Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №310/232/17 Головуючий в 1 інст. Кошева О.А.
Провадження №33/778/309/17 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія ч. ч. 1,2 ст.172-7 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Рассуждай В.Я., при секретарі Бойко О.О., розглянувши в залі апеляційного суду Запорізької області у відкритому судовому засіданні за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника - адвоката Косенко С.С., прокурора Кузіва І.В., справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 березня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Іжевськ Удмуртської АРСР, ІПН НОМЕР_1, який працює заступником начальника Бердянської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» з фінансів та економіки, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КпАП України, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 гривень, постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 320 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови, 20.02.2017 до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області надійшли матеріали справ про адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, відносно ОСОБА_2 за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КпАП України.

Згідно з протоколом № 2 від 18.01.2017 року та протоколом № 29 від 20.02.2017 року, відповідно до абзаців 10, 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», приватний інтерес будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях. Реальний конфлікт інтересів суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини 1 статті 3 цього закону, зобов'язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Наказом начальника Бердянської філії Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» № 45-К від 01.04.2014 ОСОБА_2 призначено на посаду заступника начальника Бердянської філії ДП «АМПУ» з фінансів та економіки.

Відповідно до пп. а п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_2 є посадовою особою юридичної особи публічного права, на яку поширюється дія вказаного Закону.

Під час проведення перевірки щодо додержання посадовими особами ДП «Адміністрація морських портів України» вимог антикорупційного законодавства встановлено, що 17.11.2015 наказом начальника Бердянської філії ДП «Адміністрація морських портів України» № 351к до заступника начальника філії ОСОБА_2 застосовано заходи дисциплінарного впливу у вигляді оголошення догани.

Відповідно до ст. 151 КЗпП України, якщо протягом року з дня накладення дисциплінарного стягнення працівника не буде піддано новому дисциплінарному стягненню, то він вважається таким, що не мав дисциплінарного стягнення. Протягом строку дії дисциплінарного стягнення заходи заохочення до працівника не застосовуються.

Трудове законодавство України (ст.ст. 150, 225, 233 КЗпП України) передбачає можливість оскарження працівником накладеного на нього дисциплінарного стягнення або дострокового його зняття керівником, який його наймав на роботу та відповідно застосовував стягнення.

Водночас, в порушення вимог діючого законодавства, 04.01.2016 ОСОБА_2, виконуючи обов'язки начальника Бердянської філії ДП «АМПУ» (на підставі наказу № 403-К від 31.12.2015), використовуючи свої службові повноваження, діючи умисно, перебуваючи у службовому приміщенні Бердянської філії ДП «АМПУ», розташованої за адресою: м. Бердянськ, вул. Горького, 6, не повідомив керівництво ДП «Адміністрація морських портів України» про наявність у нього реального конфлікту інтересів при розгляді питання щодо скасування наказу № 351к від 17.11.2015 року, яким йому раніше було оголошено догану, а також прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів шляхом підписання наказу № 02-К щодо скасування наказу № 351к від 17.11.2015 року, чим зняв з себе дисциплінарне стягнення у виді догани.

Приватний інтерес ОСОБА_2 щодо дострокового зняття з себе дисциплінарного стягнення полягає в можливості отримання останнім майнової вигоди у виді заходів заохочення, які за квітень, червень, липень 2016 року склали загальну суму 5000 гривень.

Наказом начальника адміністрації Бердянського морського порту ОСОБА_4 № 288-К від 18.08.2016 наказ № 02-К від 04.01.2016 року щодо зняття дисциплінарного стягнення з ОСОБА_2 скасовано, як прийнятий в умовах реального конфлікту інтересів.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на те, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, не повно, не всебічно та не об'єктивно досліджені всі обставини справи, а викладені в постанові висновки суду, не відповідають фактичним обставинам справи.

За твердженням апелянта, на момент видання наказу № 403-К від 31.12.2015 року, який є предметом розгляду адміністративної справи (04.01.2016 р.) він не мав довіреності від уповноваженого органу управління за поданням голови підприємства. Нотаріально посвідчена довіреність про надання повноважень в рамках передоручення була видана ОСОБА_2 13.01.2016 р., тобто на момент прийняття наказу № 02-К від 04.01.2016 р. «Про зняття дисциплінарного стягнення з ОСОБА_2» він не мав повноважень на прийняття подібних рішень, що виключає можливість його відповідальності в рамках ст. 172-7 КУпАП. Однак, після судового засідання 02.03.2017 р. з'явилася нова довіреність складена 31.12.2015 р. за № 11.04-10/02 якою ОСОБА_4 нібито уповноважив ОСОБА_2 на представництво інтересів підприємства. Посилання суду на те, що датою з якої починається початок перебігу трьохмісячного строку є дата повідомлення ОСОБА_2 в січні 2017 є вважає безпідставним та таким, що суперечить ст.ст. 38, 247 КУпАП, оскільки вже в жовтні 2016 року він надавав пояснення Управлінню захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України. Також, вважає, що суд першої інстанції порушив положення ст. ст. 251, 280 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Як встановлено апеляційним переглядом, доводи ОСОБА_2, викладені в апеляційній скарзі, про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставними і такими, що ґрунтуються на неправильному тлумаченні апелянтом чинного антикорупційного законодавства України.

Висновок місцевого суду про наявність в діянні ОСОБА_2 складу пов'язаних з корупцією адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим.

Даний висновок суду в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом першої інстанції, з дотриманням вимог ст. 252 КУпАП, була надана правильна оцінка, в контексті положень ст. 251 КУпАП, шляхом повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Під час розгляду справи місцевим судом було вжито належних заходів для встановлення фактичних обставин порушення ОСОБА_2 вимог Закону України "Про запобігання корупції", в частині запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.

