АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1437/2017 Суддя у першій інстанції: Смик С.І.
Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Фрич Т.В., за участю ОСОБА_3, його представника -адвоката Соботника Р.В., іншого учасника ДТП ОСОБА_5, розглянувши апеляційну скаргу іншого учасника ДТП ОСОБА_5 на постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 09 березня 2017 року щодо,

ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Печерського районного суду міста Києва від 09 березня 2017 року, провадження по справі стосовно ОСОБА_3 закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням інший учасник ДТП ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Печерського районного суду м. Києва від 09 березня 2017 року, та постановити нову, якою визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнути останнього до адміністративної відповідальності. А також просить поновити строк для оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 09 березня 2017 року, оскільки про розгляд справи та про винесення постанови повідомлений не був, а дізнався лише 19 травня 2017 року.

В обґрунтування своїх доводів вказує на те, що висновки суду суперечать обставинам ДТП та матеріалам справи, оскільки ДТП сталося саме з вини ОСОБА_3, а його пояснення щодо обставин ДТП взагалі не взяті до уваги.

Перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за можливе поновити строк на оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 09 березня 2017 року, так як строк пропущений з поважних причин.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, ОСОБА_3, та його представника -адвоката Соботника Р.В., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

У відповідності з ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В розумінні ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення даної справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд, при розгляді справи про адміністративні правопорушення, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, суть якого зазначена в протоколі, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення та з оскаржуваної постанови, судом першої інстанції під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 дані вимоги закону не дотримані, а тому висновок судді про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не відповідає фактичним обставинам справи.

Згідно постанови суду, встановлено що в діях ОСОБА_3 відсутні події і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 16.01.2017 року.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 16.01.2017 р., о 13 год. 15 хв., ОСОБА_3 по вул.Московській, 8 в м. Києві, керуючи автомобілем НОМЕР_1 під час виїзду з житлової зони не надав перевагу в русі транспортному засобу, який рухався по вул. Московській від пл. Арсенальної в бік Кловського узвозу в м. Києві, внаслідок чого скоїв зіткнення з вказаним автомобілем «Мітсубіші», д.н.з НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_5, чим порушив вимоги п. 26.4 ПДР України. За що передбачена відповідальність, передбачена ст. 124 КУпАП.

Як вбачається з первинних письмових пояснень учасників ДТП, зокрема ОСОБА_3, останній пояснив, що 16.01.2017 року керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Московській в м. Києві, здійснюючи виїзд на смугу руху, дозволену для нерейкового транспортного засобу, відчув удар в задню праву частину свого автомобіля від автомобіля &quot;Мітсубіші&quot; д.н.з. НОМЕР_4.

В той же час, відповідно до письмових пояснень водія ОСОБА_5, останній пояснив, що 16.01.2017 року, керуючи автомобілем НОМЕР_4 по вул. Московська в м. Києві зі швидкість 20-30 км/год. В цей час, зліва від його автомобіля виїжджав автомобіль &quot;БМВ&quot; д.н.з. НОМЕР_1 з двору, який не пропустивши його автомобіль, в'їхав на його смугу руху, внаслідок чого він здійснив зіткнення в праву задню частину автомобіля НОМЕР_1.

Як вбачається з схеми ДТП, автомобіль марки &quot;Мітсубіші&quot; д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_5 рухається прямо в своїй смузі руху, ширина якої становить 4,5 метрів, при цьому автомобіль НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 виїжджає з ліва на смугу руху для автомобіля "Мітсубіші", та частково знаходиться на смузі руху для автомобіля "Мітсубіші".

Відповідно до п. 26.4 ПДР України, під час виїзду з житлової та пішохідної зони водії повинні дати дорогу іншим учасникам дорожнього руху.

Таким чином, суд вважає пояснення ОСОБА_5 такими, що відповідають фактичним обставинам справи, викладеним в протоколі про адміністративне правопорушення, а також узгоджуються з письмовими доказами наявними в справі у їх сукупності.

Що стосується пояснень водія ОСОБА_3, в частині того, що водій ОСОБА_5 мав можливість уникнути зіткнення, оскільки він стояв у пробці та умисно здійснив наїзд на його автомобіль, вважаю їх не спроможними, оскільки саме водій автомобіля НОМЕР_1ОСОБА_3 виїжджав з житлової зони та не надав перевагу в русі водію ОСОБА_5, який рухався у своїй смузі руху та не змінював напрямку руху, чим вчинив порушення п.26.4 ПДР України.

Обґрунтованими є доводи апеляційної скарги і про те, що суддя, всупереч вимогам ст.252 КУпАП, не забезпечив всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, не врахував наданих ОСОБА_5 пояснень.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 суд першої інстанції не дотримався вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП про всебічне, повне та об'єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, а його висновок про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що водієм ОСОБА_3 не були дотримані вимоги п. 26.4 ПДР України, внаслідок чого сталось ДТП, за що передбачена відповідальність встановлена ст. 124 КУпАП.

В той же час, відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладене не пізніше, як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення. Як вбачається із матеріалів справи, адміністративне правопорушення мало місце 16.01.2017 року.

Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Крім того, вважаю за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на те, що відповідно ст. 277-2 КУпАП, про день та час судового засідання повідомляється особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також інші особи, які беруть участь у справі.

Відповідно до п.24 Постанови пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2015 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», не припускається спрощений підхід до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, які притягаються до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

При цьому, судом першої інстанції, інший учасник ДТП ОСОБА_5, до суду не викликалася, а справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП, була розглянута у його відсутність.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Клопотання ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 09.03.2017 року, - задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити.

Постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 09 березня 2017 року, якою провадження по справі стосовно ОСОБА_3 закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - скасувати.

Визнати винного ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.В.Фрич