Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №310/8477/16-п Головуючий в 1 інст. Богомолова Л.В.
Провадження №33/778/173/17 Доповідач в 2 інст. Городовенко В.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Городовенко В.В.,

за участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 з апеляційною скаргою останньої на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 січня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, не працевлаштовану, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 12 листопада 2016 року о 09-10 годині, керувала автомобілем Nissan Note, д/н НОМЕР_1, на 301 км а/д Харків-Сімферополь, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різких запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння кінцівок рук, невнятна мова, шотка хода). Від продуття прибору «Драгер» та проходження медичного огляду на стан сп'яніння відмовилась в присутності свідків, чим порушила п.2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вищевказану постанову суду першої інстанції скасувати, та закрити провадження по справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. В обґрунтування своїх вимог вказує на порушення поліцейським п.2.14 ПДР України, оскільки їй не було повідомлено про причину зупинки. Також зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є сфальсифікованим, оскільки жодного свідка під час її зупинки не було. Крім того вказує, що у призначене судове засідання Бердянського міськрайонного суду Запорізької області, свідки, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, не з'явилися, та відеозапис вказаних подій інспектором поліції так і не наданий. Все це свідчить, на думку апелянта, про відсутність належних доказів її вини.

Вислухавши ОСОБА_2, яка підтримала свою апеляційну скаргу; перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 свою вину у вчиненому не визнала, та пояснила, що дійсно 12 листопада 2016 року приблизно о 09 годині її зупиняли працівники поліції, та пропонували пройти медичний огляд на стан сп'яніння, оскільки вони вважали, що у неї є ознаки алкогольного сп'яніння. Однак вона відмовилася через те, що перебувала у тверезому стані, алкогольні напої не вживала, та не хотіла залишати без нагляду свій автомобіль. Також зазначила, що працівники поліції не пропонували їй пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу. Свідків вказаної події не було.

Проте, з матеріалів адміністративної справи вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 №316324 від 12 листопада 2016 року (а.с.1), а також письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтвердили факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також у закладі охорони здоров'я (а.с.4).

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд допитав особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2, дослідив інші докази, які наявні в матеріалах адміністративної справи, та які були долучені у судовому засіданні, надав їм належну оцінку, та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі щодо неповноти судового розгляду через недослідження судом відеофіксації правопорушення, не підлягають увазі, оскільки суд здійснив заходи щодо витребування вказаної відеофіксації, однак з відділу УПП ГУНП в Запорізькій області надано відповідь, згідно якої, вказана відеофіксація не збереглась через технічні причини (а.с.11-12).

Також безпідставними суд визнає і твердження ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що на місці її зупинки працівниками поліції не було свідків.

Так, згідно письмових первинних пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, останні зазначили, що вони 17 листопада 2016 року о 09-20 год. на а/д Харків-Сімферополь були свідками того, як ОСОБА_2 відмовилася від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, та у закладі охорони здоров'я (а.с.4). Зазначені обставини свідки підтвердили у своїх письмових поясненнях, наданих у судове засідання (а.с.18-19).

Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно неї складений з порушенням вимог діючого законодавства, суперечать дослідженим при апеляційному розгляді матеріалам справи, згідно яких, протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №316324 від 12 листопада 2016 року, містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, та наклав стягнення у межах встановлених цим Кодексом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 січня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області В.В. Городовенко