Провадження № 3/761/4955/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року

Суддя Шевченківського районного суду м. Києва Хардіна О.П.,

за участі: ОСОБА_1 , прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 - Дяченка В.П.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Добротвір Каменко - Бугського району Львівської області, громадянина України, працює директором Департаменту міжнародних програм та проектів технічної допомоги Дирекції з міжнародного співробітництва ДП «НАЕК Енергоатом», проживає: АДРЕСА_1,

за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 14.06.2017, ОСОБА_1, обіймаючи досаду директора Департаменту міжнародних програм та проектів технічної допомоги Дирекції з міжнародного співробітництва ДП «НАЕК «Енергоатом», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до пункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 1 ст. 45 даного Закону, пункту 2 частини першої Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 №958/29088 із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 1 від 18.08.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.08.2016 № 1153/29283, несвоєчасно без поважних причин подав щорічну декларацію за 2016 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Датою вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, зазначено дату закінчення другого етапу системи подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування для осіб, які подають таку декларацію вперше, тобто 01 травня 2017 року.

В суді ОСОБА_1 умисну вину у вчинені даного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, заперечував. Вказав, що вважає, що він не є суб*єктом даного адміністративного правопорушення, оскільки вважає, що його посада директора департаменту міжнародних програм та проектів технічної допомоги Дирекції з міжнародного співробітництва ДП «НАЕК Енергоатом» не відноситься до посадових осіб юридичної особи публічного права, він не є посадовою особою ДП «НАК Енергоатом», до яких відповідно до Статуту є президент (керівник) та члени правління, тому відповідно на нього не поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» і він не зобов*язаний був подавати відповідну декларацію. Таке визначення посадової особи також відповідає положенню ст. 65 Господарського кодексу України щодо визначення посадових осіб державних чи комунальних підприємств, згідно якої керівники департаментів, начальники відділів не є посадовими особами. Також звертає увагу на суперечності в роз*ясненнях НАЗК з цього питання, відсутності єдиної позиції з приводу цього питання також в ДП «НАЕК «Енергоатом». Крім того, зазначив, що відповідно до своїх посадових обов*язків він не має права підпису, не виконує розпорядчих функцій на підприємстві.

Таким чином, вважає, що у нього не було умислу на вчинення даного адміністративного правопорушення.

Під час судового розгляду справи прокурор вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягується до відповідальності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення.

Дії особи, поведінка якої є предметом дослідження, у кожному випадку потрібно оцінювати у контексті положень ст. 9 КУпАП, де закріплено поняття адміністративного правопорушення, яке визначається як протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, вчинена суб'єктом правопорушення, і за яку передбачено адміністративну відповідальність. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, вчинення вказаного адміністративного правопорушення пов*язують з датою, коли закінчився другий етап системи подання та оприлюднення відповідно до ЗУ «Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, для осіб, які подають таку декларацію вперше, тобто 01 травня 2017 року.

Проте ч.1 ст.172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування і об*єктивна сторона адміністративного правопорушення передбачає вчинення активних дій, пов*язаних з поданням такої декларації. Про вчинення активних дій у виді несвоєчасного подання декларації складено також протокол про адміністративне правопорушення.

Таким чином, пов*язувати подію адміністративного правопорушення з датою 01 травня 2017року, як це зазначено в протоколі, коли жодних активних дій, пов*язаних з несвоєчасним поданням електронної декларації не вчинялося, відсутні підстави і таким чином зазначення дати вчинення адміністративного правопорушення в протоколі не підтверджується фактичними даними в матеріалах справи.

Також необхідно врахувати, що дані в матеріалах справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не доводять тих обставин, що він відповідає критеріям спеціального суб'єкта адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Так, відповідно до абз. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" суб'єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов'язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно з частиною 2 пункту 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" суб'єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є зокрема: в) державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Абзацами 2, 3 пункту 2 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону передбачено, що про початок роботи системи подання та оприлюднення відповідно до Закону декларацій приймається рішення Національного агентства.

Рішенням Національного агентства від 10.06.2016 № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 958/29088, зі змінами, визначено два етапи початку роботи системи.

