АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/379/2017 Суддя у першій інстанції: Коренюк А.М.
Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Фрич Т.В., за участю захисника Суньова Є.В., який діє в інтересах ОСОБА_4, особи стосовно якого складено протокол ОСОБА_4, другого учасника ДТП ОСОБА_5, та його представника ОСОБА_6, який є фахівцем в галузі права, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 08 грудня 2016 року щодо,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Бровари,громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Дарницького районного суду міста Києва від 08 грудня 2016 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп.

Цією ж постановою з ОСОБА_4 стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 275,60 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_4 05 жовтня 2016 року о 12 годині 00 хвилин керуючи автомобілем «Форд», д.н.з. НОМЕР_2, на пр. Бажана (поблизу ст. м. «Позняки») в м. Києві, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку при виді перешкоди, не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного об'їзду перешкоди, внаслідок чого здійснив наїзд на стоячий автомобіль «Деу», д.н.з. НОМЕР_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів та тілесних ушкоджень ОСОБА_4

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю у діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП.

В обґрунтування своїх доводів вказує на те, що оскаржуваною постановою суд безпідставно визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а саме бездіяльність іншого учасника ДТП - ОСОБА_5 призвело до настання ДТП, так як ним були порушені вимоги п. 19.4 ПДР України.

Також апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не було здійснено оцінку доказів, та не з'ясовано наявність причинно-наслідкового зв'язку між діями водіїв та наслідками, що настали.

Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки постанову Дарницького районного суду м. Києва отримав лише 21.12.2016 року.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_4 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року необхідно задовольнити, оскільки строк пропущено з поважних причин.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_4 та його представника адвоката СуньоваЄ.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, ОСОБА_5, його представника - фахівця у галузі права ОСОБА_6, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, свідка ОСОБА_7, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245,280,256 КУпАП України, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_4, 05 жовтня 2016 року о 12 год. 00 хв., керуючи автомобілем «Форд», д.н.з. НОМЕР_2, на пр. Бажана (поблизу ст. м. Позняки) в м. Києві, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку при виді перешкоди, не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного об'їзду перешкоди, внаслідок чого здійснив наїзд на стоячий автомобіль «Деу», д.н.з. НОМЕР_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів та тілесних ушкоджень ОСОБА_4 Своїми діями порушив п. 12.1, п. 12.3 ПДР України, та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п. 12.3 ПДР України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Так, під час апеляційного розгляду, ОСОБА_4 пояснив, що 05.10.2016 року о 12 год.00 в. керуючи автомобілем «Форд», д.н.з. НОМЕР_2 рухався по пр-т Бажана зі швидкістю 60 км/год., в другій полосі, з права та зліва від нього теж рухались автомобілі, на дорозі був інтенсивний рух. Дорожнє покриття було мокре від дощу. Під'їжджаючи до метро «Позняки», попереду їдучий автомобіль різко звернув в бік, і він став гальмувати, але відстань була невелика, та не було ніяких розпізнавальних знаків, внаслідок чого в'їхав у автомобіль «Деу», який був на його смузі. Він не мав можливості звернути ні вправо ні в ліво, так як там інтенсивно рухались автомобілі. Зазначив, що не бачив вогнегасника за 30 метрів, перед автомобілем «Деу», він стояв за 5-6 метрів.

Інший учасник ДТП ОСОБА_5 пояснив суду, що 05.10.2016 року керуючи автобусом «Деу», д.н.з. НОМЕР_1 приблизно о 10 год. 30 хв. він їхав по пр-ту Бажана, та у його автомобіля з технічних причин відпало заднє колесо і він був змушений зупинитися в другій смузі руху. На даному автомобілі увімкнув аварійний сигнал та за власною ініціативою позаду автомобіля на відстані 30 метрів поклав колесо та вогнегасники на ньому, щоб забезпечити власну безпеку, так як його автомобіль знаходився на другій смузі для руху автомобілів. Приблизна вага його автомобіля складала 2 т, так як він був загружений. Поїхав на СТО щоб полагодити поломку, по поверненню назад побачив, що його автомобіль стоїть вже у пошкодженому стані у крайній лівій смузі, а на місці його автомобіля стояв автомобіль марки «Форд» теж пошкоджений.

Свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що він 05.10.2016 року, приблизно о 12 год. 00 хв. знаходився за адресою: м. Київ, пр-кт Бажана /станція метро «Позняки»/ та став очевидцем ДТП за участю автомобілів «Део» д.н.з. НОМЕР_1 та «Форд» д.н.з. НОМЕР_2. Перебуваючи на чергуванні біля 20 метрів від ДТП, він ще о 10 год.00 хв. звернув увагу на неправильно припаркований автомобіль «Део» д.н.з. НОМЕР_1, який стояв під кутом та займав першу та частково другу смуги руху. Близько двох годин, біля покинутого автомобіля нікого не бачив. Знак аварійної зупинки видно не було та самого зіткнення між автомобілями не бачив, а лише звернув увагу на місце ДТП після сильного удару, від якого автомобіль «Део» відкотився в четверту смугу.

Відповідно до висновку експерта №12-1/403 від 07.04.2017 ( а.с.74-80), згідно версії ОСОБА_4 швидкість руху керованого ним автомобіля «Ford Transit» д.н.з.НОМЕР_2 становила 60 км/год. В процесі руху автомобіля «Daewoo Lublin» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_8 по пр-ту Бажана в м. Києві, у вказаного транспортного засобу виникла технічна несправність, у зв'язку з чим водій ОСОБА_8. зупинився в межах другої смуги, увімкнувши аварійну світлову сигналізацію та за версією вказаного водія виставивши позаду колесо з вогнегасниками. В подальшому з автомобілем «Daewoo Lublin» д.н.з. НОМЕР_1, який перебував в нерухомому стані, скоїв зіткнення автомобіль «Ford Transit» д.н.з. НОМЕР_2. Отже для оцінки дій водія автомобіля «Daewoo Lublin» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 в умовах виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди спеціальних знань в галузі судової автотехніки не потрібно, вони (дії) можуть бути оцінені органами досудового слідства (судом) самостійно, відповідно до вимог розділу 9 та 15 чинних Правил дорожнього руху України.

Відповідно до висновку експерта №2017-1206 від 12.06.2017 ( а.с.103-111) в даній дорожній обстановці водій автомобіля Ford Transit д.н.з.НОМЕР_2 мав технічну можливість уникнути даного наїзду шляхом дотримання ним вимог п. 12.1, п. 12.3 ПДР України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вислухавши пояснення учасників ДТП, свідка ОСОБА_7, дослідивши письмові матеріали справи, схему ДТП, оцінивши характер та локалізацію механічних ушкоджень, висновки експертів, приходить до висновку, що водій автомобіля марки «Форд» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Деу», д.н.з. НОМЕР_1під керуванням водія ОСОБА_5 та суд апеляційної інстанції вважає, що зіткнення між автомобілем «Форд» д.н.з. НОМЕР_2 та автомобілем «Деу», д.н.з. НОМЕР_1 відбулось внаслідок порушенням водієм автомобіля «Форд» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 п. 12.1, п. 12.3 ПДР України.

Що стосується тверджень апелянта ОСОБА_4 про те, що водій автомобіля «Деу»,д.н.з. НОМЕР_1, поклав колесо із вогнегасниками за 5-6 метрів а не за 30 метрів, як зазначає ОСОБА_5, суд апеляційної інстанції розцінює їх як власні міркування та не може взяти їх до уваги, оскільки вони не перебувають в причинному зв'язку із настанням ДТП.

За таких обставин, постанова судді Дарницького районного суду міста Києва від 08 грудня 2016 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_4, без задоволення.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування постанови суду, апеляційною інстанцією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя

п о с т а н о в и л а:

Клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року -задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 08 грудня 2016 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп. - залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.В.Фрич