Номер провадження 3/754/4820/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 листопада 2017 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва ЛІСОВСЬКА О.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1,

проживаючого у АДРЕСА_1

за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 07.10.2017 року о 21 годині 06 хвилин керував автомобілем НОМЕР_1 по пр. Броварському у м. Києві з ознаками алкогольного сп"яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, порушення мови), не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався у попутному напрямку, в результаті чого сталося зіткнення, що призвело до отримання автомобілями механічних пошкоджень. Від проходження медичного огляду на стан сп"яніння ОСОБА_2 відмовився, чим порушив п. 2.5, 13.1 Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КпАП України.

В суді ОСОБА_2 вину свою у скоєному правопорушенні визнав повністю.

Винність ОСОБА_2 у скоєному правопорушенні повністю підтверджується письмовими матеріалами справи, зокрема, протоколами про адміністративне правопорушення, схемою ДТП, поясненнями водіїв, рапортами, актом огляду на стан сп"яніння.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов′язаний з′ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом′якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з′ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При складанні протоколу та прийнятті постанови повинно бути з′ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі "О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Факти допущення ОСОБА_2 порушення Правил дорожнього руху, зазначених у протоколах, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, були доведені належними доказами.

А тому суд вважає, що водій ОСОБА_2 повинен бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Що стосується стягнення, що повинно бути накладено на правопорушника, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 33 КпАП України стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом"якшують і обтяжують відповідальність.

При розгляді справи судом не було встановлено обставин, що пом"якшують або обтяжують відповідальність правопорушника, наслідки, до яких призвели дії порушника, а тому суд приходить до висновку про призначення правопорушнику покарання у вигляді штрафу у розмірі 10200, 00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 3 ст. 2 Закону України "Про судовий збір" з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 320, 00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 283, 284, 290, 291 КпАП України, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 10200, 00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 320, 00 грн.

На постанову протягом десяти днів з моменту винесення може бути подана апеляція або протест прокурора.

Суддя: