Справа № 132/702/17
ПОСТАНОВА

іменем України

14.04.2017 року Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Павленко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, що надійшли від Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого слідчим Калинівського ВП ГУНП у Віницькій області,

за ст.185 ч.1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

08.11.2016 року інспектором Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_2 було складено протокол серії АА №204967 про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 по ст.185 ч.1 КУпАП, за те, що останній 08.11.2016 року о 21 год. 00 хв. в м.Калинівка по вул.Нестерчука, в позаслужбовий робочий час, був зупинений на власному автомобілі за порушення ПДР. Під час оформлення матеріалів ОСОБА_1 вчинив злісну непокору працівникам поліції, а саме: вирвав ключі від службового автомобіля, відмовився надавати документи та виражався нецензурною лайкою.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 своєї вини у вчиненому не визнав. По суті пояснив, що 08 листопада 2016 року на запрошення його матері ОСОБА_3 він разом із ОСОБА_4 перебували у неї вдома за її місцем проживання, ІНФОРМАЦІЯ_3. Під час перебування в с. Корделівка він відчув сильний головний біль, як наслідок підвищеного артеріального тиску. Мати запропонувала йому медичний препарат «Корвалол», однак після його прийняття він продовжував відчувати сильний головний біль. У зв'язку із цим, через погане самопочуття, мати наполягла на тому щоб відвезти його і ОСОБА_4 на її власному автомобілі, який вони разом з нею використовують для власних потреб, в м. Калинівка. На її пропозицію він погодився, після чого вона зателефонувала сусіду, який проживає поруч, і попросила його, щоб він забрав її на його автомобілі з м. Калинівка після того, як вона відвезе його, на що останній погодився. По вулиці В. Нестерчука в м. Калинівка, він попросив зупинити автомобіль біля будинку побуту напроти банку «Аваль», де розміщена аптека, при цьому він просив свою матір ОСОБА_3, щоб вона поверталась додому у зв'язку із тим, що йому стало краще. Вони одночасно вийшли з автомобіля і після передачі йому ключів від автомобіля, мати поїхала разом із сусідом додому, а він зайшов до приміщення аптеки де придбав медичний препарат для зниження артеріального тиску. Приблизно через 7-10 хвилин він повернувся до автомобіля, де до нього відразу підійшов молодий чоловік віком приблизно 25 - 27 років у чорній формі із автоматом і почав вимагати, щоб він предявив документи на право керування автомобілем і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Він запитав його про те хто він і яка причина того, що він вимагає у нього документи, на що останній нічого не пояснив і покликав працівника поліції одягненого в форму працівника ДАІ, який в той час заглядав під капот службового автомобіля, розташованого перпендикулярно з іншого боку вулиці впритул до приміщення будинку побуту. Коли до нього підійшов працівник ДАІ, то ним виявився інспектор роти ДПС ГУНП ОСОБА_5, який почав звинувачувати його у тому, що він начебто керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння. В цей час крім ОСОБА_5 та чоловіка у чорній формі біля автомобіля нікого не було. ОСОБА_5 одразу комусь зателефонував і через деякий час до них під'їхали інші працівники поліції на службовому автомобілі «Шкода», які обступивши його, почали смикати за одяг, при цьому обмежили можливість пересуватись. На його запитання, чи являється він затриманим, усі присутні повідомили його про те, що він затриманий, у зв'язку із цим він підняв свої руки долонями догори, зігнувши у ліктьових суглобах так, щоб їх було видно усім присутнім. Приблизно через 30 - 40 хвилин на місце під'їхали громадські активісти «Дорожнього контролю», серед яких були ОСОБА_6 та ОСОБА_7, і почали фіксувати все, що відбувається за допомогою своїх відеокамер. В присутності громадських активістів він попросив працівників поліції роз'яснити його права як затриманого відповідно до ст. 268 КУПАП та ст. ст. 55, 56, 59 та 63 Конституції України, однак жоден із працівників поліції на це не відреагував і прав ніхто з них не розяснив. Після цього він попросив повідомити про його «затримання» родичів і попросив викликати захисника, але на це також ніхто не відреагував, навпаки почали вимагати пройти тест на стан алкогольного спяніння за допомогою приладу «Драгер». Знаючи про те, що приладу з такою назвою у працівників поліції відповідно до наказу МВС № 33 в розпорядженні немає і не повинно бути, він відмовився його проходити. Однак працівники поліції продовжували наполягати на тому, щоб він пройшов тест за допомогою «Драгера», але він відмовився, скориставшись своїм правом відмовитись, відповідно до ч. 1 ст. 130 КУПАП. Його відповідь дуже не сподобалась присутнім при цьому працівникам поліції і роздратувала їх. Будучи невдоволеним його відмовою непідкоренням працівникам поліції, як представникам влади, агресивно сприйнявши відмову пройти обстеження на стан сп'яніння, явно перевищуючи надані їм повноваження, діючи всупереч вимог ч. ч. 2-6 ст. 266 КУпАП, Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства охорони здоров'я України та Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2015 року № 1452/735, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103, достовірно знаючи, що проведення такого огляду здійснюється працівником поліції на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, в присутності двох свідків, та про те, що в разі відмови водія від проведення огляду на місці чи незгоди з його результатами та відмови проведення огляду в закладі охорони здоров'я, в присутності двох свідків складається протокол відмови водія від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, у якому зазначаються ознаки сп'яніння та дії водія щодо ухилення від огляду, демонструючи свою зверхність, почали силою тягнути його до службового автомобіля. Під час цього громадський активіст ОСОБА_7 почав неодноразово наполягати на тому, щоб до нього працівниками поліції було застосовано спеціальний засіб - кайданки, хоча будь-яких законних підстав для цього не було. Після цього, застосовуючи фізичну силу, працівники поліції Ключковський, Ільїн, Левадний, ОСОБА_5 та Устименко заштовхали його в салон службового автомобіля та посадили на переднє сидіння автомобіля «Шкода», звідки, щоб уникнути відео зйомки знову, нехтуючи вимогами ст.45 ЗУ «Про національну поліцію України», явно перевищуючи владу, умисно, бажаючи продемонструвати свою вагомість, маючи на меті принизити його, застосовуючи фізичну силу, працівники поліції з середини салону службового автомобіля заламали йому руки за спину, при цьому почали виламувати середній палець лівої руки, щоб завдати фізичного болю, і вдягнули на руки спеціальний засіб - кайданки максимально затиснувши їх, цим самим завдали йому фізичних страждань та незаконно позбавили волі.

