Справа № 308/1110/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2017 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши адміністративні матеріали інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 28 січня 2017 року серії БР № 246966, громадянин ОСОБА_2 28 січня 2017 року о 04 год. 15 хв. у м. Ужгород, пр. Свободи, 52, керував транспортним засобом Chrysler Voyager, д.н.з. 4АА1172, з ознаками наркотичного спяніння, а саме: порушення мови, зіниці очей не реагують на світло, порушена координація рухів. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_2 під час розгляду даної справи про адміністративне правопорушення у судовому засіданні свою вину заперечив, повідомив суду що 28 січня 2017 року близько 04 год. 30 хв. він їхав на автомобілі, свого товариша, Chrysler, реєстраційний номер АА1172В, по проспекту Свободи в м. Ужгород, до залізничного вокзалу, щоб зустріти свою сестру з потягу. Не доїжджаючи до вокзалу водій побачив позаду поліцейську машину з увімкненими проблисковими маячками, після чого прийняв вправо і зупинився. Після зупинки транспортного засобу до ОСОБА_2 підійшов поліцейський і пояснив, що причиною зупинки є план Сирена в м. Ужгород. Поліцейський запропонував провести поверхневий огляд автомобіля, на що ОСОБА_2 погодився, після проведення огляду, який проводився у відсутності свідків, поліцейські захотіли оглянути водія, на що останній, не знаючи своїх прав, теж погодився. Після проведених оглядів, поліцейські нічого підозрілого не знайшли, почали звинувачувати водія у тому, що він знаходиться під впливом наркотиків, що останній заперечив, повідомивши що просто втомлений, оскільки цієї ночі не спав. Після чого поліцейські запросили двох свідків і склали відносно ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення, вилучивши при цьому посвідчення водія. У подальшому ОСОБА_2 доставили до Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області де відібрали пояснення, а після цього разом з поліцейськими, на їх службовому транспорті, ОСОБА_2 привезли у наркологічний диспансер на вул. П. Комуни у м. Ужгород. У наркодиспансері, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності оглянув лікар, відібрав змиви з рук і лиця, а також аналізи сечі, при цьому попереднє заключення лікаря було, що ОСОБА_2 не перебуває у стані спяніння. Акт вказаного освідчення під розпис отримав поліцейський, а ОСОБА_2 встиг тільки сфотографувати даний документ на мобільний телефон.

Також ОСОБА_2 повідомив, що поліцейськими жодним чином не доведено його вину у порушенні Правил дорожнього руху. Вважає, що такі дії поліцейських свідчать про їх упередженість і бажання зробити собі показники любою ціною. ОСОБА_2 просив суд протокол про адміністративне правопорушення скасувати а провадження по справі закрити, оскільки такий протокол складений з грубими порушеннями вимог статей 251, 256 КУпАП, не викладено належних доказів про вчинення правопорушення. При цьому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності надала суду відповідне письмове пояснення з фотокопіями дослідження № 45 акт 62, тимчасового дозволу, протоколу медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголя та стану спяніння № 63.

Захисник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 заперечив вину свого підзахисного, просив суд закрити провадження у справі, оскільки ОСОБА_2 адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, не вчиняв, від проходження медичного огляду на стан спяніння не відмовлявся.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що суд повинен своєчасно, повно, всебічно та обєктивно зясовувати обставини справи. Для правильного вирішення справи необхідно, щоб були дотримані вимоги щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 256 КУпАП.

У відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягується до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. Особа, яка вчинила правопорушення, має право подати пояснення та зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підпису. Власноручно викладені цією особою пояснення та зауваження додаються до протоколу, про що до нього вноситься відповідний запис із зазначенням кількості аркушів, на яких подано такі пояснення та/або зауваження. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дати пояснення і підписати протокол у ньому робиться запис про це. При складанні протоколу порушникові розяснюються його права і обвязки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до розяснень, що міститься в п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. № 14 під керуванням транспортними засобами слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортними засобами, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

До протоколу про адміністративне правопорушення від 28 січня 2017 року серії БР № 246966 додано: друковані бланки письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 28 січня 2017 року, згідно яких ОСОБА_2 28 січня 2017 року о 04 год. 15 хв. в м. Мукачево, а не у м. Ужгород, як зазначено у вищевказаному протоколі, на пр. Свободи, 52, у їх присутності відмовився від проходження медичного огляду у встановленому Законом порядку за допомогою приладу «ДРАГЕР» та у лікаря-нарколога для визначення стану спяніння; не засвідчена належним чином фотокопія рапорту без дати, що є обовязковим реквізитом документу.

У судовому засіданні ОСОБА_2 категорично заперечив факт керування транспортним засобом у стані спяніння, зокрема наркотичного, крім того, на підтвердження даного факту і того, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння, надав фотокопію дослідження № 45 акт 62 від 1 лютого 2017 року, про проходження такого огляду 28 січня 2017 року о 06 год. 15 хв., а також протоколу медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголя та стану спяніння № 63.

В судове засідання поліцейський, який складав протокол про адміністративне правопорушення від 28 січня 2017 року серії БР № 246966, відносно громадянина України ОСОБА_2 та свідки, які вказані в протоколі неодноразово не зявилися.

Згідно наданих у судовому засіданні пояснень ОСОБА_2 та фотокопій дослідження № 45 акт 62 клініко-діагностичної лабораторії Закарпатського обласного наркологічного диспансеру від 1 лютого 2017 року, за результатами аналізу сечі та змивів з шкіри, які відібрані 28 січня 2017 року о 06 год. 15 хв. у ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, наркотичних речовин не виявлено. Відповідно до фотокопії протоколу медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголя та стану спяніння № 63, ОСОБА_2 тверезий.

Крім цього, Закарпатським обласним наркологічним диспансером надіслано на адресу суду лист від 12 травня 2017 року № 49/С, згідно якого медичне освідчення громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проводилось на підставі направлення працівника Ужгородського ВП ГУ НП ОСОБА_6 Протокол медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю та стану спяніння № 63 від 28 січня 2017 року та Акт клініко-діагностичної лабораторії № 62 від 1 лютого 2017 року складені стосовно даної особи, згідно направлення, наданого працівником поліції.

Таким чином судом встановлено, що громадянин ОСОБА_2 28 січня 2017 року о 04 год. 15 хв. у м. Ужгород, пр. Свободи, 52, керуючи транспортним засобом Chrysler Voyager, реєстраційний номер 4АА1172, не перебував у стані наркотичного спяніння, а факт відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, спростовується поясненнями ОСОБА_2 та фотокопіями дослідження № 45 акт 62 клініко-діагностичної лабораторії Закарпатського обласного наркологічного диспансеру від 1 лютого 2017 року, протоколом медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголя та стану спяніння № 63, листом Закарпатського обласного наркологічного диспансеру від 12 травня 2017 року № 49/С, копією направлення від 28 січня 2017 року.

Доказів, які б свідчили про те, що громадянин ОСОБА_2 28 січня 2017 року о 04 год. 15 хв. у м. Ужгород, по пр. Свободи, 52, керував транспортним засобом Chrysler Voyager, д.н.з. 4АА1172, у стані наркотичного спяніння, або відмовився від проходження відповідного огляду, у матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, суд вважає, що суть правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Встановлені у суді обставини не підтверджують правильність викладених у протоколі даних про обставини правопорушення та дотримання інспектором встановленого порядку складання протоколу. В судове засідання поліцейський, який складав вказаний протокол не зявився.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

За вищезазначених обставин, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 9, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 245, 247 ч. 1 п. 1, 280, 283, 284, 287 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через Ужгородський міськрайонний суд.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_7