АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18травня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., за участю - адвоката Кащука М.С., який діє в інтересах ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу адвоката Кащука М.С. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 лютого 2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови, 02 грудня 2016 року о 06 год. 20 хв., в м. Києві по вул. Січових Стрільців, 103, водій ОСОБА_3 керував автомобілем «Крайслер» д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням, адвокат Кащук М.С. в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови суду, просить її скасувати, а провадження в справі відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. На обґрунтування своїх вимог зазначає, що матеріали справи не містять доказів винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки згідно з його пояснень, 02.12.2016 року він був пасажиром та сидів на передньому пасажирському сидінні автомобіля «Крайслер» і не керував транспортним засобом, а за кермом в той день перебував його товариш ОСОБА_4, однак суд не перевірив вказаних обставин та безпідставно відмовив захиснику у задоволенні його клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_4 Вважає, що пояснення свідка ОСОБА_5 також не підтверджують вину ОСОБА_3, оскільки у своїх поясненнях, наданих під час розгляду справи в суді першої інстанції, остання зазначала, що була свідком того, як працівники поліції та невідомий їй чоловік сперечались з приводу перебування автомобіля «Крайслер» на трамвайних коліях і в протоколі розписалася саме з приводу конфлікту між поліцейським і ОСОБА_3 та не бачила щоб ОСОБА_3 керував транспортним засобом і відмовився пройти огляд на стан сп'яніння.

Таким чином, апелянт вважає, що під час розгляду справи та винесенні постанови, судом першої інстанції не були дотримані вимоги КУпАП щодо повного, всебічного і об'єктивного з'ясування всіх обставин справи, а тому постанова суду є незаконною та такою, що винесена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, внаслідок чого оскаржувана постанова судді від 03.02.2017 року підлягає скасуванню.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_3 неодноразово не з'являвся, про дату, час та місце апеляційного розгляду був належним чином повідомлений, про що є дані в матеріалах справи, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

Оскільки у відповідності з вимогами ч.6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не перешкоджає розгляду справи та враховуючи присутність його захисника - адвоката Кащука М.С., який просив проводити розгляд без участі ОСОБА_3, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Доповівши матеріали справи за апеляційною скаргою, вислухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - адвоката Кащука М.С., який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи на обґрунтування апеляційних вимог, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчинення правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_3 у порушенні ним п.2.5 Правил дорожнього руху України є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №042569 від 02.12.2016 року, в якому зазначено, що ОСОБА_3 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, який від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків (а.с. 1); рапортом інспектора поліції Москаленка М.І. (а.с. 2), в якому останній зазначив про обставини вчиненого правопорушення, та відеозаписом з нагрудного відеореєстратора за 02.12.2016 року (а.с. 22), а тому вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП повністю доведена.

За клопотанням захисника, під час апеляційного розгляду справи в якості свідка була допитана ОСОБА_7, яка пояснила, що в ніч на 02.12.2016 року разом зі своїми друзями, серед яких був і ОСОБА_3, відпочивала в ресторані «Бізе». Перебуваючи у даному закладі, вони вживали алкогольні напої, окрім ОСОБА_4, який тієї ночі, на прохання ОСОБА_3, здійснював керування його автомобілем.

Також зазначила, що коли вони вирішили їхати додому, за кермом автомобіля «Крайслер» д.н.з. НОМЕР_1, перебував ОСОБА_4, а ОСОБА_3 в цей час сидів на передньому пасажирському сидінні, і після того як вона зі своїм хлопцем вийшли з автомобіля в районі «Подолу», ОСОБА_4 з ОСОБА_3 поїхали далі.

Незважаючи на заперечення захисника щодо порушення ОСОБА_3 п.2.5 ПДР України, який стверджував, що останній не керував транспортним засобом та не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння, вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, в тому числі і даними відеозапису з нагрудного відеореєстратора від 02.12.2016 року (а.с. 22), з якого вбачається, що під час зупинки працівниками поліції транспортного засобу марки «Крайслер» д.н.з. НОМЕР_1, в салоні вказаного автомобіля перебував лише ОСОБА_3 і будь-які інші особи, про яких зазначає захисник у своїй апеляційній скарзі, в автомобілі були відсутні. Крім цього, згідно даного відеозапису, на пропозицію інспектора поліції пройти огляд на стан сп'яніння в установленому законом порядку, ОСОБА_3 відмовився в присутності двох свідків, безпідставно мотивуючи це тим, що він не керував вказаним транспортним засобом.

Отже, вказаний відеозапис повністю підтверджує дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та обставини події, які були зазначені інспектором поліції у своєму рапорті і спростовують доводи апеляційної скарги захисника про те, що водій ОСОБА_3 не керував транспортним засобом і від проходження огляду на стан сп'яніння не відмовлявся.

До того ж аналогічні доводи вже були предметом перевірки суддею місцевого суду, який обґрунтовано не прийняв їх до уваги, оскільки аналіз наявних у справі доказів, доводить існування події адміністративного правопорушення та наявності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд критично ставиться до пояснень свідка ОСОБА_7, наданих нею під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови судді, оскільки вона не була безпосереднім свідком вказаних в протоколі подій, а зазначені нею обставини не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Для перевірки твердження захисника про те, що вночі 02.12.2016 року автомобілем марки «Крайслер», д.н.з.НОМЕР_1, керував не ОСОБА_3, а його товариш ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції, за клопотанням захисника, відкладав розгляд справи для забезпечення явки свідка ОСОБА_4, однак останній до апеляційного суду не з'явився, жодних письмових пояснень щодо обставин події суду не подавав.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги вважаю, що викладені в ній доводи про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є безпідставними, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи та перевіреними судом доказами, які об'єктивно узгоджуються між собою та підтверджують факт порушення ОСОБА_3 п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

За наведеного, постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 лютого 2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі захисника, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 лютого 2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника адвоката Кащука М.С. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/796/736/2017 Категорія КУпАП: ч.1 ст. 130 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.