АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/1065/2017 Постанова винесена суддею Бандурою І.С.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Рясне Житомирської області, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 16 березня 2017 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 16 березня 2017 рокуОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320 гривень.

Згідно з постановою суду, 26 лютого 2017 року о 18 год. 20 хв. по Гостомельській пл., 1 в м. Києві ОСОБА_2, керував автомобілем «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук, нестійка хода). Від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився у присутності понятих, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявнийсклад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, винесеною з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права, просить її скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом формально, однобічно та неповно з'ясовано усі фактичні обставини справи, не надано їм належної оцінки, що є наслідком необґрунтованого застосування до нього міри відповідальності. При цьому зазначає, що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, в той час як обставини щодо перебування його в стані алкогольного сп'яніння були встановлені з порушенням порядку, що передбачені Законом, а тому не дають підстав вважати, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, на противагу відомостям зазначеним у протоколі, огляд за допомогою спеціальних технічних засобів інспектором поліції йому не пропонувався, а пропонувалось проїхати на освідування до медичного закладу, що є порушенням вимог ст. 266 КУпАП, про що він наголошував у судовому засіданні, однак його твердження судом до уваги прийнято не було.

Також не можуть бути прийняті до уваги, як доказ доведеності його вини і наявні в матеріалах справи пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки в них із достатньою повнотою не відображено всіх фактичних обставин по справі, при цьому, свідки у судове засідання для надання пояснень не викликалися, а інші докази на підтвердження його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, на думку апелянта, суд першої інстанції необґрунтовано та не маючи для цього достатньо законних підстав, дійшов висновків про застосування до нього саме такого виду адміністративного стягнення, оскільки підійшов формально, не надавши при цьому відповідної оцінки наявним у матеріалах справи обставинам та доказам, що їх підтверджують, не встановив тих обставин, на які посилається у своєму судовому рішенні і вважає їх встановленими, що призвело до застосування судом необґрунтованого суворого адміністративного покарання.

Справа призначалась до апеляційного розгляду на 13.04.2017 року та за клопотанням ОСОБА_2 була відкладена на 29.05.2017 року, однак, ОСОБА_2, будучи належним чином сповіщеним про день та час слухання справи, до суду апеляційної інстанції не з'явився, ніяких клопотань про перенесення розгляду справи від нього не надходило, а тому, відповідно до вимог ч. 5 ст. 294 КУпАП, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, підписано відповідною посадовою особою, свідками та ОСОБА_2 без будь-яких зауважень, а також поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, якими засвідчено факт відмови ОСОБА_2 від проходження не лише медичного огляду у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога, але й за допомогою приладу «Драгер», для визначення стану сп'яніння, та рапорті інспектора поліції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп'яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП з дотриманням вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 року № 1452/735

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та вищезазначеної Інструкції, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп'яніння, який першочергово проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Між тим, як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №123231 від 26.02.2017 року, ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук, хитка хода), від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку - тобто за допомогою приладу "Драгер" та в медичному закладі, відмовився у присутності двох свідків, а тому доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про недотримання працівниками поліції порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп'яніння, не заслуговують на увагу.

Та обставина, що безпосередньо в суді не допитувались свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які брали участь у фіксуванні обставин зазначеного адміністративного правопорушення, не може свідчити про неповноту з'ясування всіх обставин справи, оскільки їх письмові пояснення відповідно до ст. 251 КУпАП були досліджені суддею та прийняті до уваги як такі, що узгоджуються з іншими доказами у справі та підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, який складений щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Тим більше, що в матеріалах справи відсутні і будь-які дані про те, що ОСОБА_2 заявляв клопотання про виклик вказаних свідків, а отже його твердження про неповноту дослідження судом обставин справи є надуманими .

Доводи апелянта про те, що він не керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, спростовуються рапортом інспектора УПП в м. Києві Гукал О.В., відповідно до якого 26.06.2017 року о 18 год. 20 хв. під час патрулювання у складі екіпажу 0819 ним разом з ОСОБА_6 було зупинено автомобіль «NissanPrimera», державний номерний знак НОМЕР_1, за адресою: м. Київ, Гостомельська площа, 1, за не виконання вимог знаку 3.2.1 ПДР «В'їзд заборонено», та під час спілкування та перевірці документів у водія ОСОБА_2 були виявлені ознаки алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук), від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, у зв'язку з чим було складено адміністративний протокол.

Крім того, під час розгляду справи судом першої інстанції, ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнавав повністю.

При цьому, об'єктивних даних про те, що ОСОБА_2 перебував в тверезому стані та які б виключали обґрунтованість підозр працівників поліції про наявність у нього ознак алкогольного сп'яніння, останнім в апеляційній скарзі також наведено не було, відсутні такі дані і в матеріалах справи, а тому доводи ОСОБА_2 в цій частині не заслуговують на увагу.

Що стосується накладеного на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, то всупереч доводів апелянта, накладаючи адміністративне стягнення, суддя дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, врахувавши при цьому характер вчиненого правопорушення, яке є грубим, оскільки пов'язане з керуванням особою транспортним засобом - джерелом підвищеної небезпеки, в стані алкогольного сп'яніння, що створює підвищену небезпеку, як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху, та особу ОСОБА_2, ступінь його вини, а також обставини, що пом'якшують його вину, відсутність обтяжуючих його вину обставин, та обґрунтовано визначив вид та розмір адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, оскільки воно є необхідним з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, тому підстави для її скасування чи зміни - відсутні, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 16 березня 2017 року, якою ОСОБА_2визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Горб І.М.