Користуючись його безпорадністю, працівники поліції Паляничко, Ключковський та Ільїн незаконно позбавивши його волі, використовуючи кайданки, нехтуючи вимогами ч. ч. 2-6 ст. 266 КУпАП, Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства охорони здоров'я України та Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2015 року № 1452/735, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103, достовірно знаючи, що проведення такого огляду здійснюється працівником поліції на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, в присутності двох свідків, та про те, що в разі відмови водія від проведення огляду на місці чи незгоди з його результатами та відмови проведення огляду в закладі охорони здоров'я, в присутності двох свідків складається протокол відмови водія від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, у якому зазначаються ознаки сп'яніння та дії водія щодо ухилення від огляду, всупереч його волі, з невідомих причин, незаконно, перевищуючи свої службові повноваження, доставили його у кайданках до КП «Соціотерапія» у м. Вінниця, де йому було запропоновано пройти тест на стан сп'яніння.

Після проведення обстеження працівники поліції до Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області подали рапорти про те, що він, начебто, не виконував їх законних вимог, при тому, що в своїх рапортах ними було зазначено, що законність полягала у проходженні освідування на стан алкогольного сп'яніння, хоча відповідно до вимог п. 8 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства охорони здоров'я України та Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2015 року № 1452/735, обов'язковим огляд на стан сп'яніння в закладі охорони здоровя є лише у разі скоєння дорожньо- транспортної пригоди, внаслідок якої є особи, які загинули або травмовані, п. 9 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103.

Таким чином вимога працівників поліції пройти огляд на стан сп'яніння не є законною і відмова від її виконання не може утворювати склад правопорушення.

Однак, за наслідками поданої інформації в рапортах працівників поліції відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення ч.1 ст.185 КУпАП.

Відповідно до чинного Кодексу України про адміністративні правопорушення ч. 1 ст. 185, на яку посилається автор протоколу про адміністративне правопорушення, взагалі не передбачена.

Кодексом України про адміністративні правопорушення можливість перекваліфікації дій особи, яка відповідно до тексту протоколу являється правопорушником не передбачена, а протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначена неправильна кваліфікація і який є єдиною підставою притягнення до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

За вказаних обставин вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши усі обставини справи в їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, з таких підстав.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не грунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

У відповідності до ст.252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ст.7 КУпАП).

Так, з протоколу серії АА №204967 про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 08.11.2016 року о 21 год. 00 хв. в м.Калинівка по вул.Нестерчука, в позаслужбовий робочий час, був зупинений на власному автомобілі за порушення ПДР. Під час оформлення матеріалів ОСОБА_1 вчинив злісну непокору працівникам поліції, а саме: вирвав ключі від службового автомобіля, відмовився надавати документи та виражався нецензурною лайкою.

