НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

02 червня 2017 року Справа № 322/568/17 (Провадження № 3/322/171/17)

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Гасанбеков С.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла до суду 19.05.2017 з Головного управління Держпраці у Запорізькій області, за ч. 1 ст. 41 КУпАП відносно ОСОБА_1, головного бухгалтера централізованої бухгалтерії Відділу освіти, молоді та спорту Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 18.05.2017 № 08-23-013-0524/0225, складеним головним державним інспектором праці ОСОБА_2, з вини головного бухгалтера централізованої бухгалтерії Відділу освіти, молоді та спорту Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області ОСОБА_1 порушено законодавство про працю, а саме:

- виплачуючи 03.02.2017 затримані розрахункові кошти працівнику ОСОБА_3, звільненому в останній день роботи з 31.01.2017, централізованою бухгалтерією відділу освіти, молоді та спорту Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області не нарахована та не виплачена йому середня заробітна плата за весь час затримки розрахунку з дня звільнення по день фактичного розрахунку, що є порушенням ч. 1 ст. 117 КЗпП України;

- відповідно до наказу № 16-В від 25.04.2017 по відділу освіти, молоді та спорту Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області, надано першу половину щорічної основної відпустки тривалістю 14 календарних днів старшому економісту централізованої бухгалтерії відділу освіти, молоді та спорту ОСОБА_4 з 03.05.2017 по 17.05.2017, з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення у сумі 3 913,60 грн. Заробітна плата за вказану частину щорічної відпустки і оздоровчі виплачені 04.05.2017, що є порушенням ч. 4 ст. 115 КЗпП України.

Виходячи з наведеного, інспектором зроблено висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

В ході розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 заперечила свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, зазначивши, що несвоєчасна виплата розрахункових коштів ОСОБА_3 була повязана з тим, що наказ про його звільнення з 31.01.2017 до бухгалтерії надійшов лише 02.02.2017, а виплата ОСОБА_4 заробітної плати за частину щорічної відпустки і оздоровчих була проведена у строк, погоджений з працівником, що не суперечить Конвенції Міжнародної організації праці № 132 (переглянутої) 1970 року про оплачувані відпустки.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суддя виходить з наступного.

Частиною першою статті 41 КУпАП передбачена відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплату їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України «Про звернення громадян», або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пояснення ОСОБА_1 стосовно відсутності її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, в частині несвоєчасної виплати розрахункових коштів звільненому працівнику ОСОБА_3 підтверджуються копією наказу директора комунального закладу «Тернуватський навчально-виховний комплекс «загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад» від 31.01.2017 № 4 про звільнення ОСОБА_3 з реєстраційною позначкою вхідного документа відділу освіти, молоді та спорту Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області від 02.02.2017, а також витягом журналу реєстрації вхідних наказів та пояснювальною запискою директора Тернуватського НВК ОСОБА_5 від 24.05.2017.

З огляду на викладене, суд не вбачає вини в діях ОСОБА_1 у формі умислу чи необережності, адже несвоєчасне надходження наказу про звільнення до бухгалтерії унеможливило проведення виплати в день звільнення ОСОБА_3, а відповідно і середньої заробітної плати за весь час затримки розрахунку.

Стосовно строків виплати заробітної плати за частину щорічної відпустки і оздоровчих ОСОБА_4 суд зазначає таке.

Згідно з ч. 4 ст. 115 КЗпП України заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Водночас, за приписами ст. 8-1 КЗпП України, якщо міжнародним договором або міжнародною угодою, в яких бере участь Україна, встановлено інші правила, ніж ті, що їх містить законодавство України про працю, то застосовуються правила міжнародного договору або міжнародної угоди.

Відповідно до ст. 7 Конвенції Міжнародної організації праці № 132 (переглянутої 1970 року) про оплачувані відпустки, ратифікованої Законом України від 29.05.2001 № 2481-ІІІ, кожна особа, яка користується відпусткою, передбаченою в цій Конвенції, отримує за повний період цієї відпустки принаймні свою нормальну чи середню заробітну плату (параграф 1); суми, що належать до виплати згідно з параграфом 1 цієї статті, виплачуються зацікавленій особі до відпустки, якщо інше не передбачено в угоді, що стосується цієї особи і роботодавця.

З матеріалів справи випливає, що ОСОБА_4 24.04.2017 надала письмову заяву про згоду отримати відпускні кошти у строк до 15.05.2017, а додатково ця обставина була підтверджена показаннями ОСОБА_4, яку було допитано в якості свідка під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, між працівником і роботодавцем було досягнуто згоди щодо перенесення строків виплати відпускних коштів, що не суперечить положенням ст. 7 Конвенції Міжнародної організації праці № 132 (переглянутої 1970 року) про оплачувані відпустки, у звязку з чим в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Виходячи з наведеного, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 41 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст. 221, 247, 283-285, 294 КУпАП, суддя

постановив:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 41 КУпАП відносно ОСОБА_1 у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя С.С. Гасанбеков