АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 08 лютого 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 08.02.2017 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Згідно постанови, ОСОБА_2, 24.12.2016 року о 13 год. 45 хв., керуючи автомобілем марки «Чері Амулет» д.н.з. НОМЕР_1, на перехресті вул. Мілютенка та пр. Лісовий в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції і швидкості руху, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, що спричинило пошкодження обох транспортних засобів, чим порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 08.02.2017 року, звільнити його від сплати штрафу та судового збору та зобов'язати правоохоронні органи встановити водія автомобіля марки «Фольцваген транспортер» білого кольору д.н.з. НОМЕР_3, який створив аварійну обстановку на дорозі та зобов'язати його відшкодувати завдану матеріальну та моральну шкоду.

Разом з апеляційної скаргою ОСОБА_2 також подав клопотання, в якому просить поновити йому строк на апеляційне оскарження даної постанови у зв'язку з тим, що він не був присутній під час винесення постанови, оскільки не повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому вважає цей строк був ним пропущений з поважних причин.

На обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що у виникненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 24.12.2016 року, винен водій мікроавтобуса «Фольцваген транспортер», д.н.з. НОМЕР_3, який рухаючись другорядною дорогою не надав переваги в русі автомобілю «Тойота», що рухався попереду нього по головній дорозі, створив аварійну ситуацію та втік з місця ДТП.

Вказує, що в порушення вимог закону, суд розглянув справу за його відсутності без належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи і безпідставно наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу та стягнув судовий збір, хоча він, як інвалід війни, згідно Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору.

Також звертає увагу, що він перебуває в скрутному матеріальному становищі, в нього на утриманні перебуває троє дітей, невиліковно хворий брат, що потребує значних фінансових затрат.

Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді, передбаченого ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає можливим поновити ОСОБА_2 пропущений строк, оскільки пропущений він був з поважних причин.

Доповівши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2, вислухавши його пояснення, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та апеляційні доводи, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак судом першої інстанції, в порушення вимог ст. 268 КУпАП розглянуто справу за відсутності особи, яка притягується до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, а отже, не дотримано вимог закону в частині надання учасникам судового розгляду можливості надавати пояснення та докази на підтвердження своєї невинуватості при розгляді справи в судовому порядку.

Так, відповідно до вимог ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Зважаючи, що ОСОБА_2 був позбавлений можливості надавати пояснення та докази в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції приймає до уваги його пояснення, надані під час апеляційного розгляду справи, в яких останній зазначив, що дорожньо-транспортна пригода, яка відбулась 24.12.2016 року, виникла виключно внаслідок порушення вимог ПДР України водієм автомобіля НОМЕР_4, який виїжджаючи на перехрестя вулиці Мілютенка та Лісового проспекту з другорядної дороги, не надав переваги в русі автомобілю «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2, чим створив аварійну ситуацію, після чого зник з місця ДТП.

Наголошує, що зіткнення керованого ним автомобіля НОМЕР_5 з автомобілем «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, відбулось внаслідок неправомірних дій водія автомобіля «Фольцваген», який підрізавши водія автомобіля «Тойота» змусив його різко загальмувати, в результаті чого відбулось зіткнення його автомобіля з автомобілем «Тойота».

На підтвердження цих обставин, ОСОБА_2 надав відеозапис з відеореєстратора, що був встановлений в його автомобілі, на якому зафіксовано обставини виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах поданої апеляційної скарги, вважаю, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у порушенні ним п.п. 12.1, 13.1 ПДР України є правильним та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 № 238996 від 24.12.2016 року (а.с. 2), даними, що зафіксовані в схемі дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 3), щодо взаємного розташування автомобілів після зіткнення, яка без зауважень підписана учасниками ДТП, а також поясненнями водія автомобіля «Тойота» - ОСОБА_3, надані працівникам поліції під час оформлення дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 5).

Отже, судом першої інстанції були належним чином досліджені дані, що містяться в матеріалах справи, яким дана належна оцінка, внаслідок чого ОСОБА_2 обґрунтовано визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення і його дії вірно кваліфіковані за ст. 124 КУпАП.

Крім того, під час перегляду в судовому засіданні відеозапису цієї дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 48), який був долучений до матеріалів справи за клопотанням ОСОБА_2, було встановлено, що виїхавши на перехрестя вул. Мілютенка та Лісового пр., останній не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота», який рухався попереду нього.

Апеляційні доводи ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції, визнаючи його винним у вчиненні даного адміністративного, незаконно стягнув судовий збір, незважаючи на те, що згідно Закону України «Про судовий збір», він, як інвалід війни, звільнений від його сплати, суд не приймає до уваги, оскільки він не є тією особою, яка відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» має пільги щодо сплати судового збору.

Також слід зазначити, що накладене на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень є мінімальним розміром штрафу, передбаченого санкцією статті 124 КУпАП, а тому його посилання на перебування в скрутному матеріальному становищі, наявність на його утриманні трьох дітей та невиліковно хворого брата, що потребує значних фінансових витрат, не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

ПОСТАНОВИЛА:

Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 08 лютого 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/796/1483/2017 Категорія КУпАП: ст.124 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.