При цьому, судом були детально перевірені доводи ОСОБА_2 стосовно того, що на момент прийняття наказу № 02-К від 04.01.2016 р. «Про зняття дисциплінарного стягнення з ОСОБА_2» він не мав повноважень на прийняття подібного рішення, оскільки, за твердженням ОСОБА_2 він не мав нотаріальної довіреності від уповноваженого органу управління за поданням голови підприємства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1, ч. 3 ст. 15 Закону України «Про морські порти України», п. 6.1.3, 6.1.5 Статуту ДП «Адміністрація морських портів України», затвердженого наказом міністерства інфраструктури України від 24.03.2014 №149 (чинного у січні 2016 р.), АМПУ - державне підприємство, утворене відповідно до законодавства, що забезпечує функціонування морських портів, утримання та використання об'єктів портової інфраструктури державної форми власності, виконання інших покладених на нього завдань безпосередньо і через свої філії, що утворюються в кожному морському порту (адміністрація морського порту). Керівник адміністрації морського порту (начальник морського порту) діє на підставі положення про адміністрацію морського порту, яке затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту.

Згідно абз. 2 пункту 5.8, абз. 16 п. 5.9 Положення про Бердянську філію державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрацію Бердянського морського порту), затвердженого наказом міністерства інфраструктури України від 18.04.2014 №184 (далі - Положення про БФ), начальник філії у встановленому законодавством порядку видає накази, розпорядження, інструкції і дає вказівки, обов'язкові до виконання для всіх працівників філії. Розподіл обов'язків між заступниками начальника філії визначається його наказом.

У листах Міністерства праці та соціальної політики України від 19.04.2011 № 126/06/186-11 та Міністерства соціальної політики України від 21.07.2011 № 590/13/84-11, вказується, що тимчасовим заступництвом (замісництвом) вважається виконання працівником, який працює на тому ж підприємстві, в установі, організації, службових обов'язків за більш відповідальною посадою тимчасово відсутнього працівника, коли це пов'язано з розпорядчими функціями. Працівник, який виконує обов'язки тимчасово відсутнього працівника, на період заступництва звільняється від виконання обов'язків, обумовлених трудовим договором за основним місцем роботи.

Пунктом 5.23 ДСТУ 4163-2003 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів» передбачено: «У разі відсутності посадової особи, підпис якої зазначено в документі, документ підписує особа, яка виконує її обов'язки, або її заступник. У цьому випадку обов'язково зазначають посаду і прізвище особи, яка підписала документ (виправлення вносять рукописним або машинописним способом), наприклад: "Виконувач обов'язків", "Заступник".

Крім цього, п. 10 гл. 7 (Підписання управлінських документів) p. II (Документування управлінської інформації) Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 № 1000/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України від 22.06.2015 за № 736/27181, додатково передбачено, що додавання до назви посади керівника слів «Виконуючий обов'язки» або «В.о.» здійснюється у разі заміщення керівника на підставі розпорядчого документа.

Аналогічні положення містяться у інструкціях з діловодства ДП «АМПУ» й Бердянської філії, затверджених наказом Голови ДП «АМПУ» від 24.12.2015 №276 та наказом начальника БФ ДП «АМПУ» від 10.12.2015 № 313-ОД відповідно.

Таким чином, місцевий суд, з належним обґрунтуванням, дійшов правильного висновку про те, що вказаними нормативними актами не передбачена необхідність оформлення й обов'язкова наявність довіреності у виконуючого обов'язки начальника філії на видання та підписання ним наказів по філії з трудових питань (правовідношень), на підставі абз. 16 п. 5.9 Положення про БФ, наказу про призначення тощо. Також, згідно вищевказаних нормативних актів виконуючий обов'язки начальника філії зобов'язаний й має право видавати накази по філії від свого імені, тому в цьому випадку згідно ч. 2 ст. 237, ч. 3 ст. 244 Цивільного кодексу України, виконуючий обов'язки начальника філії не є представником, правовідношення представництва відсутні та відповідно не вбачаються правові підстави для оформлення довіреності на видання й підписання наказів по філії.

Таким чином, місцевий суд, належним чином мотивувавши своєї висновки, правильно встановив всі обставини, що відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, підлягають з'ясуванню під час розгляду справи про адміністративне правопорушення і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що судом пропущено строк накладення стягнення відповідно до ст.ст. 38, 247 КУпАП, апеляційний суд вважає помилковим.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Як вбачається з матеріалів адміністративного провадження, правопорушення, вчинені ОСОБА_2, пов'язані з корупцією, передбачені ч.1 ст.172-7 КУпАП та ч. 2 ст.172-7 КУпАП, були виявлені Управлінням захисту економіки в Запорізькій області 18.01.2017 року, що підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення, складеними 18.01.2017 р. та 20.02.2017 р., а розгляд справи в суді відбувся 24.03.2017 року, тобто в межах строку накладення адміністративного стягнення.

Зазначені висновки апеляційного суду узгоджуються із рекомендаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 року за N 223-943/0/4-17, даними для розгляду справ при притягненні до адміністративної відповідальності осіб за правопорушення пов'язані із корупцією.

Викладені в обґрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних підстав для сумнівів в правильності висновків місцевого суду та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що розглянувши справу про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, відносно ОСОБА_2 і дотримавшись при цьому вимог ст. ст. 245, 279, 280 КУпАП, місцевий суд ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення, а тому суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 березня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 гривень, стягнуто судовий збір, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Запорізької області В.Я. Рассуждай