Справа № 375/58/17 Головуючий у І інстанції Нечепоренко Л. М.
Провадження № 33/780/203/17 Доповідач у 2 інстанції Ященко
Категорія 252 23.03.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

« 23 » березня 2017 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі судді Ященко І.Ю., з участю прокурора Пікуля О.О., захисника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області Римара М. на постанову судді Рокитнянського районного суду Київської області від 27 січня 2017 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1,2 ст.172-7 КУпАП щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, працюючого Насташівським сільським головою,-

закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу вказаного правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколів про адміністративне корупційне правопорушення від 3.01.2017р., ОСОБА_3, будучи сільським головою Насташівської сільської ради Рокитнянського р-ну Київської області 7 скликання, будучи посадовою особою органів місцевого самоврядування 9 рангу, являючись суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, згідно підпункту б) п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції", у листопаді 2015 року, в порушення вимог ст. 12-1 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", п. 3,4 ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 35 Закону України "Про запобігання корупції" прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме підписав розпорядження № 15 від 2.11.2015 року про призначення на посаду директора Будинку культури своєї онуки ОСОБА_4, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП.

Постановою Рокитнянського районного суду від 27.01.2017 р. провадження у справі про корупційні адміністративні правопорушення за ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП відносно ОСОБА_3 закрито за відсутності в його діях складу вказаних адміністративних правопорушень.

Своє рішення суддя першої інстанції мотивував тим, що у відповідності до вимог ст. 27 Закону України «Про запобігання корупції» в сільській місцевості відсутнє обмеження спільної роботи близьких осіб, а тому призначення головою сільської ради ОСОБА_3 на посаду директора Будинку культури своєї онуки ОСОБА_4 не є порушенням Закону України «Про запобігання корупції», крім того посада директора Будинку культури не являється спільною роботою та не знаходиться в безпосередньому підпорядкуванні голови сільської ради, а тому в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративних корупційних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

На вказану постанову прокурором подано апеляційну скаргу, в якій він просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП та накласти стягнення у виді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 3400 грн.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт вказав на незаконність постанови, оскільки висновки суду викладені в постанові не відповідають фактичним обставинам провадження, суд дійшов хибного висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адмінправопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП, оскільки на його думку, прийняття рішення та підписання сільським головою розпорядження №15 від 2.11.2015р. відбулося в умовах реального конфлікту інтересів, про наявність якого ОСОБА_3 не повідомив Насташівську сільську раду, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а постанову районного суду залишити без зміни посилаючись на відсутність в його діях складу правопорушень, передбачених ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП.

Заслухавши пояснення прокурора Пікуля О.О., який підтримав апеляційну скаргу, пояснення захисника ОСОБА_1, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги вважаючи постанову суду законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з наступного.

Висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_3 складу корупційного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що, всупереч тверджень прокурора, суд першої інстанції згідно зі ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини справи, дав належну оцінку доказам у їх сукупності і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

У відповідності до вимог ст. 172-7 КУпАП відповідальність за ч.1 настає у випадку неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів; відповідальність за ч.2 вказаної статті настає у разі вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно примітки 1 до зазначеної норми закону суб»єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у п.п.1,2 частини першої статті 3 Закону України »Про запобігання корупції»; згідно примітки 2 під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об»єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Проаналізувавши положення Закону України »Про запобігання корупції», протоколи про адміністративне корупційне правопорушення від 3.01.2017р. та матеріали справи, суддею першої інстанції правомірно визнано відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП.

Суб»єктивна сторона правопорушення, пов»язаного з корупцією, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, характеризується тим, що воно учиняється умисно; особа, яка його вчиняє усвідомлює, що вона не повідомляє про наявність у неї реального конфлікту інтересів або вчиняє дії чи приймає рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна. винна( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до підпункту п.1ч.1ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_3 є суб»єктом на який поширюється дія вказаного Закону.

Разом з тим, статтею 27 Закону України «Про запобігання корупції» визначений перелік осіб, яким встановлені обмеження спільної роботи близьких осіб.

Так, особи, зазначені у підпунктах »а»,»в»-«з» п.1 ч.1 ст. 3 вказаного закону ( в тому числі і посадові особи місцевого самоврядування), не можуть мати у прямому підпорядкуванні близьких їм осіб або бути прямо підпорядкованими у зв»язку з виконанням повноважень близьким їм особам.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 27 наведеного Закону вказані вище положення не поширюються на осіб, які працюють у сільських населених пунктах(крім тих, що є районними центрами), а також гірських населених пунктах.

В судовому зсіданні встановлено, що ОСОБА_3 проживає у сільському населеному пункті в АДРЕСА_1, що підтверджується ксерокопією паспорту (а.с.61).

При цьому судом також вірно зазначено, що посада ОСОБА_3 не є спільною з посадою директора будинку культури, а тому призначена на посаду директора будинку культури ОСОБА_4 не є у безпосередньому підпорядкуванні і сільського голови ОСОБА_3

З матеріалів справи також вбачається, що незважаючи на відсутність у даному випадку конфлікту інтересів, ОСОБА_3 все ж таки повідомив депутатів Насташівської сільської ради про вивільнення посади директора будинку культури і необхідність призначення нового директора запропонувавши ОСОБА_4 та повідомивши про те, що вона є його онукою, про свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення з підписами зазначених осіб.( а.с.169)

Крім того, перед призначенням на посаду директора будинку культури ОСОБА_4 про свої родинні зв»язки ОСОБА_3 повідомив голову Рокитнянської районної ради ОСОБА_5, начальника районного відділу культури ОСОБА_6 та юрисконсульта районної ради ОСОБА_7, які дали згоду на це призначення і пояснили, що відповідно до ст.27 Закону України »Про запобігання корупції» конфлікту інтересів немає, що вказані свідки підтвердили і в судовому засіданні.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що незважаючи на те, що відповідальність за ч.1 ст. 172-7 КУпАП настає за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, з протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП відносно ОСОБА_3 ( а.с.81-85) вбачається, що протокол складено не за зазначене неповідомлення, а за прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у ОСОБА_3 реального конфлікту інтересів, а відповідно і відсутність складу адмінправопорушення, передбаченого ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП.

Апеляційна скарга прокурора не містить обґрунтованих доводів, які б підтверджувалися доказами про незаконність і необґрунтованість постанови судді.

Порушень вимог закону, які б потягнули скасування постанови у даній справі не встановлено, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись, ст. 294 КУпАП,апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області Римара М. залишити без задоволення.

Постанову судді Рокитнянського районного суду Київської області від 27 січня 2017 року щодо ОСОБА_3 - залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя _________________ І.Ю. Ященко