Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №320/8217/16-п Головуючий в 1 інст. Ніколова І.С.
Провадження №33/778/47/17 Доповідач в 2 інст. Гриценко С.І.
Категорія ч. 1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Гриценко С.І., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 грудня 2016 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп. на користь держави.

Згідно постанови суду, 09.12.2016 року приблизно о 18 годині 20 хвилин ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_2 в м. Мелітополь по вул. Молодіжна, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 заявив клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, посилається на те, що його не було повідомлено про дату та час розгляду справи, та справа була розглянута у його відсутність, копію постанови отримав поштою 20.12.2016 року, а отже строк на подачу скарги було порушено з поважних причин. Просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав свою апеляційну скаргу та пояснив, що він автомобілем не керував, автомобілем керував товариш його сина-ОСОБА_4, про що може пояснити його син ОСОБА_3 та його товариш ОСОБА_4. Стосовно дій працівників поліції ним подано заяву і прокуратурою внесено до ЄРДР відповідні відомості та начато досудове разслідування. В судове засідання суду першої інстанції він з'явився 15.12.2016 р., як це зазначено в копії протоколу про адміністративне правопорушення.

Твердження скаржника щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_2 в обґрунтування доводів апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до «ІНСТРУКЦІЇ про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858:

-п.12 розділ ІІ У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я;

- п. 8 розділ ІІ Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції;

Однак, матеріали справи не містять направлення зазначеної в інструкції форми на огляд

ОСОБА_2 в заклад охорони здоров'я.

Відповідно до розділу 2 п.1 ІНСТРУКЦІЇз оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не вавтоматичному режимі від 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються письмові пояснення свідків у разі їх наявності.

Як видно із пояснень ОСОБА_2, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, свідком події був його син. Разом з тим, письмове пояснення сина до протоколу не долучене. А як встановлено в суді апеляційної інстанції свідком події був також і знайомий ОСОБА_3 по імені ОСОБА_4.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих. їх законних представників і захисників. Суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи це можливо лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і якщо від неї не надійшло клопотання про його відкладення. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАІІ. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При розгляді справи суд першої інстанції припустився спрощеного підходу до судового розгляду справи, не дослідив відповідні докази, окремо, не викликав та не допитав працівників поліції, свідків та навіть ОСОБА_2

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи відбувався 13 грудня 2016 року без участі ОСОБА_2 і в постанові суду зазначено, що останній був зобов'язаний явкою у протоколі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що розгляд справи відбудеться 13.12.2016 р. о 10.00 год., а відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями розподіл відбувся лише о 10 год. 57 хв.27 сек. 13.12.2016 р.

При таких обставинах посилання суду в постанові на те, що ОСОБА_2 був зобов'язаний явкою у протоколі про адміністративне правопорушення не можна визнати обгрунтованим.

Відповідно до ст. 277-2 КУпАП суд зобовязаний був повідомити правопорушника про дату розгляду справи за три доби до дня розгляду справи в суді.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцуип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

На думку суду апеляційної інстанції, суду першої інстанції при таких обставинах належало повернути протокол та матеріали на доопрацювання та належного оформлення відповідно до положень пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», де зазначено: «Визнати правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.» (Також розяснення в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 17 от 10.12.2004 р.).

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, судя,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 грудня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень із позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік, скасувати.

Протокол про адміністративні правопорушення серії АП2 № 322471 від 09.12.2016 р. та додані до нього матеріали повернути відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області С.І. Гриценко