Справа № 755/1206/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2017 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч. 4 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - особа, що притягається до адміністративної відповідальності) 26.12.2016 о 18:45 керуючи ТЗ «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1, по пр-ту Возз»єднання на з'їзді з моста «Патона» не був уважним, не дотримався безпечного інтервалу, різко змінив смугу для руху, чим змусив різко гальмувати водіїв ТЗ, що рухались за ним, зокрема, ТЗ «Renault», д.н.з. НОМЕР_2, «SKODA», д.н.з. НОМЕР_3, як наслідок між ними сталося зіткнення, яке призвело до пошкодження ТЗ, завдання матеріальних збитків та порушення вимог п.п. 2.3б), 10.1, 13.1 ПДР України.

В ході судового розгляду справи особа, що притягається до адміністративної відповідальності в частині обставин цієї пригоди вказував, що 26.12.2016 приблизно о 18.40 він рухаючись на автомобілі по мосту Патона в сторону проспекту Возз'єднання в другому з права ряду з дотриманням усіх вимог правил Дорожнього Руху та знаходячись вже майже перед з'їздом з мосту Патона в сторону Дніпровської набережної побачив, як автомобіль, який рухався перед ним (чорний Шевроле, легковий, д.н.з. НОМЕР_4 з третього лівого ряду різко здійснив маневр і поворот вправо на з'їзд з мосту Патона в бік Дніпровської Набережної.

У зв'язку із такими діями, діючи у повній відповідності до вимог чинного законодавства, він вимушений був різко пригальмувати з метою збереження життя та майна і подав одночасно звуковий сигнал цьому водію. Після різкого гальмування через декілька секунд прискорився (оскільки зазначене авто порушника вже втиснулося в поворот на з'їзд з мосту Патона) з метою не допустити можливе зіткнення транспортних засобів які знаходились позаду. Проїхавши метрів 5-10, почув сильний удар і гуркіт, на мить йому здалося, що саме його хтось «вдарив», тож він по інерції проїхав до з'їзду на вулицю Івана Миколайчука та зупинився з'ясувати що сталося.

Коли вийшов з машини, то побачив у крайній лівій смузі руху авто Шкода, яке зупинилося на метрів 40-50 від нього грузовий автомобіль в тому ж ряду. Водій автомобілю Шкода зазначив, що оскільки він здійснив гальмування для запобігання ДТП з автомобілем, який зник з місця події, він змушений був міняти смугу, де і сталося його зіткнення з грузовим автомобілем і що необхідно дочекатися працівників поліції для оформлення ДТП.

Він дав свою згоду будучи впевнений, що надасть пояснення з приводу того, що сталося і буде вільним, але дочекавшись через 2 години працівників поліції, надав свої пояснення, після чого в нього були відібрані водійське посвідчення, страховий поліс та технічний паспорт на автомобіль.

При цьому зазначив працівникам поліції, що пам'ятає марку та номер авто, яке стало ініціатором аварійної обстановки і що його потрібно оголосити в розшук і знайти одразу ж по «гарячим слідам», на що почув відповідь від поліцейського, що ніхто не буде сьогодні нікого шукати. За цей час патрульні, які прибули на місце спочатку змінилися на інших і фактично оформляти документи та матеріали ДТП стали інші працівники, одна з яких представилась лейтенантом поліції ОСОБА_3 Повторив все раніше сказане і вже приблизно на 3 год. чекання його запросили до авто підписати протокол про адмінправопорушення складений на нього.

Щодо оформлення самого протоколу, то останній зауважив, що вказана в цьому протоколі інформація не відповідає фактичним обставинам ДТП та є відвертою неправдою виходячи з наступного:

По - перше, він дійсно рухався у другому з права ряду в сторону Ленінградської площі по мосту Патона. З'їзд з моста Патона на Дніпровську набережну починається задовго до зазначеного повороту на вулицю Серафімовича(як зазначено в протоколі), а тому, ніякого руху на з'їзді з мосту Патону він не здійснював, а пригальмовував перед з'їздом на Дніпровську набережну, бо змушений був запобігти аварії з машиною, яка повертала на зазначений з'їзд з крайнього лівого ряду.

По - друге, ніякої вулиці Серафімовича та з'їзду на неї не існує, оскільки другий поворот веде до вулиці І. Миколайчука, окрім того, навпроти з'їзду з мосту Патона на Дніпровську набережну та вул. І. Миколайчука немає ніякого будинку № 3, оскільки там знаходиться ТРЦ Сільвер Бріз, адреса якого на офіційному сайті зазначена наступна: проспект Павла Тичини, 1, Київ.

Як наслідок, вважає, що складений протокол не відповідає вимогам КУпАП, враховуючи відсутність доказів, які в контексті положень ст. 251 КУпАП, регламентують відомості, що можуть бути належними доказами в ході підтвердження тих чи інших обставин, у зв"язку з чим вина його клієнта ґрунтується на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України, а тому справа підлягає закриттю на підставі ст. 247 КУпАП так, як він рухався в цій ситуації в стані крайньої необхідності, що в силу ст. 18 вказаного Кодексу, не є адміністративним правопорушенням.

Тотожного характеру було надано пояснення і свідком ОСОБА_5 щодо обставин пригоди.

У той час, як ОСОБА_6 у ході судового розгляду вказував на те, що у цій ситуації він під час руху, дотримувався ПДР, враховуючи інтенсивність руху, стан проїзної частини та обстановку, що склалася на дорозі, по всяк час переконуючись, що це буде безпечним і не створить перешкод та небезпеки іншим учасникам руху.

