Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/167/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2 П. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2017 року. Суддя Апеляційного суду Кіровоградської області Ремез П.М., за участю секретаря Піроженко Д.В. та за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за скаргою ОСОБА_3 на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 травня 2017 року відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 травня 2017 року на ОСОБА_3 накладене адміністративне стягнення за ч.1 ст. 130 КпАП України у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп.

ОСОБА_3 визнаний винним у тому, що він 18.02.2017 року о 05 год. 00 хв. в м. Олександрія, по вул. 6-го Грудня біля будинку № 49, керував автомобілем «КІА СЕЕD», реєстраційний номер НОМЕР_2, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу вказаного правопорушення, посилаючись на те, що в порушення вимог чинного законодавства протокол про адміністративне правопорушення складено відносно нього на бланку, форма якого не відповідає тій, що передбачена інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року. Тому вважає, що складений щодо нього протокол у відповідності до ст. 251 КУпАП, не є допустимим доказом у справі.

Крім того, вказує і на те, що у даному протоколі серії АП № 541022 від 18.02.2017 року не вбачається жодної ознаки алкогольного спяніння, однак зазначена обставина не вплинула на прийняття рішення судом. Вказує і на те, що на місці складання протоколу йому не надано жодного документу щодо використаного на місці технічного засобу вимірювальної техніки, а матеріали справи містять лише свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки. Вказує і на те, що районним судом не враховано і обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, а саме його надвисокий зріст - 2м. 02 см., тому він може комфортно перебувати лише в транспортних засобах певних категорій, яким явно не є автомобіль поліцейських, тому проходження ним огляду за допомогою алкотестора «Драгер» відбувалося 18.02.2017 року о 05 год. ранку на відкритій місцевості, проте відривний чек вказаного пристрою вказує на температуру навколишнього середовища +18 градусів по цельсію, що не відповідає температурному режиму даної місцевості і на його думку вказує на збої в роботі приладу і спотворює результат дослідження.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення скаржника, який просив його апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду скасувати та закрити провадження у справі, вивчивши доводи апеляційної скарги вважаю, що вона задоволенню не підлягає, з таких підстав.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП районний суд всебічно та обєктивно зясував обставини даної справи і, врахувавши досліджені по справі докази, правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, оскільки останній порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України і його вина підтверджується адміністративним протоколом серії АП2 № 541022 від 18.02.2017 року, результатами тесту згідно якого встановлено 0.89 %о проміле, тобто що водій перебуває в стані алкогольного спяніння, а також поясненнями в місцевому суді інспекторів поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які повністю підтвердили фактичні обставини справи та заперечили доводи скаржника, який не визнав свою вину і в районному суді, а також аналогічними письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які останній підтвердив і суді першої інстанції та з яких вбачається, що 18.02.2017 року о 05 год. ранку в м. Олександрія, по вул. 6-го Грудня, біля районної лікарні вони були свідками освідування водія ОСОБА_3 на стан алкогольного спяніння і після продуву алкотестер «Драгер» показав результат 0,89% проміле (а.с.3-4,19-20,30-31).

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи суддя під час розгляду даної справи належним чином врахував вимоги ст.ст. 33, 247, 280 КУпАП та призначив ОСОБА_3 фактично мінімальний вид та розмір адміністративного стягнення, який передбачено санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, врахувавши при цьому дані про його особу, його майновий та сімейний стан, а також відсутність обставин, що помякшують і обтяжують його відповідальність, однак вчинив правопорушення повязане з керуванням транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, чим створював небезпеку для життя та здоровя іншим учасникам дорожнього руху.

А тому, з урахуванням вищезазначених обставин та особи правопорушника районний суд правильно обрав вид та розмір адміністративного стягнення, а саме у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, що є мінімально можливим, як видом, так і розміром адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, та за даних обставин справи, з урахуванням особи правопорушника, послужить його вихованню в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

При цьому, суд вважає безпідставними посилання скаржника на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено відносно нього на бланку, форма якого не відповідає тій, що передбачена інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, а тому вважає, що його слід визнати не допустимим доказом у справі, оскільки згідно додатку 13 до вказаної інструкції визначено, що бланк протоколу про адміністративне правопорушення являє собою комплект із двох аркушів паперу розміром 297х210 мм, масою 80 г/м.кв., і складається з протоколу та його копії, які надруковані на самокопіювальному папері, їх серія складається з літеросполук і цифри, а номер зазначається шестизначним цифровим показником, а також для захисту бланка використані мікрошрифт на постанові та копії бланка і нерегулярна компютерна фонова сітка. Як вбачається з долученого до справи адміністративного протоколу він повністю відповідає вказаним вимогам інструкції, та його складено поліцейським відповідно до вимог ст.ст. 254 і 256 КУпАП.

Його доводи з приводу того, що з протоколу не вбачається жодної ознаки алкогольного спяніння, також суперечать фактичним обставинам справи, оскільки в даному протоколі зазначено, що огляд скаржника на стан спяніння проведено у звязку з виявленими у нього ознаками, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота та нестійка хода (а.с.1).

Також, є безпідставними його доводи і про те, що на місці складання протоколу йому не надано жодного документу щодо використаного на місці технічного засобу вимірювальної техніки, а до справи долучено лише свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки, оскільки як видно з протоколу про адміністративне правопорушення у даному випадку поліцейським належним чином виконано положення п.5 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яку затверджено спільним Наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, відповідно до якого перед проведенням огляду на стан спяніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан спяніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та лише на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, однак в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що скаржник заявляв такі вимоги перед проведенням його огляду на стан спяніння.

Його доводи і про те, що проходження ним огляду за допомогою алкотестора «Драгер» відбувалося 18.02.2017 року о 05 год. ранку на відкритій місцевості, проте відривний чек вказаного пристрою вказує на температуру навколишнього середовища +18 градусів по цельсію, що не відповідає температурному режиму даної місцевості і на його думку вказує на збої в роботі приладу і спотворює результат дослідження суд також вважає безпідставними, оскільки вказана скаржником обставина не може достатнім доказом того, що вказаний прилад дає збої у роботі, до того ж як видно з наданого поліцейськими в районному суді свідоцтва про повірку засобу вимірювальної техніки, а саме Аlkotest 6810, зав. № - ARCE-0236, його повірку проведено 01.02.2017 року, тобто за 17 днів до застосування його у даній справі і якою встановлено, що прилад відповідає вимогам Методики повірки МПУ 066/05-2013 (а.с.28).

Тому, в даному випадку всебічно перевіривши всі матеріали адміністративної справи та враховуючи доводи апеляційної скарги правопорушника, апеляційний суд вважає, що відсутні будь-які підстави для скасування постанови суду першої інстанції від 04.05.2017 року.

За таких обставин, районний суд з правильно дійшов висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та обґрунтовано призначив йому вид та розмір стягнення в межах санкції вказаної статті, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 травня 2017 року та закриття провадження у справі, як того просить ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 294 ч.8 п.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 травня 2017 року відносно нього залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2