П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.11.2017 Справа №607/13904/17

Провадження №3/607/5904/2017

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Мостецька А.А., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у м. Тернополі про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 (Bibiluridze LEVAN), ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина ОСОБА_2, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, тимчасово не працюючого,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 03.11.2017 року серії БД №416323, ОСОБА_1 (Bibiluridze LEVAN) 02.11.2017 року о 23 год. 00 хв., в м. Тернополі, по вул. Руська керував автомобілем "ВАЗ2101", д.н.з. Р1021ЯА перебуваючи в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Dragеr Alcotest 6810» №2250 (повірка дійсна до 13.12.2017 р.), на табло якого висвітлило показник - 1,03 %о (проміле), однак водій з даним показником був незгідний, після чого огляд проводився в КУТОР Тернопільському ОНД (висновок №395).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно зі ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного спяніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. Огляд водія проводиться в закладах охорони здоровя у разі незгоди водія на проведення огляду на стан спяніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами. Огляд особи на стан алкогольного спяніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного спяніння та оформлення результатів такого огляду.

Відповідно до п. 7 розділу 1 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від походження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення (ст. 266 КУпАП).

Згідно до п. 9 Розділу 2 Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан спяніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними (п. 22 розділу 3 Інструкції).

Згідно з абз. 4 п. 12 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року № 1376 у разі якщо особа, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, не володіє українською мовою, протокол про адміністративне правопорушення складається за участю перекладача.

Проте, з направлених суду матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 (Bibiluridze LEVAN) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вбачається, що ні під час зупинки та проходження огляду на стан спяніння з використанням газоаналізатора «Dragеr Alcotest 6810», ні після проходження ОСОБА_1 (Bibiluridze LEVAN) такого огляду, йому не було запропоновано скористатися послугами перекладача. Крім того, згідно матеріалів оформлених інспекторами патрульної поліції, ОСОБА_1 (Bibiluridze LEVAN) не погодився з результатами проходження такого огляду, однак такі дані не підтверджені жодними доказами, зокрема поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та відсутністю в графі пояснення особи, по суті порушення будь яких пояснень. Тому суд приходить до висновку, про відсутність пропозиції ОСОБА_1 (Bibiluridze LEVAN) скористатися послугами перекладача, що є суттєвим порушенням його права на захист.

З огляду на наведені обставини, в силу вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру та встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі Надточій проти України, п. 33 рішення у справі Гурепка проти України).

З огляду на передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, зокрема у виді шестиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, можна дійти висновку, що вказане адміністративне правопорушення носить кримінальний характер, адже навіть мінімальний розмір стягнення у виді штрафу за його вчинення є більшим, ніж за вчинення деяких кримінальних правопорушень( ч. 2 ст. 53 КК України).

За таких обставин, з урахуванням вказаних вище рішень Європейського Суду з прав людини дана справа про адміністративне правопорушення підпадає під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до п.п. а, е ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення щонайменше має такі права, зокрема, бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер та причини обвинувачення, висунутого проти нього. Якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, - одержувати безоплатну допомогу перекладача.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, ОСОБА_1 (Bibiluridze LEVAN) є громадянином іноземної держави ОСОБА_2 та в достатньому обсязі не володіє українською мовою, що підтверджується також і відсутністю його пояснень в адміністративних матеріалах, приходжу до висновку про те, що співробітниками поліції під час оформлення матеріалів лише формально були забезпечені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КупАП, ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, обовязковість забезпечення яких передбачено п. 11 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції МВС України № 1376 від 06.11.2015 року, зареєстр. в МЮУ 01.12.2015 року за № 1496/27941, зокрема, право на захист, виступати рідною мовою та користуватись послугами перекладача, якщо така особа не володіє мовою, якою ведеться провадження. В даному випадку після встановлення повноважною посадовою особою того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності вільно не володіє державною мовою в достатньому обсязі для свого належного та ефективного захисту, вона повинна була діяти у відповідності з вимогам п. 12 Розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом №1376 від 6.11.2015 року, якими встановлено, що у разі якщо особа, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, не володіє українською мовою, протокол про адміністративне правопорушення складається за участю перекладача.

Матеріали адміністративної справи не містять жодних відомостей про залучення при складанні протоколу відносно громадянина іноземної держави, який не володіє української мовою на достатньому рівні, перекладача чи відмови від його послуг особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, або письмового повідомлення останнього про те, що він вільно володіє українською мовою.

Таким чином, було порушене його право на захист, оскільки неповне розуміння передбачених законом прав та змісту документів, які складались працівниками поліції та вимог нормативних актів щодо проведення огляду на стан спяніння, свідчать про те, що він детально не був проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер та причини обвинувачення, висунутого проти нього, а тому і не знав від чого йому захищатись.

За таких обставин та з врахуванням вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, абз. 4 п. 12 Інструкції №1376 та норм міжнародного законодавства п. а ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованою ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та Протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції від 17.07.1997 року, протокол про вчинення ОСОБА_1 (Bibiluridze LEVAN) адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є недопустимим доказом, оскільки отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих законодавством України та міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, внаслідок порушення прав ОСОБА_1 (Bibiluridze LEVAN) судом не можуть бути визнані допустимі як докази, що були зібрані посадовими особами поліції під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за яке встановлюється у разі керування транспортним засобом особою у стані алкогольного спяніння, тобто у разі вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, вважаю, що при складенні матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 (Bibiluridze LEVAN) не зібрано переконливих доказів його вини, що позбавило суд можливості вирішити питання про наявність складу адміністративного правопорушення, а тому справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 251, 252, 280, 283, 284, 287 КУАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 (Bibiluridze LEVAN), ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 03.11.2017 року серії БД №416323 за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяОСОБА_3