АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
Справа № 33/796/1094/2017 Суддя 1 інстанції - Шевчук А.В.
Категорія: ст.ст. 122-4, 124КУпАП Суддя суду апел. інст..- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 27.01.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 27.01.2017 року, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 320 гривень 00 копійок.

Постановою суду встановлено, що 29.11.2016 року о 13 год. 15 хв. по пр. Г. Сталінграду, 20 в м. Києві, гр. ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом «Land Rover», д.н.з. НОМЕР_1 під час руху заднім ходом не переконався в безпечності маневру та здійснив наїзд на припаркований автомобіль «КІА», д.н.з. НОМЕР_2, внаслідок чого останній отримав механічні ушкодження, чим порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху України. При цьому, будучи причетним до даного ДТП залишив місце пригоди, чим порушив п. 2.10 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Оболонського районного суду м. Києва від 27.01.2017 року, закрити провадження по справі на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

Апелянт стверджує, що постанова суду першої інстанції є незаконною, оскільки не відповідає вимогам ст.ст. 245, 268, 285 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 зазначає, що суд першої інстанції всупереч вимогам ч. 1 ст. 268 КУпАП, розглянув справу без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, чим порушив право на захист, посилання в постанові судді на те, що ОСОБА_3 про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, проте в судове засідання не з'явився є безпідставним, оскільки жодних доказів про повідомлення матеріали справи не містять, а копія постанови протягом трьох днів надіслана не була.

При цьому стверджує, що суд першої інстанції формально підійшов до встановлення обставин, передбачених ч. 2 ст. 33 КУпАП, обмежившись лише прямою вказівкою про їх наявність у постанові та виклавши лише їх зміст, обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 негативно характеризується за місцем роботи чи проживання, притягувався раніше до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічного правопорушення чи вчиняв інші порушення, відповідальність за які передбачено Законом, не враховано погодні умови або ж інші фактичні дані чи обставини, що в сукупності надали б суду можливість обґрунтовано дійти висновків про особу порушника і обрання більш суворого виду стягнення, передбаченого санкцією ст. 124 КУпАП, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

29 травня 2017 року до Апеляційного суду м. Києва надійшли уточнення, в яких ставиться питання про зміну постанови Оболонського районного від 27 січня 2017 року лише в частині накладення адміністративного стягнення на штраф.

Переглянувши справу про адміністративне правопорушення в межах апеляційної скарги та відповідно до положень ст. 294 КУпАП, згідно яких у разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_3- адвоката Брицької А.М., яка підтримала апеляційну скаргу ОСОБА_3 з уточненнями та просила змінити накладене на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на штраф, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 10.9 Правил дорожнього руху України під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у порушенні п. 10.9 ПДР України за обставин, викладених у постанові суду, є обґрунтованим та підтверджуються сукупністю даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №271037 від 15.12.2016 року(а.с. 1), у схемі місця ДТП (а.с. 3), в поясненнях ОСОБА_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а.с. 5, 6,7). А відтак, вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП доведена повністю.

Крім того, пунктом 2.10 ПДР України передбачено, що у разі причетності до дорожньо - транспортної пригоди водій зобов'язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатись на місці пригоди. Однак, і даний пункт правил дорожнього руху порушив ОСОБА_3, оскільки, будучи причетним до дорожньо - транспортної пригоди, місце події залишив, чого й не заперечував ще при складанні протоколу, зазначивши в графі пояснення:»згоден». Своїми діями ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-2 КУпАП.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_3 за обома складами адміністративного правопорушення не оспорюється ним самим і в апеляційній скарзі.

Що стосується накладеного адміністративного стягнення, правильність накладення якого оскаржується в уточненій апеляційній скарзі, то приходжу до наступного. Відповідно до положень ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається в межах статті закону, яка передбачає відповідальність за вчинене правопорушення. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Разом з тим, як вбачається з постанови суду першої інстанції, суддя при накладенні адміністративного стягнення неповно з'ясував дані про особу правопорушника, і фактично не мотивував своє рішення щодо визначення найсуворішого виду адміністративного стягнення

В той же час, як вбачається із матеріалів справи, порушення ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього руху України не потягло за собою тяжких наслідків. У справі відсутні дані про обставини, які обтяжують відповідальність правопорушника.

Поряд з цим, ОСОБА_3раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, є пенсіонером, повністю визнав свою вину, у вчиненому щиро розкаявся.

Враховуючи викладене, конкретні обставини справи, вважаю, що підстав для застосування до ОСОБА_3 найсуворішого виду стягнення, передбаченого санкцією, встановленою для більш серйозного стягнення не має, а тому стягнення належить пом'якшити з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф у розмірі, передбаченому санкцією статті 124 КУпАП, а саме 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а постанова судді Оболонського районного суду м. Києва від 27.01.2017 року - зміні в частині накладеного адміністративного стягнення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу з уточненнями ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 27.01.2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП змінити, пом'якшити вид накладеного на ОСОБА_3 стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік на штраф у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її оголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва Л.І. Кепкал