Перший етап роботи системи розпочався з 00.00 год. 01.09.2016 року, зокрема для щорічних декларацій за 2015 рік службових осіб, які станом на 01.09.2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище; декларацій, передбачених абзацом першим частини другої статті 45 Закону (декларації осіб, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування), службових осіб, які 01.09.2016 року чи пізніше цієї дати припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та станом на день такого припинення займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб*єкта декларування, передбачені частиною другою статті 52 Закону, службових осіб, які станом на 01 вересня 2016 року чи пізніше цієї дати займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище;

другий етап - з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших суб*єктів деклрування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 45 Закону, особи, зазначені у пункті1, пунктах «а» і «в» пункту 2, пункті5 частини першої статті 3 Закону, зобов*язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік за формою, що визначається національним агентством.

Обов*язок ОСОБА_1 подавати декларацію у відповідності до ч.1 ст. 45 Закону в протоколі пов*язується з тим, що він є посадовою особою юридичної особи публічного права відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону станом на 01 січня 2017 року, тому зобов*язаний був вперше подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік до 01 травня 2017 року.

Проте Закон України «Про запобігання корупції» не містить визначення поняття посадової особи юридичної особи публічного права.

Як убачається з наданих матеріалів справи, наказом № 516-К від 14.07.2008 року ОСОБА_1 переведено з 15 липня 2008 року на посаду директора Департаменту міжнародних програм та проектів технічної допомоги Дирекції з міжнародного співробітництва ДП «НАЕК Енергоатом».

Згідно з положеннями частини другої статті 81 Цивільного кодексу України юридичною особою публічного права визначається юридична особа, яка створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим чи органу місцевого самоврядування.

.Проте даних про організаційну форму підприємства ДП «НАЕК Енергоатом» в підтвердження того, що останнє є юридичною особою публічного права матеріали справи при складання протоколу не містять, за змістом протоколу не наведено обґрунтування таких обставин, не довів такі обставини також прокурор в суді.

Відповідно до посадової інструкції директора Департаменту міжнародних програм та проектів технічної допомоги Дирекції з міжнародного співробітництва ДП «НАЕК Енергоатом», визначені обов*язки, порядок призначення на посаду. Як убачається з наданих документів, ОСОБА_1 не входить до переліку осіб, які включені в керівництво дирекції ДП «НАЕК Енергоатом» чи до складу правління.

Відповідно до ч.3 ст. 65 Господарського кодексу України керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради, виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до Статуту є посадовими особами цього підприємства.

Однак доводи ОСОБА_1 про те, що він не входить за посадою до вказаного переліку, який віднесено Господарським кодексом України до посадових осіб підприємства, Статутом посада директора Департаменту не віднесена до переліку посадових осіб, відсутності у нього організаційно - розпорядчих функцій, оскільки він не має права підпису і виконує лише організаційні функції, - не спростовані в суд прокурором.

Як зазначив ОСОБА_1 в суді, він не подав щорічну декларацію за 2016 рік у встановлений строк, оскільки вважав, що він не є посадовою особою юридичної особи публічного права, з цього питання існують суперечливі роз*яснення НАЗК. Подав декларацію лише 02.06.2017, коли отримав роз*яснення від уповноваженої особи Національної поліції, надавав пояснення 30 травня 2017 року до складання протоколу. Такі твердження ОСОБА_1 не спростовані в суді.

Одночасно суд враховує правові позиції рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України», якими визначено концепцію якості закону з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне множинне тлумачення прав та обов*язків осіб, національні органи зобов*язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Лише з обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, може виходити суд при вирішенні справи про адміністративне правопорушення.

Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: зокрема обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62) .

Відповідно до п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення) відзначається принцип правової визначеності, який означає, що "обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки".

Як наголошує Конституційний Суд України у п.4.2 вказаного Рішення, орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення; оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо. Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення.

Таким чином, оскільки в суді не доведено обставини, що ОСОБА_1 вчинив умисне адміністративне правопорушення, пов*язане з корупцією, не доведено наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 та віднесення його до спеціального суб*єкту адміністративного правопорушення, не доведено обставини щодо часу вчинення адміністративного правопорушення, зазначеного в протоколі як 01 травня 2017 року, такі обставини виключають провадження у адміністративній справі, яка підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172 -6 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.П. Хардіна