Спарва№ 308/2763/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2017 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бенца К.К. за участі представника особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1, розглянувши адміністративні матеріали інспектора роти № 3 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія БР № 246132 від 16.03.2017 року вбачається, що 16.03.2017 року о 19 год. 15 хв. ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння. Огляд на визначення стану алкогольного спяніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога в ЗОНД. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.9 «а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 заперечив свою вину у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Зазначив, що висновки викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо керування ним транспортним засобом у стані алкогольного спяніння є безпідставними та не підтверджуються жодними доказами. Зазначив, що 16.03.2017 року він повертався з роботи , біля АЗС Укрнафта на вул. Коритнянській в м. Ужгород залишив свій автомобіль і з товаришем на стоянці по вул. Коритнянській вжили пляшку горілки. Після цього він сів в автомобіль і зателефонував своїй сестрі , щоб вона прийшла і забрала автомобіль. В той час коли він виходив із автомобіля, побачив як підїхав автомобіль патрульної поліції і до нього підійшли патрульні поліції. Він особисто не керував автомобілем, а лише сів та зателефонував сестрі. Інспектор поліції не зупиняв автомобіль під його керуванням. Заперечив факт керування автомобілем в стані алкогольного спяніння. Визнає, що перебував в стані алкогольного спяніння, проте не керував автомобілем в стані алкогольного спяніння. В наступне судове засідання після оголошеної в судовому розгляді перерви ОСОБА_2 не зявився.

Представник особи, відносно якої запроваджено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП. Просив провадження у справі закрити у звязку з відсутністю у діях ОСОБА_2 складу правопорушення, оскільки ОСОБА_2 не керував автомобілем.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 повідомила, що 16.03.2017 року ввечері їй зателефонував брат ОСОБА_2 , який повідомив що він випив та попросив її забрати машину, яка припаркована по вул. Коритнянській . Вона проживає поряд, зателефонувала таксисту і коли вона прийшла , побачила відкриту машину , в автомобілі знаходився телефон брата, а самого брата ОСОБА_2 не було. Через деякий час його привезли патрульні поліцейські із ЗОНД.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_2, його представника, покази свідка ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП при розгляді справи суд зобовязаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ст. 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, потоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно ч.1 ст. 130 КУпАП диспозиція статті передбачає керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 а Правил Дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до розяснень, що міститься в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. №14 під керуванням транспортними засобами слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортними засобами, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли особа , яка перебувала стані алкогольного спяніння, почав рухатись.

Пояснення ОСОБА_2 узгоджуються із відеозаписом ,що було здійснено патрульним за допомогою нагрудного відеореєстратора та який було переглянуто в судовому засіданні під час розгляду вищевказаної адміністративної справи у присутності учасників судового розгляду. З даного запису не вбачається, що ОСОБА_2 в той час як прибули працівники поліції керував транспортним засобом.

Отже, суть правопорушення, зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння не грунутється на фактичних обставинах справи та зібраних доказах.

Так, ОСОБА_2 вказав в судовому засіданні, що був у стані алкогольного спяніння, однак телефонував сестрі, яка живе неподалеку, щоб забрала його автомобіль.

Доказів, які свідчили б про те, що гр. ОСОБА_2 16.03.2017 року о 19 год. 15 хв. керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, суд вважає, що суть правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП відсутність складу адміністративного правопорушення є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення і провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Аналізуючи в сукупності всі зібрані докази по справі, суд прийшов до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 130 ч. 1, 247, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної ОСОБА_2, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути винесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4