Справа № 303/928/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2017 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Марчука О.П. з участю особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2 розглянув у відкритому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Мукачівського міськрайонного суду від 27.03.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженої, працюючої в УПП у м. Ужгороді та Мукачеві ДПП.

Даною постановою ОСОБА_1 визнана винною в тому, що 05.02.2017 року близько 01:35 години в м. Мукачеві по вул. І. Зріні, 111 керувала транспортним засобом марки Volkswagen Transporter, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовилася в присутності 2 свідків, чим самим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Постановлено накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. ( десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 320,00 грн. ( триста двадцять гривень 00 копійок).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Мукачівського міьскрайонного суду від 27.03.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КупАП та закрити провадження у справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Порушує питання про виклик та допит свідків, які засвідчили факт відмови від проходження огляду ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Вважає, що судом першої інстанції не встановлено факту її відмови від проходження огляду на стан спяніння в присутності двох свідків та не засвідчено в присутності двох свідків факту відмови від підписання протоколу про адміністративне правопорушення. На думку апелянта порушенням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року є залучення та допит в судовому засіданні працівників поліції - свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Вважає покази таких свідків такими, що кардинально відрізняються між собою в частині встановлення особи, яка керувала транспортним засобом. Звертає увагу на долучений нею протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану спяніння № 55/2017 від 05.02.2017 року, згідно якого о 03:55 годині 05.02.2017 року проведено огляд ОСОБА_1 і встановлено, що в стані алкогольного спяніння така не перебувала. Не погоджується з висновком суду про критичну оцінку такого доказу у зв'язку з порушенням строку його здійснення відповідно до вимог ч.4 ст. 266 КУпАП.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи, доводи апелянта та її захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, суд першої інстанції при розгляді справи вірно прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затверджена спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року огляд на стан сп'яніння проводиться:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

-лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

З матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції вимоги вказаної Інструкції дотримано в повному обсязі. Так, з відеозапису з нагрудних камер працівників патрульної поліції видно, що поліцейські неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан спяніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і проїхати до закладу охорони здоров'я. ОСОБА_1 неодноразово категорично відмовлялась від проходження будь-якого огляду, оскільки на її думку це принизливо ( а. с. 11).

Крім того, даний відеозапис свідчить про те, що працівниками поліції громадянці ОСОБА_1 неодноразово розяснювались юридичні наслідки такої відмови.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі до адміністративне правопорушення є в тому числі показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а тому суд приймає до уваги вказаний доказ, який належний, допустимий та такий, що відповідає вимогам Закону.

Апеляційний суд критично оцінює доводи апелянта щодо відсутності достатніх даних, які б вказували на особу ОСОБА_1, як таку, яка здійснювала керування транспортним засобом.

Так, з пояснень ОСОБА_1 від 05.02.2017 року вбачається, що громадянка ОСОБА_1 05.02.2017 року зупинилась на транспортному засобі, щоб поговорити по телефону, до неї підійшли поліцейські, спитавши причину зупинки, предявити документи, спитали чи вживала алкогольні напої, сіла за кермо, оскільки пасажир, який сидів поряд вживав алкогольні напої, а тому, оскільки вона не вживала алкогольні напої, то сама сіла за кермо ( а. с. 5). Крім того, на відеозаписах з камер поліцейських патрульні з'ясували, що до кафе Пентагон керувала транспортним засобом особа чоловічої статі, а біля вказаного кафе особи помінялись місцями та керувала транспортним засобом ОСОБА_1

Таким чином, факт відмови від проходження медичного огляду громадянкою ОСОБА_1 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 246630 від 05.02.2017 року ( а. с. 1); поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_6 від 05.02.2017 року, які засвідчили факт відмови від проходження огляду на стан спяніння ( а. с. 3, 4); рапортом інспектора роти №8 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві ДПП ОСОБА_6 ( а .с. 7) та відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції ( а. с. 11)

Не заслуговують на увагу доводи апелянта щодо порушення під час розгляду справи судом першої інстанції вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року. Так, апелянт не погоджується з тим, що поліцейські були допитані в суді першої інстанції, як свідки.

Вказана Інструкція розяснює працівникам поліції порядок та процедуру оформлення матеріалів у справах про адміністративні правопорушення та розгляду справ поліцейськими на місці. Таким чином, вона передбачає заборону залучення як свідків поліцейських або осіб, щодо неупередженості яких є сумніви під час складання протоколу про адміністративне правопорушення поліцейськими та винесення постанови, за наслідком розгляду справи на місці. Даний нормативно-правовий документ жодним чином не регулює порядок розгляду справи в суді, а тому такі доводи апелянта апеляційний суд відхиляє, як такі, що не відповідають вимогам законодавства. Допит в якості свідків працівників поліції, які оформляли матеріали справи під час скоєння правопорушення не заборонено жодною нормою законодавства, а тому апеляційний суд не вбачає порушень вимог законодавства під час розгляду справи в суді.

Апеляційний суд критично оцінює, як доказ протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану спяніння № 55/2017 від 05.02.2017 року, згідно якого встановлено, що ОСОБА_1О в стані алкогольного спяніння не перебувала. Долучений до справи доказ не спростовує факт відмови громадянки ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння та порушення нею п. 2.5 Правил дорожнього руху України, а тому жодного доказового значення для справи не має.

Разом з тим, апеляційним судом встановлено незначні порушення в процедурі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 в частині залучення двох свідків, оскільки свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були не одночасно залучені в якості свідків, а окремо, по черзі підходили до транспортному засобу, яким керувала ОСОБА_1 Однак, такі порушення апеляційний суд оцінює, як не істотні. Останні не впливають на встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи, законність та обґрунтованість постановленого рішення.

Отже, суд першої інстанції дотримався вимог законодавства та вірно прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Порушень вимог процесуального закону, які б тягнули за собою зміну чи скасування постанови суду не встановлено.

Керуючись ст. 294 КпАП України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Мукачівського міськрайонного суду від 27.03.2017 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: