Справа № 356/2091/16-п Головуючий у І інстанції Голік Г. К.
Провадження № 33/780/301/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 147 22.03.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 березня 2017 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Березанського міського суду Київської області від 17 лютого 2017 року; -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Березанського міського суду Київської області від 17 лютого 2017 року на

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 24.11.2016 року о 14.00 год. в м. Березань Київської області по вул. Жовтнева керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та тремтіння рук. Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду першої інстанції скасувати і прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що постанова суду не відповідає вимогам закону та матеріалам і обставинам справи, оскільки суд в повній мірі не зясував чи винен він у вчинені інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а в постанові не навів достатніх мотивів, на яких ґрунтується висновок про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, апелянт заперечує факт відмови від проходження медичного огляду на стан спяніння та зазначає, що самостійно звертався до Березанської міської лікарні для медичного огляду на факт вживання алкоголю де підтвердили, що він перебував у тверезому стані. Однак, судом першої інстанції зазначене не було взято до уваги.

Крім цього, на думку ОСОБА_2 керування ним транспортним засобом в стані алкогольного спяніння спростовується і тим, що під час його зупинки працівниками поліції, транспортний засіб у нього не вилучався.

В звязку з цим, постанову суду апелянт вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного.

За змістом ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та обєктивне зясування обставин справи, підлягають для зясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів досліджених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції були дотримані.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами, а саме: показами ОСОБА_2 в частині того, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння; показами поліцейського взводу №4 роти ЗС ГУ НП України в Київській області ОСОБА_3, який в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 був зупинений ним за порушення ПДР України, оскільки не був пристебнутий паском безпеки та відчувши запах алкоголю від ОСОБА_2, останньому було запропоновано пройти тест на стан алкогольного спяніння на пристрої «Драгер», від проходження тесту ОСОБА_2 відмовився в присутності двох свідків; показами свідка ОСОБА_4, який пояснив, що був свідком відмови ОСОБА_2 від проходження освідування на стан спяніння; даними, зафіксованими в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП1 № 939935 від 24.11.2016 року, який містить письмові пояснення ОСОБА_2 про те, що він випив пиво та керував транспортним засобом, свою вину визнає і відмовляється від медичного огляду на стан спяніння та письмових поясненнях свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_4 від 24.11.2016 року (а.с. 1-2).

Суд першої інстанції оцінивши в сукупності зібрані та дослідженні докази по справі, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

З даним висновком суду першої інстанції апеляційний суд погоджується.

При цьому, посилання апелянта на те, що рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки він не відмовлявся від проходження тесту на стан спяніння є безпідставним та не обґрунтованим, так як суперечить дослідженим в суді першої інстанції доказам.

Відповідно до інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції установлення стану алкогольного спяніння здійснюється на підставі огляду водія поліцейським за допомогою використання спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровя.

Посилання апелянта на протокол № 410 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану спяніння від 24.11.2016 року, проведеного за його особистим зверненням, не може бут прийнято як доказ його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння (а.с. 9).

Твердження ОСОБА_2 про те, що він був тверезий, оскільки працівниками поліції у нього не вилучався транспортний засіб спростовується матеріалами справи, де у протоколі про адміністративне правопорушення від 24.11.2016 року міститься відмітка особи, яка його склала про те, що транспортний засіб доставлений за місцем проживання ОСОБА_2В.(а.с. 1)

Враховуючи зазначене, на думку апеляційного суду, постанова судді Березанського міського суду Київської області від 17 лютого 2017 року є законною і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд; -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Постанову судді Березанського міського суду Київської області від 17 лютого 2017 року щодо ОСОБА_2 - залишити без зміни.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.Б. Зіміна