Справа 573/207/17
Номер провадження 3/573/67/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді Терещенко О.І.,

з участю секретаря Кислої Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі матеріали, які надійшли з Білопільського відділення поліції ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, фактично проживаючого за падресою: Сумська область, місто Білопілля, вул. Б. Хмельницького, буд. 27

- за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

30 січня 2017 року до Білопільського районного суду Сумської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №187638, складений 25 січня 2017 року відносно ОСОБА_1

Як вбачається із протоколу, 25 січня 2017 року о 14 годині 20 хвилин в м. Білопіллі по вул. Б. Хмельницького водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження у встановленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного спяніння ОСОБА_1 ухилився шляхом відмови в присутності двох свідків.

Як зазначено у протоколі, своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 з протоколом не погодився, зазначив, що 25 січня 2017 року приблизно о 14 год. в м. Білопілля по вул. Б. Хмельницького керував автомобілем ВАЗ 21061 та їхав в напрямку лікарні м. Білопілля. В цей час його зупинили 2 працівники поліції, які не представилися та не пояснили причин зупинки. В ході розмови з інспектором останній почав звинувачувати його, що він керує автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння. На що ОСОБА_1 пояснив, що спиртного не вживав і запропонував інспектору освідувати його в лікарні, куди він якраз їхав, або оглянути його за допомогою алкотестора. Але інспектор відмовився це зробити, зазначивши, що алтотестора у нього немає, а в лікарню йому їхати ніколи. Також він сказав, що ОСОБА_1 не був пристебнутий паском безпеки під час руху, тому саме за це складе на нього протокол та попросив підписати його. Оскільки він дійсно керував автомобілем, будучи не пристебнутий паском безпеки, тому з цим погодився і підписав пустий протокол, бо поспішав в лікарню та чекати йому, коли інспектор напише протокол, було ніколи. При цих подіях ніяких свідків не було, у протоколі їх прізвища також не були зазначені. Він приїхав у лікарню в своїх справах, але ситуація з інспектором не давала спокою, тому, на всяк випадок, вирішив пройти освідування на стан спяніння. Лікар його оглянув та видав висновок про те, що ознаки сп'яніння у нього відсутні. Таким чином, він автомобілем в стані алкогольного спяніння не керував, від проходження медичного огляду не відмовлявся, сам інспектор не захотів його освідувати.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України від 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п. 6 зазначеної Інструкції огляд на стан спяніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Шляхом допиту ОСОБА_2, який зазначений свідком в протоколі відносно ОСОБА_1, встановлено, що він та інший свідок, що також вказаний в протоколі, участі в процедурі зупинки, огляду на стан спяніння ОСОБА_1 не брали, факт відмови ОСОБА_1 вони не посвідчували, оскільки їх не було під час спілкування інспектора поліції з ОСОБА_1

Суд приймав заходи для виклику в судове засідання інспекторів поліції ОСОБА_3, який складав протокол відносно ОСОБА_1, ОСОБА_4, який відбирав пояснення у свідків, але до суду вони так і не з'явилися, причин свого неприбуття не повідомили, хоча належним чином були сповіщені про день, час і місце проведення судового засідання, що підтверджується розписками про вручення повісток (а. с. 15, 16, 19, 20).

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення саме на посадову особу, яка його складає, покладається обовязок надання суду доказів на підтвердження того правопорушення, яке зазначається у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів або шляхом медичного освідування, а він відмовився, суду надано не було, а тому пояснення ОСОБА_1 стосовно того, що він попросив, щоб його оглянули на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів або оглянули в лікарні, у суді спростовані не були.

Крім того, як вбачається із протоколу, то у ОСОБА_1 інспектор поліції навіть не вдібрав пояснень. У графі протоколу "Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення" взагалі відсутні будь-які записи, тобто чи погодився ОСОБА_1 з протоколом, чи не погодився, чи відмовився від надання пояснень, що є порушенням ч. 1 ст. 256 КУпАП. На окремому бланку пояснення ОСОБА_1 теж відсутні.

Як вбачається із висновку щодо результатів медичного огляду стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КЗ Білопільської районної ради "Білопільської ЦРЛ" №19 від 25 січня 2017 року, під час освідування ОСОБА_1 на стан сп'яніння о 14 годині 30 хвилин ознак сп'яніння у нього не виявлено (а. с. 9).

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин справи, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Заслухавши ОСОБА_1, свідка ОСОБА_2, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в тому разі, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі у звязку відсутністю в діях ОСОБА_1 складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 130, ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у звязку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя