Справа № 302/330/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.06.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Феєра І.С., за участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 27.04.2017.

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320 грн. на користь держави.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №046650 від 11.04.2017 та постанови судді від 27.04.2017 убачається, що ОСОБА_1, 11.04.2017, біля 16 год. у с. Запереділля керував автомобілем НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння. Від медичного освідчення в Міжгірській РЛ відмовився, чим порушив п. п. 2.9 «а», 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову від 27.04.2017 - скасувати, провадження в справі закрити, а також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови від 27.04.2017. Указує, що справу розглянуто без його участі, а оскаржувану постанову направлено йому поштовим відправленням - 04.05.2017, про що свідчить поштовий штамп на конверті рекомендованого відправлення з Міжгірського районного суду. Зазначає, що поліцейським під час складання протоколу не розяснювалися йому права, передбачені ст.268 КУпАП, чим порушено його право на захист. На дану обставину суд першої інстанції уваги не звернув, що свідчить про формальний та спрощений підхід до розгляду справи та є підставою для скасування постанови. У порушення вимог інструкції, поліцейськими не було запропоновано йому пройти освідчення на стан алкогольного спяніння на місці. У справі наявні рапорти працівників поліції, які згідно з вимогами Інструкції не можуть залучатися як свідки, і відсутні дані про свідків будь кого іншого взагалі. Крім того, у матеріалах справи наявна розписка ОСОБА_3, з якої слідує те, що ОСОБА_3 був свідком події, а відтак його дані мали бути занесені до протоколу про адміністративне правопорушення й також до протоколу мали бути долучені його пояснення,

-2-

відповідно до вимог ст.ст.251, 256 КУпАП. Суд першої інстанції, приймаючи рішення на підставі тільки протоколу про адміністративне правопорушення, не врахував, що протокол про адміністративне правопорушення та його зміст не може сам по собі являтися доказом винуватості особи, оскільки являється процесуальним документом, у змісті якого особі висувається певне обвинувачення. До нього мали бути додані письмові пояснення свідків правопорушення, яких у справі не має. Крім того, за відсутності в матеріалах справи відомостей про свідків правопорушення, суд не вдався до дослідження інших доказів чи виявлення таких, а обмежився виключно матеріалами адміністративної справи. Крім того, у постанові зазначено, що ним допущено правопорушення, чим порушено вимоги пункту 2.5. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, однак дана позиція є незрозуміла з огляду на те, що за відмову від проходження водія на стан сп'яніння передбачена окрема відповідальність і кваліфікується порушенням п.2.5 Правил і виключає кваліфікацію порушення за п.2.9 «а» цих Правил, тобто, відмова водія від проходження огляду на стан сп'яніння є окремим видом відповідальності за статтею 130 КУпАП.

У судове засідання апеляційного суду правопорушник ОСОБА_1 не з'явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином повідомлений, про що свідчить розписка про отримання ним повідомлення, а тому у відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП та за згодою його представника ОСОБА_2,апеляційний суд розглядає справу у його відсутності.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, приходить до переконання, що клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови підлягає до задоволення, а апеляційна скарга до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Справу може бути розглянуто під час її відсутності лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Судом першої інстанції вказаних вимог законодавства дотримано, а саме: на адресу проживання ОСОБА_1 (зазначена особою, щодо якої складено протокол) рекомендованим листом направлено повістку з повідомленням про місце і час розгляду справи, яка вручена 25.04.2017 року. Таким чином, суд першої інстанції належним чином повідомив ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи, останній у судове засідання не зявився та не повідомив про причини своєї неявки. Клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

Таким чином, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що судом у порушення вимог законодавства розглянуто справу за відсутністю особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Апеляційним судом установлено, що оскаржуване судове рішення постановлено 27.04.2017, однак, на адресу ОСОБА_1 таке рішення направлено з порушенням вимог ст.285 КУпАП. ОСОБА_1 отримав постанову суду 12.05.2017, після чого, у цей же день звернувся з апеляційною скаргою на постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 27.04.2017, а тому останній пропустив строк апеляційного оскарження з поважних причин, і такий строк підлягає поновленню.

-3-

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Всупереч наведеним вимогам закону, роз'ясненням, що містяться в зазначеній Постанові, суддя належним чином не з'ясував обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, внаслідок чого викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об'єктивною стороною адміністративного правопорушення, яке інкриміновано ОСОБА_1, є відмова особи, яка керує транспортним засобом, з підозрою на стан алкогольного сп'яніння від проходження відповідно до встановленого порядку огляду, зокрема, на стан алкогольного сп'яніння .

За ст. 283 КУпАП «Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення» вимагає щоб в постанові, крім інших даних, був викладений опис обставин, установлених при розгляді справи, в даному випадку встановлених судом.

