Справа № 206/5535/16-п
Провадження № 3/206/10/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2017року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді: Грицаюк Н.М.,

при секретарі: Захаровій Н.В.,

особи, що притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

потерпілого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро матеріали адміністративної справи, що надійшла з Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, розлученої, працюючої у ОСОБА_3 при Президентові України, за ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 21.09.2016 року о 07:20 год. в м. Дніпропетровську на Південному мосту в районі ЛЕП № 25, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не вибрала безпечну швидкість руху, не врахувала дорожню обстановку (мокра проїзна частина, ямковість), в результаті чого виїхала на зустрічну смугу руху, де допустила зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, який рухався у зустрічному напрямку. В результаті ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, тим самим ОСОБА_1 порушила вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні ДТП не визнала в повному обсязі. Згідно її пояснень у тому числі і письмових, 21.09.2016 року о 07:15 год. вона рухалась на автівці з пасажиркою ОСОБА_4 з ж/м Придніпровськ у напрямку ж/м Перемога, дорожнє покриття було мокрим, на Південному мості були свіжі ями, які були вриті водою, відсутня пофарбована роздільна смуга. Вона , зменшивши швидкість, обїхала яму ліворуч, частково виїхавши на зустрічну смугу руху, оскільки праворуч у той час рухались дві вантажівки та маршрутний автобус, коли вона об*їхала яму і почала робити маневр вправо, в цей час її автомобіль понесло у сторону відбійника з правої сторни під вантажівку, вона почала викручувати кермо та відчула поштовх вантажівки та її автівки, після чого відбулось зіткнення її автомобіля з автівкою під керуванням потерпілого ОСОБА_2 - ВАЗ 2115. Вважає. що потерпілий не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки свого автомобіля, щоб уникнути зіткнення з її автомобілем, чим порушив п. 12.3 Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 вказав, що 21.09.2016 року вранці приблизно о 07:20 07:30 год. їхав на своєму автомобілі у бік ж/м Придніпровськ, видимість була нормальна, швидкість його автомобіля приблизно 50 км/год, на зустріч рухався автомобіль " Хонда", який різко розгорнуло на ямі, він намагався загальмувати, однак автомобіль під керуванням ОСОБА_1 занесло, оскільки на дорозі було слизько. В результаті ДТП його автомобіль отримав значні пошкодження передньої частини.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона їхала на автомобілі під керуванням її сусідки ОСОБА_1, яка доправляла її , свідка, до лікарні, під*їхавши до мосту, побачили ями, повернули, щоб обїхатиїх та сталось зіткнення з вантажівкою та автомобілем " Жигулі".

ОСОБА_1 провину у скоєнні вказаного правопорушення у поданому поясненні та клопотанні під час розгляду справи фактично не визнала, надала до суду висновок експертного дослідження від 11.11.2016 року № 18/10.1-72 на підтвердження своєї позиції у справі, однак суд не приймає даний висновок як доказ, оскільки його було проведено за приватним зверненням ОСОБА_1 та відомості про обставини справи нею зазначені не з матеріалів справи, а частково за власним переконанням.

Тому задля зясування обставин, що мають значення для справи , з метою повного, всебічного й об`єктивного розгляду справи, суд за клопотанням останньої призначив судову авто-технічну експертизу.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 5/10.1-1185 від 31.01.2017 року, який , як зазначив експерт, не можливо було провести за поясненнями ОСОБА_2, оскільки згідно його пояснень неможливо визначити механізм розвитку даної ДТП (тобто характер руху обох автомобілів на різних стадіях пригоди) експертне домлідження було проведено, враховуючи дані ОСОБА_1, які вона зазначала в клопотанні для проведення автотехнічного дослідження до Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України, та дані швидкості руху автомобіля ВАЗ 2115 згідно показів ОСОБА_2. При цьому експертом даний висновок про те, що :

1.У даній дорожній обстановці водій автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_1 повинна була діяти, згідно вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожній обстановці водій автомобіля НОМЕР_4 ОСОБА_2 повинен був діяти згідно вимог п.п. 12.9б та 12.3 Правил дорожнього руху України.

2.При заданому механізмові події, дії водія автомобіля НОМЕР_5 ОСОБА_1 не відповідали вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору перебуває в причинному звязку з настанням даної ДТП.

З причин, які наведені в дослідницькій частині, оцінити дії водія автомобіля НОМЕР_4 ОСОБА_2 згідно вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України не надається можливим.

В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля НОМЕР_4 не відповідали вимогам п. 12.9б Правил дорожнього руху України. Але визначити чи перебувають встановлені невідповідності у причинному звязку з настанням даної ДТП з технічної точки зору не надається можливим з тих самих причин, які не дозволяють оцінити його дії згідно вимог п. 12.3 ПДР.

3.При заданому механізмові пригоди водій автомобіля НОМЕР_4 ОСОБА_2, якби рухався з дозволеною швидкістю і своєчасно застосував екстрене гальмування, мав би технічну можливість зупинити автомобіль до місця зіткнення. Тобто він міг би зупинити автомобіль на відстані 67,8 м від місця зіткнення, не доїхавши до нього. (а.с. 50-55).

Отже, вина правопорушника ОСОБА_1 підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення, схемою ДТП, поясненнями правопорушника та потерпілого, свідків, висновком судової автотехнічної експертизи № 5/10.1-1185 від 31.01.2017 року.

Крім того, при розгляді вищезазначеного адмінстративного матеріалу вирішується питання про наявність або відсутність вини саме в діях ОСОБА_1, а не громадянина ОСОБА_2

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП: порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, зокрема п. 12.1 ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Крім того, застосовуючи аналогію права та враховуючи положення п. 7 Постанови ПВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суд має зазначити, що Верховний Суд вказав, що при розгляді справ, коли передбачена відповідальність за ст. 286 КК України (2341-14) , коли суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з'ясовувати

характер порушень, які допустив кожен із них, а також чи не було

причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання

іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної

події та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що за певних

умов виключається кримінальна а також адміністративна відповідальність особи, яка порушила Правила дорожнього руху (1306-2001-п) вимушено, через створення

аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним

засобом.

Приймаючи до уваги всі обставини у справі, суд приходить до висновку, що водій ОСОБА_1 повинна була обрати безпечну швидкість руху та врахувати дорожню обстановку, а невиконання нею вимог п.12.1 ПДР України знаходиться в прямому причнному зв*язку з настаням дорожньо- транспортної пригоди , тому вважає необхідним визнати ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У відповідності до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до КУпАП чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш, як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш, як через три місяці з дня його виявлення.

Враховуючи те, що строк притягнення до адміністративної відповідальності, передбачений ст. 38 КУпАП закінчився, суд вважає можливим провадження по справі закрити з підстав передбачених п.7 ст.247 КУаАП.

Керуючись ст.38, п. 7 ст. 247, 251, 252, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, закрити у звязку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанову може бути оскаржено або опротестовано прокурором протягом 10 днів з моменту її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги, протесту прокурора в апеляційний суд Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Н.М. Грицаюк