не відповідає вимогам ст.283 КУПАП, в ній не повно викладений опис обставин справи, відсутні мотиви прийнятого рішення.

За наведених обставин постанова суду не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

Враховуючи те, що відповідно до ст.294 КУПАП апеляційний суд позбавлений можливості усунути зазначені недоліки, провадження по справі слід закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Корольовського районного суду Житомирської області від 11 травня щодо ОСОБА_2 скасувати, а провадження по справі на п.1 ст. 247 КУпАП закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: