Провадження № 33/780/211/17 Доповідач у 2 інстанції Шроль
Категорія 147 17.03.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 березня 2017 року м. Київ

Суддя апеляційного суду Київської області Шроль В.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 січня 2017 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у виді 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

В С Т А Н О В И В :

За постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 22 жовтня 2016 року о 04 год. 40 хв. в м. Києві, по вул. О. Трутенка, керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками наркотичного спяніння і , в порушення вимог п.2.5 ПДР, від проходження медичного огляду на стан наркотичного спяніння в установленому законом порядку відмовився.

В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, просить постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суддя не звернув уваги на те, що протокол складений з порушенням чинного законодавства, протокол ним не підписаний, у ньому зазначені невірні відомості про його місце реєстрації та фактичного проживання, його пояснення працівникам патрульної поліції про факт отруєння його двома жінками не знайшли відображення у протоколі. Також вказує на безпідставний висновок судді про його відмову від проходження огляду на стан наркотичного спяніння та про формальний підхід судді до зясування фактичних обставин події. Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки розгляд справи відбувся без його участі, а копію постанови він отримав лише 08.02.2017р. після візиту до канцелярії місцевого суду.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю її такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду пропущений особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, з поважних причин, оскільки про наявність постанови він довідався лише 08.02.2017р.,а тому його слід поновити.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, в суді апеляційної інстанції надав пояснення про те, що у ніч з 21.10.2016р. на 22.10.2016р. на власному автомобілі додатково займався приватними перевезеннями пасажирів і підібрав по дорозі двох дівчат з метою довезти їх до нічного клубу. Під час перевезення дівчата пригостили його кавою, після чого йому стало зле і він припаркував автомобіль на узбіччі, після чого втратив свідомість. Через певний період часу, він прийшов у себе і помітив зникнення його гаманця та інших речей з автомобіля. Незважаючи на погане самопочуття, він поїхав шукати дівчат до нічного клубу, але не знайшовши їх покерував додому. По дорозі він був зупинений працівниками поліції, на вимогу яких разом з ними зїздив до медичної установи, де було встановлено, що він перебував у стані наркотичного спяніння. Після цього випадку він з відповідною заявою звернувся до органів поліції, які по факту крадіжки проводили досудове розслідування.

Як випливає із складеного протоколу про адміністративне правопорушення, 22.10.2016р. о 04 год. 40 хв. у м.Києві по вул.. О.Трутенка ОСОБА_1, в порушення вимог п.2.9а) ПДР керував автомобілем у стані наркотичного спяніння і огляд був проведений у медичній установі.

Із змісту ст.280 КУпАП випливає, що суддя має розглянути справу про адміністративне правопорушення щодо особи, відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення, та у межах складеного протоколу.

Зазначені вимогу закону суддею не дотримані.

Так, з постанови встановлено, що за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення суддя прийшов висновку про допущення ОСОБА_1 порушення п.2.5 ПДР, тобто відмови пройти на вимогу працівника поліції огляд для визначення впливу наркотичних речовин.

Постанова не містить обґрунтування причин визнання особи винуватою у порушенні вимог ПДР, які їй не інкримінувалися.

Крім того, зазначений висновок судді на матеріалах справи не ґрунтується. Так, дані протоколу про адміністративне правопорушення, рапорту поліцейського, висновку щодо результатів медичного огляду, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідчать про проходження ОСОБА_1 огляду на вплив наркотичних речовин у медичній установі і відсутність дій, направлених на відмову від проходження такого огляду.

Зазначені обставини свідчать про те, що при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 суддя допустив істотні порушення норм процесуального права, у звязку з чим постанова судді підлягає скасуванню.

У той же час, вищезазначені докази по справі не спростовують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного спяніння, хоча до такого стану він був доведений без його відома і поза його волею.

Пояснення ОСОБА_1 про обставини вчинення крадіжки з автомобіля невідомими жінками шляхом застосування до нього невідомих речовин, які вплинули на його стан, підтверджуються наданими матеріалами досудового розслідування, яке провадилося Голосіївським УП ГУНП у м.Києві.

У відповідності до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП може наставати лише за умови доведеності вини особи, тобто психічного ставлення особи до вчинюваної дії та її наслідків, виражене у формі умислу.

За змістом ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала їх настання.

Доказів свідомого вживання ОСОБА_1 наркотичних речовин, усвідомлення ним перебування у стані наркотичного спяніння під час керування автомобілем матеріали справи не містять.

Таким чином, слід визнати, що факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 у стані наркотичного спяніння мав місце, проте, за умов недоведеності наявності такої обовязкової ознаки субєктивної сторони адміністративного правопорушення як вини, відсутні підстави вважати, що ним вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин провадження в справі підлягає закриттю за правилами п.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.01.2017р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, задовольнити.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 січня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: В.Р.Шроль