Номер провадження: 33/785/988/17
Номер справи місцевого суду: 504/342/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Мандрик В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Мандрик В.О., при секретарі судового засідання Лупу О.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, прокурора Самборського О.П., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 19.05.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 19.05.2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 сільського голову Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, на підставі ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП у виді штрафу на користь держави в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн., стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 320 грн.

Вищевказаною постановою ОСОБА_2 визнаний винним в тому, що 23.11.2015 року та 11.07.2016 року, будучи сільським головою Трояндівської (Кіровської) сільської ради Лиманського району Одеської області, тобто особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, перебуваючи в приміщенні Трояндівської (Кіровської) сільської ради та її виконавчих органів, достовірно знаючи, що саме в його інтересах приймається рішення сільської ради № 13-VІІ від 23.11.2015 року про затвердження умов оплати праці сільського голови із встановленням доплат і премій щомісячно та до «Дня захисників ОСОБА_4», «Дня місцевого самоврядування», свят Нового року і Різдва Христового; рішення сільської ради № 92-VІІ від 11.07.2016 року про зміни умов оплати праці сільського голови і встановлення додаткового преміювання, окрім зазначених свят, також до «Дня державної служби», «Дня Конституції», «Дня Незалежності», не повідомив про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час засідання сесії сільської ради, на якій приймались дані рішення, та прийняв участь у голосуванні за вказані рішення, тобто навмисно порушив ст.ст. 28, 35 Закону України «Про запобігання корупції», ст.ст. 8, 18 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ОСОБА_2 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 вказує, що оскаржувана постанова була винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а судовий розгляд був проведений неповно і однобічно.

Апелянт вказує, що судом першої інстанції допущено порушення ст.ст. 38, 277 КУпАП шляхом зупинення строку притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки відповідно до вимог КУпАП зупинення строку притягнення до адміністративної відповідальності не передбачено. Апелянт наголошує, що під час розгляду справи судом першої інстанції не погодився з протоколом про адміністративне правопорушення № 27-28 від 27 січня 2017 року з тих підстав, що відсутня подія та склад адміністративного правопорушення (п.п.1, 7 ст. 247 КУпАП) та справа підлягала закриттю через пропуск встановлених ст. 38 КУпАП строків.

ОСОБА_2 звертає увагу апеляційного суду на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи не надано належної оцінки його доводам, не встановлено та не відображено в оскаржуваній постанові наявність суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, не встановлено та не відображено в чому полягає неправомірність вигоди та неправомірність використання повноважень голови сільської ради, не встановлено наявність шкоди та її розмір.

Апелянт вказує, що під час подій 23.11.2015 року та 11.07.2016 року здійснював свою діяльність відповідно до вимог діючого законодавства, реального конфлікту інтересів не було, оскільки питання нарахування та виплати грошових сум регулюється трудовим законодавством, а відтак у його діях відсутній умисел на вчинення правопорушення. Крім того, рішення від 23.11.2015 року та 11.07.2016 року стосувались штатної посади, а не його особисто, як фізичної особи. Результати голосування не залежали від його голосу, оскільки кількості голосів інших депутатів було достатньо для прийняття рішень. Прийняті рішення набрали законної сили та не скасовані, відтак, на думку апелянта, є законними. ОСОБА_2 вказує, що відсутня також об'єктивна сторона правопорушення - неповідомлення про наявність конфлікту інтересів, оскільки доповідачем перед початком голосування було оголошено всім депутатам, що на голосування ставиться питання, котре могло містити конфлікт інтересів, таким чином всім присутнім на сесії особам було про це відомо.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; ОСОБА_2 та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого дотримання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив зібрані докази, на підставі чого прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Статтею 172-7 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а саме: за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП - за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів; за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП - за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 59-1 "Конфлікт інтересів" глави 5 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні "сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

ОСОБА_2, перебуваючи на посаді голови Трояндівської сільської ради, знаючи про зобов'язання уживати заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів між особистими інтересами та його службовими повноваженнями, не повідомив сесію сільської ради про наявність конфлікту інтересів та 23.11.2015 року і 11.07.2016 року приймав участь в роботі сесії сільської ради та відповідно голосував за позитивне прийняття рішення про встановлення собі премії у розмірі 140% від нарахованої заробітної плати та премій до святкових днів, про що він не заперечував ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді.

