Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №335/3081/17 Головуючий в 1 інст. Калюжна В.В.
Провадження №33/778/419/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Городовенко В.В.,

при секретарі Лопух Ю.О.,

за участю захисника-адвоката ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19 травня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами, та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 28 лютого 2017 року о 13-00 годині став учасником ДТП, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на перехресті вул.Лермонтова та Незалежної України у м.Запоріжжя, у стані наркотичного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився зі згоди водія у клінічній установі «ОКНД» ЗОС.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_2 просить вищевказану постанову суду першої інстанції відносно ОСОБА_3 скасувати, та провадження в справі закрити, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що суд, вийшовши за межі фабули правопорушення викладеної у відповідному протоколі, виклавши в мотивувальній частині фабули правопорушення дії ОСОБА_3, які не були йому інкриміновані, грубо порушив право на захист особи, яка притягається до відповідальності. Крім того у постанові суду відсутні будь-які посилання на порушення водієм ОСОБА_3 конкретних пунктів ПДР України. Також апелянт вказує на порушення судом вимог ст.ст.283, 284 КУпАП, оскільки у постанові не надано жодної оцінки доводам сторони захисту щодо недопустимості доказів, які були досліджені в ході судового розгляду справи; не надано оцінки тому факту, що при проведенні огляду ОСОБА_3 на стан спяніння були допущені порушення, які дають підстави визнати висновки такого огляду недійсними; не надано оцінки доводам сторони захисту щодо відвертої фальсифікації матеріалів справи.

ОСОБА_3 будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не зявився, клопотань про відкладення розгляду справи не надав. З пояснень захисника-адвоката ОСОБА_2 ОСОБА_3 належним чином повідомлений про апеляційний розгляд справи, не зявився з особистих обставин, не заперечував проти розгляду справи за його відсутність.

Вислухавши захисника-адвоката ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення порядку огляду водія ОСОБА_3 у звязку з відсутністю двох свідків в медичному закладі не ґрунтуються на нормах чинного законодавства і задоволенню не підлягають з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_3 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 269219 від 28 лютого 2017 року, зі змістом якого ОСОБА_3 ознайомився, його копію отримав, та йому були розяснені права, передбачені ст.63 Конституції України, та ст.268 КУпАП, що засвідчив своїм особистим підписом (а.с.1), а також направленням на огляд ОСОБА_3 до КУ «ЗОНД» ЗОР (а.с.2), висновком щодо результатів медичного огляду ОСОБА_3 в КУ «ЗОНД» № 989 від 28 лютого 2017 року, з якого вбачається, що останній відмовився від проходження медичного огляду (а.с.3).

«Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду», затвердженні постановою КМУ від 17.12.2008 р. № 1103 в п. 1 цього порядку визначено процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану спяніння і проведення такого огляду, а не оформлення його результатів.

Порядок оформлення результатів огляду в закладі охорони здоровя регулюється іншими нормативними актами, а саме Інструкцією

про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженною наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2015 р. № 1452/735 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за № 1413/27858), також вимогам ч. 4 ст. 266 КУпАП.

Згідно з положенням ч.4 ст.266 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

У відповідності до вказаної норми, присутність двох свідків при огляді на стан сп'яніння в медичній установі, не передбачено, що спростовує доводи захисника з цього приводу.

Інший довід апеляції про фальсифікацію протоколу про адміністративне правопорушення у звязку з порушенням п. 12 розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 р. № 1376 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції 01.12.2015 р. за № 1496/27941) також не підлягає задоволенню, так як згідно з п. 1 цієї інструкції, вона застосовується до всіх матеріалів, крім правопорушень в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Також, апеляційний суд вважає, що не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення доводи апелянта про порушення, допущені при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, невідповідність часу та номеру висновку, оскільки ці порушення не є істотними, тобто такими, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Крім того висновок щодо медичного огляду на стан спяніння ОСОБА_3 № 989 від 28 лютого 2017 року останнім не оскаржувався.

Щодо доводів захисника, викладені в апеляції стосовно того, що суд першої інстанції при розгляді справи допустив порушення його права на захист і, зокрема, вийшов за межі протоколу про адміністративне правопорушення. Так, в протоколі про адміністративне правопорушення водію ОСОБА_3 інкримінувалось порушення пункту 2.5 ПДР, а саме відмова від проходження огляду на стан спяніння, а відповідно до фабули правопорушення в постанові суду 1 інстанції зазначено, що «водій ОСОБА_3 керував автомобілем в стані наркотичного спяніння…». Крім того, в постанові відсутні будь-які посилання на порушення ОСОБА_3 конкретних пунктів ПДР України, апеляційний суд вважає слушними у звязку з наступним.

Суд першої інстанції обґрунтовано кваліфікував дії ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 130 КУпАП, але помилково послався на те, що ОСОБА_3 керував автомобілем в стані наркотичного сп'яніння та не вказав пункт ПДР України.

При розгляді справи в апеляційній інстанції встановлено, що згідно протоколу № БР № 269219 від 28 лютого 2017 року, 28 лютого 2017 року о 13-00 годині ОСОБА_3 став учасником ДТП, діючи відповідно до п. 8 Розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735, працівники поліції доставили ОСОБА_3 до закладу охорони здоровя КУ ЗОНД, де останній відмовився від проведення огляду в присутності лікаря та поліцейського, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Із наданого працівниками поліції в якості доказу відеозапису, на підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП вбачається, що 28.02.2017 року о 14.28 год. ОСОБА_3 відмовився від надання зразку біологічного середовища, зазначивши, що він хворіє, та вживає гормональні ліки (а.с. 16).

За таких обставин постанова Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19.05.2017 року підлягає зміні в частині встановлення порушення ОСОБА_3

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, оскільки ОСОБА_3 двічі протягом року піддався адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, що підтверджується відповідними постановами (а.с. 10 -12).

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, та наклав стягнення у межах встановлених цим Кодексом.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19 травня 2017 року, щодо ОСОБА_3 змінити.

В мотивувальній частині постанови зазначити, що 28 лютого 2017 року о 13-00 годині гр. ОСОБА_3 став учасником ДТП, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на перехресті вул. Лермонтова та Незалежної України у м.Запоріжжя, з ознаками наркотичного спяніння: звужені зіниці очей, які не реагували на світло, не природна блідність шкіряного покрову. Від проходження огляду на стан спяніння у медичному закладі відмовився в присутності лікаря, від керування відсторонений, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1