Справа № 461/3281/17 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 33/783/912/17 Доповідач: Ревер В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2017 року м. Львів

Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ревера В.В., з участю захисника Бочуляка Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 07 червня 2017 року,

встановив:

цією постановою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та визначено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь держави 320,00 грн. судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_3 07.05.2017 року о 21:50 год. в м.Львові на пл.Галицькій,12 керував автомобілем марки «БМВ Х5» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, нестійка хода), від проходження медичного освідчення на стан сп'яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

На дану постанову ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає вказану постанову незаконною, оскільки така винесена за неповного з'ясування судом всіх фактичних обставин справи.

Суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП є особа, яка керує транспортним засобом.

Звертає увагу суду на те, що транспортним засобом не керував, а працівники поліції не зупиняли його під час керування та не надали доказів, які б вказували на керування автомобілем. Відповідно вважає, що не винен у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Тому висновок суду про його винуватість не міг ґрунтуватися на протоколі про адміністративне правопорушення, акті про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння та письмових поясненнях свідків, оскільки те що він керував автомобілем є припущенням.

Крім цього з матеріалів справи видно, що на його адресу скеровувались повістки, однак немає даних про їх отримання.

Що вказує на неналежне повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення та порушення вимог ст.268 КУпАП..

Одночасно просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки він був відсутній під час розгляду справи у зв'язку із неналежним повідомленням, а з постановою ознайомився лише 10.06.2017 року, тому вважає, що такий пропущено з поважних причин.

Заслухавши виступ захисника Бочуляка Ю.І. на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи №461/3281/17, суд вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №259830 від 07.05.2017 року (а.с.1); рапортом працівників поліції (а.с.2); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння (а.с.3-4).

Виходячи з наведеного не заслуговують на увагу твердження ОСОБА_3 про те, що за кермом автомобіля була інша особа, що на час затримання автомобіль не рухався, а тому в його діях немає складу правопорушення. Працівники поліції та свідки події ствердили, що саме ОСОБА_3 особисто керував транспортним засобом в момент затримання.

При цьому факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, також підтверджується показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

По справі всебічно, повно і об'єктивно з'ясовано обставини вчинення правопорушення. Порушень вимог чинного законодавства при розгляді справи суддею місцевого суду, які тягнули б за собою скасування постанови, про що зазначено в апеляційній скарзі, не встановлено.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КпАП України щодо його змісту.

Адміністративне стягнення накладено у межах санкції ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, чинною на час вчинення правопорушення, з урахуванням вимог ст.33 цього кодексу.

Виходячи з наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає до задоволення.

Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про вручення ОСОБА_3 постанови судді, суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження такої.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді.

Постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 06 червня 2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області В.В.Ревер