Доводи апелянта в апеляційному суді про те, що до оголошеного порядку денного сесії сільської ради як 23.11.2015 року, так і 11.07.2016 року було включено питання про умови оплати праці сільського голови, то, тим самим депутати фактично були повідомлені про наявність у нього конфлікту інтересів, є необґрунтованими і такими, що спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення, оскільки свідки депутати сільської ради ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснювали, що їх ОСОБА_2 не повідомляв про конфлікт інтересів при встановленні йому умов оплати праці та призначенні йому премій і голосував за позитивне вирішення цих питань (а.с. 16-20,21-26).

Крім того, згідно протоколів засідань сесій Трояндівської (Кіровської) сільської ради від 23.11.2015 року та 11.07.2016 року (а.с.29-35,37-42) сільський голова ОСОБА_2 брав участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень сільською радою без самостійного публічного оголошення про наявність у нього конфлікту інтересів під час засідання ради, тобто не повідомив зазначену раду про цю обставину.

З огляду на викладене апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Доводи апелянта про відсутність у нього реального конфлікту інтересів з посиланнями на примітку до ст. 172-7 КУпАП, тобто відсутність суперечності між його приватним інтересом та його службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень, що встановлені вищезазначеними рішеннями сільської ради умови оплати праці сільського голови не перевищують встановлених трудовим законодавством розмірів, не можуть бути прийняті апеляційним судом, оскільки рішеннями сільської ради від 23.11.2015 року та 11.07.2016 року не лише встановлювались умови оплати праці службовим особам сільської ради на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №268 від 09.03.2006 року, а також встановлювались розміри преміювання саме сільському голові як щомісячно, та і у звязку із різними святковими днями, у найбільшому для даного органу розмірі.

Твердження апеляції про те, що голос ОСОБА_2 при голосуванні не був вирішальним і не вплинув на прийняття рішення є необґрунтованим, оскільки саме сільський голова очолює та контролює роботу сільської ради, має вплив на підготовку та вирішення будь-яких питань діяльності даного державного органу, а, крім того, закон не повязує обовязок сільського голови повідомити сесію сільської ради про наявність конфлікту інтересів із тим, чи був голос голови сільської ради при голосуванні вирішальним.

Також необґрунтованими є доводи апеляції про порушення прав ОСОБА_2 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, про ненадання йому захисника, оскільки із тексту зазначеного протоколу (а.с. 6-11) вбачається, що ОСОБА_2 було розяснено передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП права, в тому числі і право на юридичну допомогу адвоката, однак він відмовився від підписання зазначеного протоколу і отримання його копії, що підтверджується підписами свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, їх поясненнями (а.с.13-15), що ОСОБА_2 визнав в ході розгляду апеляційної скарги. За таких обставин, доводи про невиконання органами поліції постанови судді про повернення протоколу про адміністративне правопорушення для дооформлення в частині, начебто, порушення права ОСОБА_2 на користування юридичною допомогою адвоката є надуманими.

З огляду на викладене, неповідомлення ОСОБА_2 на засіданнях сільської ради при вирішенні питань щодо оплати праці сільського голови про наявність у нього конфлікту інтересів і участь у голосуванні з цих питань безумовно свідчить про наявність у нього реального конфлікту інтересів.

У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повязані з корупцією» зазначається, що адміністративні стягнення за вчинення корупційного правопорушення може бути накладено протягом трьох місяців із дня виявлення, але не пізніше двох років із дня його вчинення (ч. 3 ст. 38 КУпАП). Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, повязане з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення.

При цьому, якщо на момент розгляду справи в суді закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд в разі заперечення особою своєї вини чи наявності у її діях складу адміністративного правопорушення, спочатку в повному обсязі досліджує всі обставини справи, встановлює, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного корупційного правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, і лише після цього закриває провадження.

Оскільки суд прийняв рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, за межами встановленого ч. 3 ст. 38 КУпАП строку, адже з моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення 27.01.2017 року до 19.05.2017 року пройшло більше трьох місяців, він був зобовязаний визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні вищезазначених правопорушень і закрити провадження у справі у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Разом з тим, суд помилково трактував положення ст. 277 КУпАП, адже сам розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст. 38 КУпАП, та є гарантією всебічного, обєктивного і повного зясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком постанови суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, але повинен закрити провадження у справі у звязку з закінченням передбачених ст. 38 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 249, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 частково задовольнити.

Постанову судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 19.05.2017 року відносно нього скасувати, прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП і закрити провадження у справі у звязку з закінченням передбачених ст. 38 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Одеської області В.О. Мандрик