Однак, такі твердження у протоколі не відповідають дійсним обставинам справи, виходячи з насупного.

Диспозицією ст.185 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку.

У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров'я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» зазначено, що при розгляді справ про правопорушення, передбачені статтями 185 і 185-7 КУпАП, судді зобов'язані перевіряти правильність складення протоколу про адміністративне правопорушення, наявність пояснень особи, яка притягується до відповідальності, та свідків правопорушення, даних, що характеризують цю особу, зокрема, чи притягалась вона раніше до адміністративної відповідальності протягом року. У разі відсутності зазначених даних матеріал підлягає поверненню органу внутрішніх справ для належного оформлення.

01.12.2016 року та 16.02.2017 року матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.185 КУпАП, повертались до Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області для належного оформлення.

Проте, матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.185 КУпАП, знову надсилались на адресу суду без належного оформлення.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров'я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» передбачено, що згідно зі ст.185 КУпАП злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов'язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Дане положення знайшло своє відображення у п.5 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 263 Кодексу України про адміністративні правопорушення та пункту 5 частини першої статті 11 Закону України "Про міліцію" від 11 жовтня 2011 року N 10-рп/2011. Відповідно до пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України ( 254к/96-ВР ) виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями. Кодекс (80731-10, 80732-10) передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі працівника міліції, члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, військовослужбовця (стаття 185) (80731-10). Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов'язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац другий пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року N 8( v0008700-92 ) "Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров'я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів").

Слово "непокора" означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 204967, складеного інспектором Калинівського ВП ГУНП ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 185 КУпАП не вбачається в чому саме виразилась злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків з його боку, а саме: ким з працівників поліції були висунуті вимоги чи законне розпорядження при виконанні службових обов'язків, яке він не виконав, за яких обставин такі вимоги висувалися.

Так, дане правопорушення обовязково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції. Вимоги працівника поліції та розпорядження - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, мають бути законодавчо обґрунтовані. У протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути відображені які саме законні вимоги були висунуті працівниками поліції.

Обов'язковим елементом об'єктивної сторони складу цього адміністративного правопорушення є наявність законного розпорядження або вимоги працівника поліції при виконанні ним службових обов'язків чи інших, вищеперерахованих осіб, у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку.

У диспозиції ст. 185 КпАП передбачено, що вимоги працівника поліції повинні бути предявлені під час охорони ним громадського порядку. Про перебування його при виконанні службових обовязків мають свідчити установлена форма одягу, нагрудний знак, а також предявлене відповідне посвідчення.

У той же час, з протоколу про адміністративне правопорушення, не вбачається, яке законне розпорядження чи вимога, і ким саме були пред'явлені ОСОБА_1 та кому з працівників поліції він злісно не покорився.

Таким чином, наявний у матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення не містить належного викладення об'єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, оскільки у ньому не розкрито належним чином, в чому полягала непокора ОСОБА_1 та яким законним вимогам працівників поліції, що дозволило б кваліфікувати таку непокору саме як злісну.

За змістом ст.ст. 9-12, 280 КУпАП, підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за нормами КУпАП є встановлення в діянні цієї особи всіх обов'язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, зокрема об'єктивної та суб'єктивної сторони правопорушення. Приймаючи до уваги, що суд здійснює оцінку вже зібраних та наявних в матеріалах справи доказів, зазначення всіх ознак складу правопорушення має бути належним та відображеним у протоколі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 256 КУпАП.

Більше того, суть вчиненого правопорушення викладена у протоколі не належно, у зв'язку з чим кваліфікація дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тобто ОСОБА_1 за ч.1 ст. 185 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, адже позбавляє суд змоги встановити виконання положень ст. 283 КУпАП, самі обставини скоєння правопорушення, що призводить до ігнорування прав особи, яку притягають до відповідальності, оскільки позбавляє її права бути поінформованою про характер і причини притягнення до адміністративної відповідальності, не дає змоги підготуватися до свого захисту (враховуючи некоректно викладену суть правопорушення без ідентифікації ключових деталей вчинення імовірного діяння) гарантованого підпунктом "b" п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, в частині складання його відносно ОСОБА_8 за ст.185 КУпАП, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності в зв'язку з недоведеністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, оскільки висновок особи, яка склала протокол, не підтверджується сукупністю доказів, а отже не відповідає вимозі їхньої достатності.

Відповідно, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, за недостатністю належних, обєктивних та обґрунтованих доказів, що підтверджують його вину у вчиненні правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ч.1 п.3 ст.284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

СУДДЯ: