АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/7515/16-п Номер провадження 33/786/158/17Головуючий у 1-й інстанції Логвінова О. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1,

при секретарі: Григоровій М.В.

за участю:

захисника адвоката ОСОБА_2,

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_3

розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову Київського районного суду м.Полтави від 23 січня 2017 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 320 грн. в дохід держави.

Згідно постанови суду ОСОБА_3 визнаний винуватим в тому, що 23.12.2016 року, о 01.35 год., по вул.Шведська в м.Полтава, керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився в ПОНД №569 за адресою: м.Полтава, пров.Шевченка, 5А. Своїми умисними діями ОСОБА_3 порушив п.2.9а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказує, що притягнення його до відповідальності за скоєння вказаного адміністративного правопорушення є неправомірним, оскільки при винесенні постанови суддя взяв до уваги докази, які не є достатніми для визнання вини у скоєному.

Перебування в стані алкогольного спяніння не заперечує, але стверджує, що транспортним засобом не керував, а лише стояв поруч із ним.

Рапорт інспектора поліції, в якому останній вказує на факт керування ОСОБА_3 автомобілем в стані алкогольного спяніння, за своєю формою та змістом не відповідає вимогам чинного законодавства та є недопустимим доказом.

Наявний в матеріалах справи диск є пошкодженим, а інформацію на ньому не може бути відтворено.

Окрім того, законні підстави для зупинки транспортного засобу в працівників поліції були відсутні, оскільки правил дорожнього руху ОСОБА_3 під час руху не порушував.

Розгляд справи судом проведено формально та не встановлено фактичних обставин правопорушення, що свідчить про неповноту судового розгляду.

Вислухавши адвоката ОСОБА_2, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених, перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та обєктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та зясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 23.12.2016 року та матеріалами доданими до нього.

Висновок судді ґрунтується на обєктивних даних, що маються у справі та були досліджені в судовому засіданні.

Положення ч.1 ст.130 КУпАП вказують на притягнення особи до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані алкогольного спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9(а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортними засобами у стані алкогольного спяніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 дійсно керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Складаючи 23.12.2016 року протокол про адміністративне правопорушення, інспектор роти №1 УПП в м.Полтава ДПП запропонував ОСОБА_3 пройти огляд на стан спяніння, на що останній погодився, та, в подальшому, був доставлений до медичного закладу для проходження огляду.

Відповідно до висновку №569 від 23.12.2016 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного спяніння.

Згідно рапорту інспектора роти №1 УПП в м.Полтава ДПП ОСОБА_4, яка здійснювала чергування в нічну зміну з 19.00 год. 22.12.2016 року до 07.00 год. 23.12.2016 року, під час якого на перехресті вулиць Шведської та Павленківської площі помітив автомобіль НОМЕР_1, який зупинився. В подальшому, транспортний засіб почав рух в напрямку вул.Покровська, де здійснив зупинку біля будинку №22, після чого до нього підїхали працівники поліції та помітили водія, який перебував з явними ознаками алкогольного спяніння.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції інспектор роти №1 УПП в м.Полтава ДПП ОСОБА_4 підтвердила правомірність затримання ОСОБА_3, який керував автомобілем в стані алкогольного спяніння. Достовірність обставин складення працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 засвідчив інспектор роти №1 УПП в м.Полтава ДПП ОСОБА_5

Із наявного в матеріалах справи відеозапису, відзнятого за допомогою нагрудних камер поліцейських та відеореєстратора службового автомобіля, зафіксовано сам момент виходу водія ОСОБА_3 із переднього водійського сидіння автомобіля НОМЕР_1, тобто, сам факт керування останнім транспортним засобом не відображено. Як вбачається з пояснень ОСОБА_3, відображених на відео, він зупинився у звязку з технічною несправністю автомобіля та вживав алкогольні напої в салоні авто, який стояв на обочині дороги. Однак, вказане повністю спростовується показаннями працівників патрульної поліції, які візуально спостерігали рух автомобіля, під керуванням ОСОБА_3, який згодом зупинився біля будинку №22 по вул.Шведська в м.Полтава.

Підстави, які б давали можливість суду вважати, що вказані докази є сумнівними та неправдивими, відсутні, оскільки вони узгоджуються між собою, є послідовними та такими, що повністю відповідають обставинам справи.

Тому, посилання ОСОБА_3 щодо відсутності факту керування автомобілем в стані алкогольного спяніння не заслуговують на увагу та суперечать фактичним обставинам, нічим не підтверджуються та спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Факти притягнення працівників поліції роти №1 батальйону УПП в м.Полтаві ДПП до відповідальності в матеріалах справи відсутні.

В межах справи про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, питання порушення посадовими особами органів Національної поліції України вимог Законів України, судом апеляційної інстанції не вирішуються.

Тому, посилання апелянта про наявність в діях працівників поліції порушень вимог закону при зупиненні транспортного засобу і, як наслідок, неправомірне складення протоколу про адміністративне правопорушення, є безпідставним.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Положення ст.17 КАС вказують, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Тобто, питання порушення посадовими особами органів Національної поліції України вимог Законів України повинні вирішуватись в межах адміністративного судочинства, шляхом звернення до відповідного суду в порядку КАС України.

Протокол про адміністративні правопорушення складено вірно із дотриманням положень ст.256 КУпАП України, докази в матеріалах справи є послідовними та несуперечливими, повністю дослідженими судом в судовому засіданні, що спростовує твердження апелянта щодо формальності та неповноти розгляду справи.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, належним чином обґрунтований сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, об'єктивність яких сумнівів не викликає.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП , -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м.Полтави від 23 січня 2017 року відносно ОСОБА_3 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ О.І. Захожай