Справа № 500/6517/16-п
Провадження № 3/500/23/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 липня 2017 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі судді Волкова Ю.Р., за участю притягуваного ОСОБА_1, захисника - адвоката ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в м. Кілія Одеської області, ПрАТ «Дунайсудоремонт», груповий механік, що мешкає за адресою АДРЕСА_1

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

10 червня 2016 року о 15 годині ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «CHEVROLET», державний номер НОМЕР_1, в порушення вимог п. 10.2 Правил дорожнього руху України, виїжджаючи на просп. Миру в м. Ізмаїлі Одеської області напроти будинку № 20, перед проїзною частиною не надав дорогу автомобілю «VOLKSWAGEN» д/н АМ 0322ВХ, який рухався по проїзній частині просп. Миру, та скоїв з ним зіткнення. В наслідок ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що при виїзді з придомової території (між будинками № 20 та 22 по пр. Миру) він зупинився, аби впевнитися у відсутності перешкоди як з правого так і з лівого боків. З лівого боку транспортних засобів не було, автомобіль ОСОБА_3 був далеко на перехресті пр. Миру та вул. ОСОБА_4 в районі пішохідного переходу. Автомобілі з правого боку були на відстані достатньої щоб він міг почати маневр повороту на їх полосу руху. Він розпочав рух, перетнув дві полоси руху пр. Миру та практично завершуючи маневр повороту ліворуч, побачив, що автомобіль «Фольксваген» на великій швидкості наближається до нього і відбувається зіткнення, «Фольксваген» вдарив його у ліве крило. Також притягуваний ОСОБА_1 зазначив, що якби автомобіль під керуванням ОСОБА_3 рухався із дозволеною швидкістю руху то зіткнення би не відбулося, він встиг би завершити маневр повороту ліворуч. В обґрунтування цієї думки, ОСОБА_1 зазначив, що автомобілі які рухалися з правого боку не застосовували гальмування, оскільки рухалися із дозволеною швидкістю, і він міг закінчити свій маневр не перешкоджаючи їм у русі.

Однак, не дивлячись на невизнання своєї вини притягуваним ОСОБА_1, його винність у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, повністю підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Суд критично оцінює і не приймає до уваги посилання притягуваного ОСОБА_1 про те, що зіткнення автомобілів сталося через те, що потерпілий ОСОБА_3 перевищив швидкість, оскільки судом достовірно встановлене порушення притягуваним ОСОБА_1 вимог п. 10.2 Правил дорожнього руху України, що і призвело до зіткнення.

Так, потерпілий ОСОБА_5 Фазиль-Огли в судовому засіданні пояснив, що він їхав по просп. Миру з боку вул. ОСОБА_4 в напрямку вул. Клушина зі швидкістю приблизно 60 км/год. Підїжджаючи до прилеглої до будинку № 20 по просп. Миру території, він побачив, що з двору виїздить автомобіль «Шевролет» і з метою уникнути зіткнення почав відїжджати вліво, але вказаний автомобіль не зупиняючись виїздив з двору, після відбулося зіткнення.

Спеціаліст ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що дати відповідь на те, чи стояв автомобіль ОСОБА_1, визначити неможливо. З моменту коли автомобіль «VOLKSWAGEN» зявився до моменту зіткнення минуло приблизно 3 секунди, пройшовши відстань більше 73 метрів, тому він вважає, що швидкість автомобіля «VOLKSWAGEN» була більше ніж 80 км/год. За умови якби автомобіль «VOLKSWAGEN» їхав зі швидкістю 60 км./год. та при виконанні ним вимог п. 12.3, можна було уникнути зіткнення, яке відбулося на полосі зустрічного руху, а не як це зазначено у схемі. За таких умов автомобіль «CHEVROLET» встиг би проїхати. Правила дорожнього руху не вимагають, що водій має зупинитися перед проїздом, а є вимога надати дорогу. В діях водія автомобіля «CHEVROLET» притягуваного ОСОБА_1 наявне порушення вимог п. 10.2 правил дорожнього руху він мав відмовитися від проїзду. З моменту виникнення небезпеки зіткнення у автомобіля «VOLKSWAGEN» була технічна можливість уникнути зіткнення.

Відповідно до даних консультації № 07-006 спеціаліста - автотехніка ОСОБА_6 з дослідження зіткнення автомобілів VW та Chevrolet від 06.07.2016 р., вирішити питання про розташування місця зіткнення не надається можливим у зв'язку з відсутністю достатньої для такого роду аналізу слідової інформації. В подальшому використовувалося місце зіткнення, вказане на схемі події. Для вирішення питання про належні дії учасників пригоди, технічної можливості попередження ними події, а також причинного зв'язку між діями учасників пригоди і їх наслідками необхідні додаткові відомості.

