АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/533/17 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 червня 2017 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2017 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ від 16 грудня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 29 березня 2017 року, о 02 годині 50 хвилин в м. Дніпро прт. ОСОБА_4, 3 водій ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння (різький запах з ротової порожнини, нестійка хода, порушена координація руху, нечітка мова) та відмовився від проходження огляду на стан спяніння, тобто порушив вимогу п. 2.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП України.

Після зупинки вказаного транспортного засобу 29 березня 2017 р. о 02 годині 50 хвилин в м. Дніпро прт. ОСОБА_4, 3, водій ОСОБА_3 на законну та багато разів повторювану вимогу працівників поліції при виконанні ними своїх службових обовязків, не предявляв посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а справу закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що постанова суду є незаконною та такою, що спростовується матеріалам та обставинам справи.

При цьому вказує, що обставини викладені у протоколі та в постанові суду не відповідають обставинам справи.

Так зазначає, що він не відмовлявся від медичного огляду на стан сп`яніння, а мав лише недовіру приладу «Драгер - 0042».

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 винним себе не визнав та вказав, що працівник поліції пропонував йому пройти медичне освідування за допомогою приладу «Драгер - 0042», однак він мав недовіру до даного приладу та відмовився в нього дути. Вказує на те, що він запропонував пройти медичний огляд в найближчому медичному закладі.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду незаконна є безпідставними.

Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП є законним та відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Дані вимоги Правил дорожнього руху України ОСОБА_3 порушив.

Так в судовому засіданні у суді першої інстанції було допитано ОСОБА_3, який вказав, що свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 тв ст. 185 КУпАП, не визнав у повному обсязі, та вказав на те, що він дійсно керував вказаним транспортним засобом, але не знаходився в стані алкогольного спяніння. Поліцейські не розяснили йому його права, тому він на вимогу поліцейських, дійсно, не надавав документи та відмовився пройти освідчення на «алкотестері». Він не наполягав на проходження освідчення у медичному закладі, так як про це не знав та про це йому поліцейські не розяснювали.

Однак не визнання вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП спростовується матеріалами справи, які судом першої інстанції були дослідженні в повному обсязі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення (а.с. 1); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 2, 3).

Також у суді першої інстанції було допитано лейтенанта поліції ОСОБА_7 який пояснив, що він разом з напарником знаходилися на чергуванні при виконанні службових обовязків, бачили, як три чоловіка біля автомобіля вживали спиртні напої, сіли в автомобіль та поїхали. Він з напарником зупинили вказаний автомобіль. За кермом знаходився, як пізніше стало відомо, ОСОБА_3, який мав багаточисельні ознаки алкогольного спяніння. Він, лейтенант поліції ОСОБА_7, намагався розяснити громадянину ОСОБА_3 його права та обовязки, але той одразу голосно наполегливо та майже безперестанку став вимагати пояснити причину зупинки та продовжував це робити навіть після багаторазового пояснення причини зупинки. На багаточисельні вимоги предявити посвідчення водія та документи на автомобіль, знову вимагав пояснити причину зупинки, висловлювався брутальною лайкою, погрожував, намагався втекти, тому до нього було застосовано кайдани та доставлено до поліцейського відділку, де громадянин ОСОБА_3 у присутності свідків відмовився від проходження огляду на стан спяніння.

Було допитано свідока ОСОБА_8, який пояснив, що громадянин ОСОБА_3 був пяним та відмовився від проходження освідчення на алкотестері, тобто: не дув, а більше вдихав у себе повітря.

Були досліджені відеоматеріали які надійшли на запит судді першої інстанцї з департаменту патрульної поліції з яких вбачається наступне: 1) при вказаних вище обставинах ознаки алкогольного спяніння у громадянина ОСОБА_3; 2) його невиконання вимогам поліцейських надати посвідчення водія та документи на автомобіль; 3) відмова громадянина ОСОБА_3 від проходження освідчення на алкотестері та відсутність з його боку вимоги про проходження медогляду в медичному закладі.

Тобто суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що в діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній відмовився від проходження огляду на встановлення стану алкогольного спяніння у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги апелянта проте, що він хотів пройти освідування, але тільки в медичному заході, а не на місці складання протоколу є необґрунтованими, та спростовуються записами з відеорегістратора та нагрудної камери поліцейського.

Крім того суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду О.Ю. Іванченко

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