АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду м. Києва Васильєва М.А.,

за участю

секретаря Яцевич Н.А.

потерпілого ОСОБА_1

особа, щодо якої провадження закрито

у зв'язку з відсутністю в діях складу

адміністративного правопорушення ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3,

особи, щодо якої провадження закрито

у зв'язку з закінченням строків накладення

адміністративного стягнення ОСОБА_4

захисника Мегеда В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Мегеди В.В в інтересах ОСОБА_4 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 11 березня 2016 року, якою

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,

ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає за адресою: АДРЕСА_2

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження відносно нього у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до постанови суду щодо ОСОБА_2 закрито провадження у справі за протоколом про адміністративне правопорушення, згідно з яким 20 липня 2015 року близько 07.25 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21101» державний номерний знак НОМЕР_1, виконав поворот ліворуч на вимкнений сигнал додаткової секції світлофору виїхав на перехрестя вулиць Автозаводська та Полупанова у м. Києві, унаслідок чого сталося зіткнення із автомобілем марки «Тойота» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4, після чого автомобіль «Тойота» здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ» державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1., у результаті чого вказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно протоколу, ОСОБА_2 порушив вимоги п. 8.7.3 (3), 10.1 ПДР України.

Цією ж постановою ОСОБА_4 визнаний винуватим в тому, що 28 липня 2015 року близько 11.05 год. він, керуючи автомобілем марки «Тойота» державний номерний знак НОМЕР_2, виїхав на перехрестя вулиць Автозаводської та Полупанова у м. Києві на забороняючий сигнал світлофору, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем марки«ВАЗ-21101» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобілем марки «ВАЗ» державний номерній знак НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_1., у результаті чого вказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до протоколу водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. 8.7.3 (е) ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат Мегеда В.В, який діє в інтересах ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову в частині визнання ОСОБА_4 винним у адміністративному правопорушенні, передбаченого ст.124 КУпАП, та закриттю відносно нього провадження у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення скасувати, скасувати протокол та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4

На обґрунтування вимог скарги, апелянт вказує, рішення суду підлягає скасуванню, оскільки не ґрунтується на матеріалах адміністративної справи, являється явно упередженим, та може призвести до порушення конституційних прав та інтересів апелянта, зокрема відшкодування збитків, які виникли від пошкодження автомобілів та інших негативних наслідків.

Захисник Мегеда В.В. в апеляційній скарзі звертає увагу на те, що у процесі адміністративного провадження, як судом, при винесенні оскаржуваної постанови від 11 березня 2016 року, так заступником начальника відділу розшуку та дізнання УПП в м. Києві при складанні протоколу про адміністративне правопорушення від 15 лютого 2016 року грубо порушено право на захист ОСОБА_4, суд першої інстанції не сприйняв як достовірні показання свідків, не оцінив та їх не спростував. Не дивлячись на протиріччя у показах свідків, співробітниками поліції та судом не вжито заходів, щодо їх усунення, що суттєво впливає на визначення винного у скоєнні даної пригоди.

Крім цього, на відео чітко видно, що водій ОСОБА_2, пересікаючи полосу зустрічного руху, навіть не подивився у напрямок руху, звідки рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_4, а подивився в ту сторону, коли почув звук гальмів, фактично в момент зіткнення. Суд не звернув увагу на порушення ОСОБА_2 інших норм ПДР, зокрема:

- водій ОСОБА_2 в порушення п. 16.6 ПДР ...Повертаючи ліворуч на регульованих перехрестях або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофору водій нерейкового транспортного засобу зобов'язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортнім засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

- водій ОСОБА_2 грубо порушив п.16.8 ПДР ігноруючи сигнали світлофору, при наявності дорожньої розмітки 1.12.(стоп лінія) виїхав на перехрестя, чим скоротив час та відстань до місця зіткнення.

- водій ОСОБА_2 після початку руху з крайньої лівої полоси через 2-3 метра, апріорі, не міг бачити коли ввімкнеться додаткова секція - його світлофору, тому міг гадати, що рухається на сигнал ввімкненої секції світлофору.

Також, згідно висновку експерта не було визначено і оцінено дії водія ОСОБА_4 на предмет відповідності його дій вимогам ПДР, оскільки в матеріалах, які надійшли експерту, відсутні необхідні дані, які не були складені при оформленні ДТП.