Як видно з постанови суду, висновок про вчинення ОСОБА_1 правопорушення ґрунтується лише на протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №046650 від 11.04.2017, не дивлячись на відсутність у ньому як пояснень, так і підпису особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. При цьому, у матеріалах відсутні свідки й пояснення цих свідків, які стали очевидцями відмови ОСОБА_1 від проходження освідування на стан алкогольного спяніння.

Крім того, суддя в постанові дав невірну оцінку обставинам адміністративного правопорушення, які не вбачаються із цього протоколу та не випливають зі змісту ч.1 ст.130 КУпАП, зазначивши одночасно, що мало місце керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, так, і його відмова від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, хоча як вбачається із висновку та акту щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння № 44 від 11.04.2017, на які послався суддя у своїй постанові, ОСОБА_1 оглянутий лікарем Міжгірської районної лікарні ОСОБА_4, що явно не підтверджує висновок про його відмову від проходження такого огляду.

-4-

При цьому, у матеріалах справи відсутні будь-які пояснення свідків, які б підтвердили факт, як керування ОСОБА_1 автомобілем, так і відмову від проходження огляду, що до того ж спростовано висновком та актом медичного огляду від 11.04.2017 (а.с.4-5). Також, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, не вказано місце вчинення адміністративного правопорушення, зазначено лише посилання на «с. Запереділля», що є порушення вимог ст.256 КУпАП (а.с.1).

За таких даних, одних лише пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (працівників поліції) про вчинене ОСОБА_1 правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, без належного складання протоколу та матеріалів провадження, недостатньо для прийняття судом законного рішення. Крім того, з рапортів працівників поліції, що були подані начальнику Міжгірського ВП Хустського ВП ГУНП України в Закарпатській області вбачається, що ОСОБА_7 відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння, що суперечить змісту протоколу та постанові суду (а.с.7-8).

До того ж, у порушення вимог ст. 278 КУпАП судом першої інстанції при підготовці до розгляду справи належно не перевірено чи правильно складено протокол та інші матеріали справи.

У відповідності до п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» неприпустимим є спрощений підхід до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені в статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Отже, під час апеляційного розгляду встановлено, що даний протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ст.256 КУпАП.

Оскільки відповідно до положень КУпАП ужиття заходів по встановленню осіб, які вчинили адміністративні правопорушення на транспорті, у тому числі при керуванні транспортними засобами, їх огляд, складання протоколів про адміністративні правопорушення, зясування обставин, за яких скоєно правопорушення, вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, встановленню свідків адміністративного правопорушення, покладаються на органи Національної поліції, їх територіальні підрозділи, тому справа про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, протокол за скоєння якого складено щодо ОСОБА_1 підлягає поверненню до Міжгірського ВП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області.

Під час належного оформлення необхідно усунути вищевказані недоліки й у залежності від здобутого, прийняти рішення на підставі складеного щодо ОСОБА_1 протоколу та наявних у матеріалах справи доказів.

-5-

Крім того, під час належного оформлення та додаткової перевірки підлягає зясуванню чи були в інспектора СРПП №3 Міжгірського ВП Хустського ВП ГУНП у Закарпатській області ОСОБА_6, підстави для обмови ОСОБА_1 в учиненні адміністративного правопорушення, а також у інспектора СРПП №2 Міжгірського ВП Хустського ВП ГУНП у Закарпатській області ОСОБА_5, який складав протокол, підстави для його фальсифікації.

Отже, з аналізу зібраних у справі доказів та протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що для зясування обставин, визначених ст.ст.247, 280 КУпАП необхідним є приведення протоколу про адміністративного правопорушення та матеріалів до нього у відповідність до вимог ст.ст. 256, 266 КУпАП та вимогами «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015.

На підставі вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про закриття провадження в справі, не можуть бути задоволені з урахуванням вищевказаних недоліків, а також у звязку з тим, що можливості збирання додаткових доказів у підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не вичерпані.

При прийнятті рішення про повернення справи для належного оформлення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази; те, що учасники процесу з метою усунення неповноти при складанні протоколу не заявляли клопотань про приєднання або витребування доказів по справі.

Оскільки наведені порушення закону є істотними й не можуть бути усунені в судовому засіданні, постанова судді підлягає скасуванню, а матеріали справи про адміністративне правопорушення, як неналежно оформлені поверненню до органу, який склав протокол про адміністративне правопорушення для належного оформлення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 27.04.2017.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 27.04.2017 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Матеріали справи за протоколом серії БР №046650 від 11.04.2017 повернути до Міжгірського ВП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області для належного оформлення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: