Апеляційний суд міста Києва
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

15 лютого 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Тютюн Т.М. за участю:

особи, щодо якої винесено постанову, ОСОБА_3,

захисника ОСОБА_4,

потерпілого ОСОБА_5,

представника потерпілого ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Києва, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11.01.2017 року на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень, за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Як встановив суд, 5 грудня 2016 року о 14 годині ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_2 на вул. Казимира Малевича в м. Києві, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, всупереч вимогам п.п.2.3 "б", 10.2 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) перед проїзною частиною не дала дорогу автомобілю НОМЕР_3, що рухався по ній, внаслідок чого сталося зіткнення, що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_4 зазначає про неправильне застосування суддею місцевого суду норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зокрема, суд не взяв до уваги пояснення ОСОБА_3, згідно з якими транспортних засобів, яким би вона повинна була дати дорогу при виїзді з житлової зони, не було, світлини з місця ДТП, висновок експертного дослідження, який відкинуто з формальних підстав. Порушення норм процесуального права стосовно виклику та участі осіб у справі, на думку захисника, виразилися в тому, що в судове засідання суду першої інстанції прибув водій автомобіля "Škoda" ОСОБА_5 з невідомим чоловіком, особа ____________________________________________________________________________

Справа № 33/796/564/2017 Постанова винесена суддею Рудиком І.В.

Категорія: ст.124 КУпАП

якого не встановлювалася і відомості стосовно повідомлення якого про дату і місце розгляду справи відсутні. Клопотань про залучення до участі в справі як потерпілого ОСОБА_5 не подавав, що б давало йому право бути присутнім при розгляді справи, і це питання з власної ініціативи суд не вирішував, допитавши якого як водія і безпідставно поклавши ці пояснення в обґрунтування своїх висновків.

Оскільки наявні у справі докази беззаперечно свідчать про відсутність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, просить постанову судді місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі з цих підстав.

Вислухавши пояснення захисника ОСОБА_4 і ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити; пояснення потерпілого ОСОБА_5 і його представника ОСОБА_6, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи постанову судді законною та обґрунтованою; вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному уповноваженою на те особою, в якому детально викладено обставини і суть вчиненого ОСОБА_3 правопорушення, схемі місця ДТП, поясненнях ОСОБА_5, світлинах.

Так, з пояснень потерпілого ОСОБА_5, які він давав працівникам поліції і суду, вбачається, що 05.12.2016 року близько 13 години 40 хвилин він, керуючи автомобілем "Škoda", рухався по вул. Малевича зі сторони вул. Ковпака в напрямку вул. Байкової у лівій смузі із швидкістю 50 км/год. Коли проїхав пішохідний перехід, раптово з двору перпендикулярно напрямку дороги та напрямку його руху виїхав автомобіль "Nissan", який повертав ліворуч. Він застосував гальмування та намагався повернути лівіше, однак уникнути зіткнення не зміг. Пішоходів, які б переходили проїзну частину, в момент зіткнення не було.

Іншими перерахованими доказами, які містять дані про місце зіткнення, наявність та локалізацію механічних пошкоджень (пошкодження переднього бампера, капота, переднього правого та лівого крила, передньої правої фари в автомобілі "Škoda", пошкодження переднього лівого крила, передніх лівих дверей, переднього бампера, переднього лівого колеса в автомобілі "Nissan"), також підтверджується, що на проїзній частині на вул. Малевича між автомобілем "Škoda" під керуванням ОСОБА_5, який рухався по дорозі, і автомобілем "Nissan" під керуванням ОСОБА_3, яка виїжджала з двору, сталася ДТП, в результаті чого вказані автомобілі було пошкоджено.

Розташування автомобілів по відношенню один до одного та елементів проїзної частини, а саме, частково - на смузі зустрічного руху свідчить на користь пояснень потерпілого про те, що ОСОБА_3 мала намір повернути ліворуч, і що він намагався уникнути зіткнення, скеровуючи автомобіль лівіше.

Оскільки вказані докази об'єктивно узгоджується між собою, суд правильно поклав їх в обґрунтування своїх висновків.

Не спростовують таких висновків пояснення ОСОБА_3 та доводи апеляційної скарги захисника.

Так, відповідно до пояснень ОСОБА_3 05.12.2016 року близько 14 години вона, керуючи автомобілем "Nissan", виїжджала з житлової зони на вул. Малевича, і їй необхідно було повернути ліворуч. Ліворуч і праворуч на відстані 80-100 метрів транспортних засобів не було, а тому, впевнившись у безпеці маневру, почала рух із швидкістю 5 км/год. Коли виїхала передньою частиною на середину проїзної частини, зупинилася, щоб пропустити пішохода, який знаходився на пішохідному переході. Пішохід зробив кілька кроків та зупинився, і в цей час помітила, що з лівого боку рухається автомобіль із швидкістю приблизно 50 км/год., водій якого не відреагував на те, що вона знаходилася на проїзній частині, на пішохода, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з її автомобілем. Від удару її автомобіль відкинуло праворуч на 1,5-2 метри по ходу руху автомобіля "Škoda". Вважає, що діяла у відповідності з вимогами ПДР, оскільки на момент зіткнення обидва автомобіля знаходилися на головній дорозі, і водій автомобіля "Škoda" повинен був та міг бачити її автомобіль, який вже знаходився на дорозі, а не виїжджав на неї.

У відповідності з висновком експертного дослідження № 10102170 від 10.01.2017 року експерту було надано дві версії розвитку подій, і відповісти на питання: як згідно вимог ПДР повинен був діяти водій автомобіля "Nissan Leaf" ОСОБА_3; чи мала водій автомобіля "Nissan Leaf" ОСОБА_3 технічну можливість уникнути настання пригоди шляхом належного виконання вимог ПДР; як згідно вимог ПДР повинен був діяти водій автомобіля "Škoda Octavia A7" ОСОБА_5; чи мав водій автомобіля "Škoda Octavia A7" ОСОБА_5 технічну можливість уникнути настання пригоди шляхом належного виконання вимог ПДР; дії кого з водіїв знаходяться в причинному зв'язку з пригодою, - за поясненнями ОСОБА_5 неможливо у зв'язку з відсутністю відомостей про розташування його автомобіля щодо меж проїзної частини до виїзду автомобіля "Nissan Leaf" на проїзну частину, а також параметрів руху останнього.

Згідно з поясненнями водія автомобіля "Nissan Leaf" її дії регламентувалися вимогами п.п.10.1, 10.2 ПДР, у відповідності з якими водієві перед початком руху і виїздом з прилеглої території необхідно було переконатися в безпеці такого, зокрема, що такий виїзд не створить перешкоду або небезпеку для руху інших учасників дорожнього руху. З технічної точки зору невідповідностей вимогам п.п.10.1, 10.2 ПДР в діях водія автомобіля "Nissan Leaf" в момент початку руху з технічної точки зору не вбачається. Дії водія автомобіля "Škoda Octavia A7" регламентувалися вимогами п.12.3 ПДР, у відповідності з якими цьому водієві необхідно було в момент виникнення небезпеки для свого руху застосувати заходи по зниженню швидкості аж до зупинки або безпечного для інших учасників дорожнього руху об'їзду перешкоди, що також не суперечив би вимогам наявної дорожньої розмітки, зокрема, без виїзду на зустрічну половину проїзної частини. З моменту виїзду автомобіля "Nissan Leaf" водій автомобіля "Škoda Octavia A7" мав технічну можливість уникнути зіткнення належним виконанням вимог п.12.3 ПДР, зокрема, як повною зупинкою, так і безпечним для інших учасників дорожнього руху об'їздом автомобіля "Nissan Leaf". Виходячи з обставин настання розглянутої події, дії водія автомобіля "Škoda Octavia A7" були необхідною і достатньою умовою виникнення розглянутої дорожньо-транспортної пригоди, тобто технічною причиною його настання.

Слід погодитися з висновками судді місцевого суду, який не взяв до уваги пояснення ОСОБА_3, оскільки вони спростовуються наведеними раніше доказами.

Як правильно зазначив суддя у постанові, відкидаючи висновок експертного дослідження, він зроблений на підставі вихідних даних, які не фігурують у матеріалах справи. Так, експерт взяв за основу пояснення ОСОБА_3, які вона надала безпосередньо експерту, і в подальшому - суду, в яких зазначила обставини, про які під час оформлення матеріалів ДТП не повідомляла, зокрема, про часові проміжки, швидкість руху автомобіля "Škoda Octavia A7", віддалення цього автомобіля від місця зіткнення в момент виїзду її автомобіля на проїзну частину, які не є об'єктивними, а так само про зіткнення в той час, коли її автомобіль перебував у статичному стані тощо.

При цьому пояснення ОСОБА_5 не були визнані експертом технічно неспроможними і не враховувалися виключно у зв'язку з відсутністю конкретних вихідних даних.

Твердження захисника про те, що пояснення ОСОБА_5 стосовно перпендикулярного руху автомобіля "Nissan" дорозі та напрямку його руху спростовуються долученими світлинами, не відповідають дійсності, оскільки на них зафіксовано розташування транспортних засобів після пригоди, а не в момент виїзду автомобіля "Nissan". До того ж, враховуючи відображену на схемі місця пригоди ділянку дороги (розташування виїзду з дворової території по відношенню до дороги), іншим чином, ніж перпендикулярно напрямку руху керованого ОСОБА_5 автомобіля, ОСОБА_3 виїхати і не могла.

Необґрунтованими є і доводи в апеляційній скарзі про те, що суд безпідставно допустив до участі в справі ОСОБА_5

Згідно з ч.1 ст.269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

Оскільки власником пошкодженого внаслідок порушення ОСОБА_3 вимог ПДР автомобіля НОМЕР_4, як про це зазначено у додатку до схеми місця ДТП, є ОСОБА_5, суд правильно допустив його до участі в справі. І прийняття окремого процесуального рішення про надання особі відповідного процесуального статусу Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено.

Дійсно, суддя у постанові зазначив про те, що ОСОБА_5 давав пояснення як водій іншого автомобіля, тобто без визначення його процесуального статусу. Однак некоректне використання термінології у судовому рішенні не вплинуло на його правильність у даній справі.

Крім того, інформація про розгляд справи є відкритою і оприлюднюється на офіційному веб-сайті суду веб-порталу "Судова влада України" відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого ОСОБА_7 суддів України від 02.04.2015 року № 25. І яким чином відсутність у матеріалах справи даних про сповіщення ОСОБА_5 про дату і місце судового засідання вплинула на результати її розгляду, захисник не вказує.

А тому порушень норм процесуального права під час розгляду справи суддею допущено не було.

Отже, обставини справи суддею місцевого суду з'ясовані всебічно, повно і об'єктивно, що спростовує доводи захисника про протилежне, і винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, доведена повністю.

Стягнення на ОСОБА_3 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає вимогам ст.33 КУпАП.

Таким чином постанова судді місцевого суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року, якою на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі 20 /двадцяти/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 /триста сорок/ гривень, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.М. Тютюн