Суд безпідставно, помилково ( чи упереджено) вказав, посилаюсь на висновок експерта, що автомобіль «Тойота» під керуванням ОСОБА_4 до моменту зіткнення рухався на червоний сигнал світлофору 13 секунд, але це не відповідає дійсності у названому висновку експерта такого (13 сек.) твердження, немає.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_4, ОСОБА_2 та їх захисників, опитавши свідків, експерта, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності та додатково надані під час апеляційного розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ч. 7 ст.. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що в апеляційній скарзі постанова суду оскаржується тільки в частині прийнятого рішення щодо ОСОБА_4, рішення суду в частині закриття провадження у справі щодо ОСОБА_2 перегляду не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте суддею при розгляді даної справи ці вимоги закону не були дотримані, рішення щодо ОСОБА_4 прийняте без ретельної перевірки обставин, які мають істотне значення.

Так, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що протокол щодо ОСОБА_4 не відповідає вимогам ст.. 256 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до протоколу серії АП1 № 956444 від 15 лютого 2016 року, складеного щодо ОСОБА_4, вбачається, що він 28 липня 2015 року близько 11.05 год., в м. Києві, керуючи автомобілем «Тойота» державний номерний знак НОМЕР_2, виїхав на перехрестя вул. Автозаводська - вул. Полупанова на забороняючий сигнал світлофору, унаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем ВАЗ-21101 державний номерний знак під керуванням ОСОБА_2 та автомобілем ВАЗ державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1., що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 8.7.3 (е) ПДРУ (ас. 74 т.1).

Разом з тим, з матеріалів справи та під час апеляційного розгляду встановлено, що зіткнення між автомобілями «ВАЗ-21101» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобілем «Тойота» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 сталося 20 липня 2015 року близько 07.25 год. на перехресті вулиць Автозаводська та Полупанова у м. Києві.

Таким чином, працівниками поліції не встановлені місце і час вчинення події ДТП, оскільки 28 липня 2015 року приблизно об 11.05 год. дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_4 не відбувалась.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_4 винуватим у вчиненні 28 липня 2015 року приблизно об 11.05 год. правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не дотримався вимог ст. 280 КУпАП, не перевірив правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, в т.ч. не перевірив необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи не з'ясував: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Крім того, суд не звернув увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 складений 15 лютого2014 року, тобто, поза межами строків, передбачених ст. 38 КУпАП, і не врахував вимоги ст. 247 КУпАП, відповідно до яких провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, в т.ч. і в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. а також закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

За таких обставин постанова суду в частині визнання винуватим ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 події і складу адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі серії АП1 № 956444 від 15 лютого 2014 року.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про скасування протоколу щодо ОСОБА_4, то вони є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону.

В той же час вважаю необхідним зазначити про те, що під час апеляційного розгляду перевірялись доводи апеляції щодо відсутності в діях ОСОБА_4 порушення п. 8.7.3 (е) ПДРУ, і, з урахуванням пояснень в суді апеляційної інстанції потерпілого ОСОБА_1., свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, оголошених пояснень свідка ОСОБА_10 (ас. 20, 82 т.1), показань експерта ОСОБА_11, а також даних, зафіксованих на відеозапису події ДТП, яка відбулася 20 липня 2015 року приблизно о 07.25 год. на перехресті вулиць Автозаводська та Полупанова у м. Києві між автомобілями «ВАЗ-21101»державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобілем «Тойота» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4, даними про режим роботи світлофорів станом на 20 липня 2015 року (ас. 12-15 т.2), приходжу до висновку про відсутність достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження обставин про порушення ОСОБА_4 п. 8.7. 3 (е) ПДРУ.

Доводи апеляційної скарги про наявність в діях водія ОСОБА_2 порушень Правил дорожнього руху України, а саме пп. 16.6, 16.8 ПДР України, вважаю необґрунтованими, оскільки протокол щодо ОСОБА_2 в цій частині не складався, зазначені обставини не були предметом розгляду суду першої інстанції, а, крім того, питання щодо перегляду постанови суду в частині, що стосується ОСОБА_2, в апеляційній скарзі не ставилося, а тому в цій частині апеляційний суд позбавлений можливості прийняти будь-яке рішення.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, постанова суду в частині визнання винуватим ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закриття провадження щодо нього у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 події і складу адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі серії АП1 № 956444 від 15 лютого 2014 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника МегедиВ.В. в інтересах ОСОБА_4. - задовольнити частково.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 11 березня 2016 року в частині визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закриття провадження щодо нього у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення - скасувати.

Прийняти нову постанову:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП1 № 956444 від 15 лютого 2014 року закрити у зв'язку з відсутністю події і складу правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва М.А. Васильєва