З безпосереднім дотриманням вимог п.п. 2.3б), 13.1 вказаних Правил, а тому дана пригода між ними сталася через не дотримання цих же Правил, але водієм ТЗ «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1, який 26.12.2016 о 18:45 керуючи вказаним ТЗ по пр-ту Возз»єднання на з'їзді з моста «Патона» в м. Києві, не був уважним, не дотримався безпечного інтервалу, різко змінив смугу для руху, чим змусив різко гальмувати водіїв ТЗ, що рухались за ним, зокрема, ТЗ «Renault», д.н.з. НОМЕР_2, «SKODA», д.н.з. НОМЕР_3.

Зі свого боку він не мав змоги уникнути ДТП з об'єктивних причин.

Також, інший учасник ДТП ОСОБА_7 вказав, що, у цій ситуації, як водій ТЗ «Renault», д.н.з. НОМЕР_2, так і водій ТЗ «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1, рухалися з порушенням вимог ПДР України, зокрема, пунктів 2.3б), 13.1.

А саме, водій ТЗ «Renault», д.н.з. НОМЕР_2, 26.12.2016 о 18:45 керуючи ТЗ «Renault», д.н.з. НОМЕР_2, по пр-ту Возз»єднання на з'їзді з моста «Патона» в м. Києві, не дотримався безпечної швидкості та дистанції, внаслідок чого сталося зіткнення з ТЗ «SKODA», д.н.з. НОМЕР_3.

У той час, як водій ТЗ «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1, 26.12.2016 о 18:45 керуючи вказаним ТЗ по пр-ту Возз»єднання в м. Києві, не був уважним, не дотримався безпечного інтервалу, різко змінив смугу для руху, чим змусив різко гальмувати водіїв ТЗ, що рухались за ним, зокрема, ТЗ «Renault», д.н.з. НОМЕР_2, «SKODA», д.н.з. НОМЕР_3.

Тож, суд, проаналізувавши в системному зв'язку доводи осіб, що беруть участь у справі про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

У судове засідання, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи, згідно положень ст. ст. 268, 277-2 КУпАП, в черговий раз не з'явилася, однак, суд, виходячи з вище зазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, вважає за можливе провести розгляд справи у її відсутність з оглядун ан наявність у справі пояснень останнього.

Так, статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Статтею 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення, передбачені частинами першою (перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками), другою (порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди) або третьою (перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху) цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306, правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

З п. 1.9 ПДР України слідує, що дорожні умови - сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан; головна дорога - дорога з покриттям відносно ґрунтової або та, що позначається знаками 1.22, 1.23.1 - 1.23.4 і 2.3. Наявність на другорядній дорозі покриття безпосередньо перед перехрестям не прирівнює її за значенням до перехрещуваної; дати дорогу - вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість; дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Відповідно до п.п. 2.3, 10.1, 13.1 ПДР відповідно, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; в) на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі; г) під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів; ґ) не забруднювати проїзну частину та смугу відведення автомобільних доріг; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; е) повідомляти дорожньо-експлуатаційним організаціям або Державтоінспекції про виявлені факти створення перешкод для дорожнього руху; перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і обєктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 КУпАП повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустими доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення, який складений у максимальній відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України.

УПП у процесі дооформлення встановлено, що відображене у схемі місце зіткнення також є вірним;

- схемою місця ДТП, яка містить графічно зображені та зафіксовані об'єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив'язка об'єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об'єктів, зображених на схемі, на зворотному боці схеми зазначено характеризуючі дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження.

При цьому, в ході дооформлення цієї справи посадовими особами УПП було встановлено, що на схемі зображена та розмітка, яка була там в наявності на момент пригоди, як наслідок попередні доводи учасників справи про невідповідність даних відображених у схемі щодо графічної розмітки суд сприймає критично;

- поясненнями інших учасників осіб, які були опитані в суді та дані надані, якими в повній мірі кореспондуються з фактичними обставинами встановленими судом в ході судового розгляду, зокрема в частині щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення .

Також, ці пояснення спростовують доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про наявність у цій пригоді стану крайньої необхідності.

Тож, виходячи з того, що протоколи про адміністративні правопорушення, які складені у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП, та схема дорожньо-транспортної пригоди згідно положення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за № 1408/27853), надалі - Інструкції), як і показання потерпілого, суд вважає дані докази належними та допустимими, у розумінні ст. 251 КУпАП.

Особою, що притягається до адміністративної відповідальності будь-яких доказів у розумінні ст. 251 КУпАП, які б підтверджували його позицію про те, що він керував транспортним засобом у відповідності до вимог ПДР України, як-то пояснення свідків, висновки експерта, речові доказами, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, тощо надано не було, у зв'язку з чим суд, вважає висловлені ним письмові показання сумнівними, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), які спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд, у відповідності до положень ст. 251 та ст. 252 КУпАП, вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності наявний склад адміністративного правопорушення передбачений ст. 122 КУпАП.

При вирішенні питання щодо можливості накладення на цю особу адміністративнго стягнення, суд враховує те, що згідно п. 7 ст. 247 цього Кодексу імперативно визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

А, згідно положень ч. 2 ст. 38 вказаного Кодексу, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до нього чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

За таких обставин, суд враховуючи той факт, що на момент розгляду цієї справи про адміністративне правопорушення строки, передбачені ст. 38 КУпАП, минули вважає за необхідне розпочате провадження у справі закрити.

В свою чергу, суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає пістав для звернення судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 23, 24, 28, 33-35, 130, 251, 252, 283-285, 321 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністратвине правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 7 ст. 247 даного Кодексу.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтею 287-291 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

С у д д я : О.В. Бірса