Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/797/17-п Головуючий у 1-й інст. Баренко С. Г.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області Бережна С.В, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 20 березня 2017 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1, пенсіонера,-

в с т а н о в и в:

Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 20 березня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, 124, 122-4 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Постановлено стягнути із ОСОБА_2 320 грн. судового збору.

Вчинені ОСОБА_2 правопорушення полягали в тому, що він о об 16 год. 40 хвилин 11.01.2017 в с. Тетерівка, Житомирського району, на порушення вимог пунктів 2.9(а), 12.1 Правил дорожнього руху України, керуючи у стані алкогольного сп'яніння автомобілем ВАЗ-21063, номерний знак НОМЕР_1, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, стан дорожнього покриття і допустив занос з перекиданням у кювет. Внаслідок ДТП автомобіль ОСОБА_2 отримав механічні пошкодження. У подальшому ОСОБА_2, усупереч вимогам пункту 2.4 (а) Правил не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Такими своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130, 124, 122-4 КУпАП.

На прийняте судом рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, ас справу щодо нього закрити. Посилається на те, що постанова суду є незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, що потягло за собою однобічне та не повне з'ясування судом усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження та не надання їм належної оцінки, при цьому суд лише формально підійшов до встановлення обставин справи, що є наслідком необгрунтованого застосування до нього виду адміністративного стягнення. Стверджує, що був відсутнім під час розгляду справи в суді, про дату та час розгляду не повідомлявся, що є суттєвим порушенням його прав, оскільки такий розгляд позбавив його можливості реалізувати свої права. Зазначає, що він дійсно перебував в стані сильного алкогольного сп'яніння та не мав змоги керувати своїм автомобілем у зв'язку з цим попросив свого знайомого ОСОБА_3, щоб той завіз мене до матері, яка проживає в АДРЕСА_2. На що ОСОБА_3 погодився та сів за кермо автомобіля, а він свою чергу сів на заднє сидіння позаду водія Під час руху в с. Тетерівка Житомирського району ОСОБА_3 не врахував стан дорожнього покриття і допустив занос з перекиданням в кювет. Почувши звуки спеціальних сигналів поліції ОСОБА_3 покинув салон автомобіля та втік в невідомому мені напрямку. В подальшому приблизно через 15 хв. приїхали працівники поліції та витягнули його з заднього сидіння автомобіля та дали підпис офіційні документи, які він взагалі не читав та не міг зрозуміти їх зміст оскільки перебував у стані сильного алкогольного сп'яніння. Зазначає, що як випливає зі змісту оскарженої постанови та письмових документів, що містяться в матеріалах справи, суд першої інстанції не дотримався вимог закону, оскільки обставини у справі, які впливають на об'єктивність та правильність застосування стягнення належним чином встановлені не були, всебічно і повно судом не досліджувались. Просить також звернути увагу на те, що, що автомобіль використовується ним у робочих цілях і позбавлення права керувати ним ставить його у дуже скрутне становище, та він не має можливості іншого способу заробітку для існування.

В судові засідання апеляційного суду 19.04.2017 року, 24.05.2017 року та 31.05.2017 року ОСОБА_2 не з'явився, причин неявки суду не повідомив, з клопотаннями про відкладання розгляду справи не звертався, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду його апеляційної скарги, у зв'язку з чим апеляційним судом було прийнято про розгляд апеляційної скарги за його відсутності, враховуючи також положення ч.6 ст.. 294 КУпАП, згідно яких неявка особи, яка подала апеляційну скаргу, належно повідомленої про час та місце розгляду апеляції, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали об'єднаної адміністративної справи щодо ОСОБА_2 в межах доводів апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного

Відповідно до ст.280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд зазначених вимог закону дотримався.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124, ст.122-4 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124, 122-4 КУпАП підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення серії БР №183371 від 11.01.2017 року, №183362 від 11.01.2017 року, №183363 від 11.01.2017 р., схемою місця ДТП від 11.01.2017 р., поясненням ОСОБА_2 від 11.01.2017 р., поясненням свідка ОСОБА_4 від 11.01.2017 р., поясненнями свідка ОСОБА_5 від 11.01.2017 року, висновком №49 від 11.01.2017 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння. (а.с.2 т.1, а.с.3 т.2, а.с.2-3 т.3)

Доводи ОСОБА_2, викладені в його апеляційній скарзі з приводу того, що суд неповно дослідив обставини справи, не надав їм належної оцінки, при цьому лише формально підійшов до встановлення обставин справи, що є наслідком необгрунтованого застосування до нього виду адміністративного стягненняє безпідставними та спростовуються матеріалами справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів, які вказують на наявність вини ОСОБА_2 у вчинених правопорушеннях, і наведені вище.

Що стосується вказівки ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на свідка ОСОБА_3, який нібито був за кермом автомобіля під час вчинення дтп, слід зазначити, що ОСОБА_2 в апеляційній скарзі клопотань про виклик та допит в судовому засіданні даного свідка не заявляв, в судові засідання апеляційного суду не з'явився, причин неявки не повідомив, явку свідка не забезпечив, що свідчить про відсутність підтверджень доводів ОСОБА_2 з приводу того, що за кермом автомобіля був не він. Крім того, ніяких даних про керування автомобілем даною особою при наданні письмових пояснень під час складання протоколів відносно нього ОСОБА_2 також не зазначав, не містяться такі дані і в інших наведених вище письмових доказах.

З приводу порушених на думку ОСОБА_2 процесуальних прав, передбачених ст.. 268 КУпАП під час судового розгляду справи щодо нього за його відсутності як підстави для скасування постанови суду першої інстанції слід зазначити, що його процесуальні права поновлені під час апеляційного розгляду справи, разом з цим, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги та не з'являючись до судових засідань, ОСОБА_2 не скористався своїми процесуальними правами, в тому числі і на дачу пояснень, надання додаткових доказів тощо, і в апеляційному суді, У зв'язку з чим апеляційний суд приймає рішення на підставі тих доказів, які наявні в матеріалах справи.

Зазначених доказів на думку апеляційного суду достатньо для здійснення висновку про винність ОСОБА_6, у вчиненні відповідних адміністративних правопорушень.

Що стосується доводів апелянта з приводу того, що автомобіль використовується ним у робочих цілях і позбавлення права керувати ним ставить у дуже скрутне становище, та він не має можливості іншого способу заробітку для існування, слід зазначити, що відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, однак крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. А оскільки правопорушення ОСОБА_2 відносить саме до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зазначені вище обставини не можуть враховуватися судом при накладанні на нього стягнення, або бути підставою для будь-якого зменшення вказаного стягнення чи не застосування стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, тим більш, що судом першої інстанції визначено найменше стягнення, зазначене в санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, і можливість застосування більш м'якого стягнення, або незастосування стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом взагалі не передбачена.

З огляду на викладене, підстав для скасування постанови суду та закриття провадження по справі за відсутності складу правопорушень з мотивів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_6, немає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 20 березня 2017 року про визнання його винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124, ст.122-4 КУпАП та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік,- без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: