АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/335/17 Справа № 711/582/17 Категорія: ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАПГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2017 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Гончарук І. М. за участю:

прокурора - Криворучка Р.О.,

правопорушника ОСОБА_3,

адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою прокурора на постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 квітня 2017 року, якою провадження у справі відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працював начальником відділу податків і зборів з фізичних осіб Черкаської ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду першої інстанції ОСОБА_3 згідно з протоколом № 49 про адміністративне правопорушення від 24.01.2017 року, відповідно до п.9 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції» правопорушення, повязане з корупційними діями, що не містять ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження вчинення особою, зазначеною у ч.1 ст. 3 цього закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно правову відповідальність.

Згідно зі ст.68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честі і гідності інших людей. Установлено, що згідно з витягом з наказу начальнику ДПІ у Черкаському районі ГУ ДФС у Черкаській області від 04.02.2016 №8-о ОСОБА_3 переведено на посаду начальника відділу податків і зборів фізичних осіб ДПІ у Черкаському районі ГУ ДФС у Черкаській області.

У подальшому, відповідно до наказу начальника ДПІ у Черкаському районі ГУ ДФС у Черкаській області від 02.09.2016 №56-о ОСОБА_3 звільнено з посади начальна відділу податків і зборів з фізичних осіб Черкаської ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області за угодою сторін, згідно з п.1 ст. 36 Кодексу законів про працю України та заяви самого ОСОБА_3.

У пункті 2 частини 2 статті 6 Закону України «Про державну службу» керівників структурних підрозділів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та інших державних органів, їх заступників, керівників територіальних органів цих державних органів та їх структурних підрозділів, їх заступників віднесено до посад категорії «Б» державної служби.

Тобто, посада начальника відділу податків і зборів з фізичних осіб Черкаської ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області відноситься до посад категорії «Б» державної служби.

У відповідності до п.п. «в», «е» п.1 ч.1 ст. 3 Закону державні службовці, посадові та службові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формулювання та реалізацію державної податкової політики та державної політики у сфері державної митної справи є субєктом, на яких поширюється дія цього Закону.

Частиною 2 статті 45 Закону, передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункт 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особою, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Згідно з пунктом 2 частини 1 розяснення Національного агентства з питань запобігання корупції щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затвердженого рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 11.08.2016 №3, декларація субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли субєкт декларування дізнався чи повинен був дізнаватися про таке припинення.

Оскільки ОСОБА_3 звільнений на підставі власної заяви, то необхідною датою подання ним вказаної вище декларації є 02.09.2016, а саме день припинення діяльності.

Згідно з інформацією завідувача сектора по роботі з персоналом ГУ ДФС у Черкаській області від 04.01.2017 датою фактичного подання ОСОБА_3 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями є 27.10.2016.

Отже, ОСОБА_3 будучи особою на яку відповідно до п.п. «в», «е» п.1 ч.1 ст. 3 Закону поширюється дія цього Закону, не своєчасно подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, оскільки граничний термін подачі був 02.09.2016, а декларація ним фактично подана 27.10.2016.

Таким чином, ОСОБА_3 притягується до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 квітня 2017 року провадження у справі відносно ОСОБА_3 закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП..

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, прокурор, подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що постанова суду першої інстанції є незаконна, та така, що не ґрунтується на матеріалах адміністративного правопорушення та прямо суперечить вимогам чинного законодавства. Просить постанову суду першої інстанції скасувати, та прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, у вигляді штрафу розміром 60 (шістдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Заслухавши думку прокурора про задоволення апеляції, з наведених у ній підстав, думку ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, які просили суд повернути апеляційну скаргу прокурору, вважаю, що апеляційна скарга прокурора підлягає до повернення, виходячи з наступних підстав.

Як зазначено у ч.1 ст. 250 КУпАП прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення, окрім іншого, має право оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення. Частиною другою цієї норми визначено, що при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9 цього Кодексу, участь прокурора у розгляді справи судом є обов'язковою.

Разом з тим, згідно ч.1 ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Відповідно до ч.5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч.1 ст. 287 та ч. 5 ст. 7 КУпАП кореспондуються з положеннями п.4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до якого однією із функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені статтею 26 даного Закону і спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Однак, згідно змісту оскаржуваної постанови, провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП закрито, заходів примусового характеру, пов'язаного з обмеженням особистої свободи громадянина, до ОСОБА_3 не застосовано. Тобто, в даному випадку прокурор не наділений функцією нагляду у відповідності до ч.5 ст. 7 КУпАП та не має повноважень на оскарження судового рішення згідно ч.1 ст. 287 КУпАП та ч.2 ст. 294 КУпАП.

Що стосується посилань прокурора на ч.5 ст. 7, ст. 250 КУпАП, як на правову підставу звернення з апеляційною скаргою, то суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити наступне.

Ухвалою Конституційного Суду України від 08.12.2015 р. за №49-у/2015 встановлено неузгодженість положень ч.5 ст. 7, ст. 250, ч.1 ст. 287 та ч.2 ст. 294 КУпАП, щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду у справах про адміністративне правопорушення. При цьому усунення таких розбіжностей може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 287 КУпАП, постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена в порядку, визначеному КУпАП.

Такий порядок встановлений ч.2 ст. 294 КУпАП, яка є спеціальною нормою, згідно якої постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Зазначений перелік суб'єктів апеляційного оскарження є вичерпним, і прокурор, як учасник провадження у справах про адміністративні правопорушення, виключений із зазначеного переліку суб'єктів апеляційного оскарження шляхом внесення змін у ч.2 ст. 294 КУпАП Законом України від 14.10.2014 р. №1697-VІІ.

Крім того, в п. 8 роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 р. зазначено: «Правом на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, згідно з ч.2 ст. 294 КУпАП, наділено вичерпний перелік осіб, до яких належать особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законний представник, захисник, потерпілий, його представник. Згідно із змінами до ст. 294 КУпАП (нова редакція першого речення частини другої цієї статті), внесеними Законом України від 16 березня 2017 р. № 1952-УІІІ «Про внесення змін до деяких 12 законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців та деяких інших осіб», прокурор може оскаржити відповідну постанову судді лише у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 КУпАП. При цьому слід зазначити, що за змістом ч.1 ст. 287 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 цього Кодексу, якою визначено, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян. Тобто прокурор може реалізувати своє право на апеляційне оскарження у справах про адміністративні правопорушення у визначених законом випадках виключно на стадії виконання судового рішення. В інших випадках, виходячи зі змісту ч.2 ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору як така, що подана особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження».

Таким чином, виходячи зі змісту ч.2 ст. 294 КУпАП та враховуючи, що апеляційну скаргу подано особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження, вважаю, що вимога прокурора щодо розгляду його апеляційної скарги, в якій ставиться питання про погіршення становища особи, не ґрунтується на вимогах закону, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Черкаської місцевої прокуратури на постанову судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 квітня 2017 року, якою закрито провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_3 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення повернути прокурору.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя: І. М. Гончарук