Оцінюючи пояснення спеціаліста ОСОБА_6 та надані ним консультації, суд критично оцінює дані про те, що потерпілий ОСОБА_3 міг уникнути зіткнення за умови дотримання певних умов та здійснення ним певних дій, оскільки це субєктивні припущення спеціаліста ОСОБА_6 Про субєктивність припущень спеціаліста ОСОБА_6 свідчить зокрема суперечність його висновків, оскільки у консультації від 06.07.2016 р. спеціаліст ОСОБА_6 дійшов висновку про неможливість вирішити питання про належні дії учасників пригоди, а у висновках від 03.08.2016 р. та від 10.04.2017 р. на підставі даних, наданих адвокатом ОСОБА_7, тобто документів, отриманих особою, прямо заінтересованою у результаті розгляду справи у спосіб, не передбачений КУпАП, спеціалістом ОСОБА_6 зроблений висновок про наявність причинного звязку між пригодою та діями ОСОБА_3. Також у наведеній консультації від 03.08.2016 р. зроблений висновок про те, що ОСОБА_1 був вправі здійснити виїзд на просп. Миру, що суперечить поясненням ОСОБА_8, який в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.2 Правил дорожнього руху України та мав відмовитися від виїзду на проїзну частину просп. Миру.

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснили, що були очевидцями дорожньо-транспортної пригоди, однак не могли точно пояснити послідовність руху та розташування автомобілів перед зіткненням. Також вказані свідки пояснюючи, що знаходилися в безпосередній близькості від місця зіткнення, при перегляді відеозапису з реєстратора, на якому зафіксований момент зіткнення, не могли вказати, де саме перебували вони самі. Тому суд враховує пояснення наведених свідків в частині зазначення ними наслідків зіткнення автомобілів та отримання ними механічних пошкоджень.

Разом з тим, суд критично оцінює і не приймає до уваги письмові пояснення свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, відібрані адвокатом ОСОБА_7, а також дані протоколу слідчого експерименту від 28.07.2016 р., проведеного також адвокатом ОСОБА_7, оскільки проведення адвокатом таких процесуальних дій в рамках провадження з розгляду справи про адміністративне правопорушення не передбачено чинним КУпАП, у зв'язку з чим відсутні вимоги до проведення таких процесуальних дій та суд позбавлений можливості перевірити дотримання таких вимог.

Крім того, вина ОСОБА_1 також підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 159988 від 11 червня 2016 року, а також схемою місця ДТП. При цьому суд критично оцінює та не приймає до уваги посилання сторони захисту на те, що схема місця ДТП в частині зазначення механічних пошкоджень не була підписана учасниками ДТП при її складанні, а тому невідомо, за яких обставин там з'явилися підписи, оскільки згідно рапорту поліцейського Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, що міститься в матеріалах справи, в процесі до оформлення матеріалів, ним було запропоновано обом учасникам ознайомитися з видимими пошкодженнями автомобілів, які зазначені на зворотному боці схеми місця ДТП, ОСОБА_3 ознайомився та поставив свій підпис, а ОСОБА_1 відмовився від підпису;

письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_1;

переглянутим в судовому засіданні відеозаписом, на якому зафіксований момент дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що притягуваний ОСОБА_1 хоча і зупинився перед виїздом та рухався з невеликою швидкістю, проте не виконав вимоги п. 10.2 Правил дорожнього руху України, згідно яким виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з'їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає, та не надав дорогу автомобілю під керуванням ОСОБА_3, який рухався по проїзній частині, на яку він виїжджав з житлової зони, та таким чином спричинив зіткнення вказаних автомобілів, обидва з яких отримали механічні пошкодження внаслідок зіткнення.

Аналіз сукупності усіх досліджених у суді доказів дозволяє суду дійти висновку про наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та про доведеність винності ОСОБА_1 в його вчиненні.

Однак, суд вважає, що провадження у цій справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід закрити.

Так, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю при закінченні на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Таким чином, враховуючи, що адміністративне правопорушення було вчинене ОСОБА_1 10 червня 2016 року, то на час розгляду справи строки накладення адміністративного стягнення вже сплинули, у звязку з чим на виконання вимог п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у цій справі за ст. 124 КУпАП необхідно закрити.

Керуючись ст.ст. 38, 221, 247, 283, 284 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_12