Номер справи 220/142/17
Номер провадження 3/220/93/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Якішина О.М., за участю секретаря Чернякової В.С., адвоката ОСОБА_1, розглянувши матеріали, що надійшли з Волноваського відділу поліції ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, працюючого охоронцем, сторожем, водієм у СТОВ «Добробут», який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КупАП,

В С Т А Н О В И В:

24 грудня 2016 року о 15 год. 30 хв. ОСОБА_2 в с.Зелений Гай Великоновосілківського району Донецької області по вул.Кооперативна керував транспортним засобом автомобілем ВАЗ-21101, державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду на стан спяніння відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Будучи допитаним в судовому засіданні 10.03.2017 р., порушник свою вину не визнав та пояснив, що 23.12.2016 р. о 19-00 год. йому подзвонив знайомий, повідомив, що пробив колесо і попросив побути біля автомобіля, доки хтось не приїде і не забере автомобіль, а сам власник передав йому ключі і поїхав. Він приїхав, і сидів в автомобілі і поки чекав, приїхали працівники поліції і забрали документи, а автомобіль перегнали за місцем мешкання. Пояснив, що в цей день протокол про адміністративне правопорушення не складався. При цьому свідків не було, пройти медичне обстеження на стан спяніння йому не пропонували. Наступного дня він приїхав для складання протоколу, при цьому був присутній ОСОБА_3 Додав, що визнав свою вину у керуванні автомобілем у стані алкогольного спяніння, про що зазначив у протоколі, оскільки перебував у шоковому стані.

Допитаний в судовому засіданні 10.03.2017 р. в якості свідка ОСОБА_3 пояснив, що знайомий з ОСОБА_2 з 2013 року, перебуває з ним у дружніх стосунках. 24 грудня 2016 року він знаходився разом з ОСОБА_2 Коли до них підійшов інспектор, він і ОСОБА_2О відійшли, а коли повернулись, інспектор дав йому підписати протокол і сказав, що начебто 23 грудня він передав йому керування автомобілем. Пояснив, що протокол він підписав, але прочитав мельком. Також пояснив, що від нього відбирались письмові пояснення, які він підписав, однак не читав їх, оскільки інспектор закрив показання планшетом і повідомив, що нічого кримінального там немає.

Допитаний в судовому засіданні 16.03.2017 р. інспектор Савочкін І.В. пояснив, що працює інспектором у Великоновосілківському ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області по нагляду за дорожнім рухом. 24.12.2016 року приблизно о 14 год. 00 хв. йому подзвонив старший інспектор Великоновосілківського відділення поліції ОСОБА_4 і повідомив, що коли вони їхали в с. Зелений Гай, їм назустріч їхав автомобіль, який зїхав на обочину і зупинився. Вважаючи, що водію погано, вони підійшли до автомобіля, однак побачили, що водій був у стані алкогольного спяніння, після чого подзвонили йому. На їх запитання водій пояснив, що посварився з дружиною і їхав до матері у м. Красногорівку. Коли він та інші інспектори приїхали на місце, було встановлено, що автомобілем ВАЗ-21101, державний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного спяніння керував ОСОБА_2, в звязку з чим ними був складений протокол про адміністративне правопорушення в присутності понятих ОСОБА_3 та ОСОБА_5 Від проходження медичного огляду на стан спяніння ОСОБА_6 відмовився. Ними були відібрані пояснення, після чого автомобіль був доставлений за місцем мешкання ОСОБА_2 і в протоколі було зазначено, що автомобіль переданий під керування ОСОБА_3, який доїхав до двора, а у гараж автомобіль ставив він.

Допитаний в судовому засіданні 16.03.2017 р. свідок ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_2 є його колегою по роботі. 24.12.2016 р. він за проханням ОСОБА_2 знаходився у нього вдома пиляв дрова. Близько 12-00 год. приїхали ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на автомобілі, за кермом якого був ОСОБА_3 і знаходились там, поки він не пішов о 16-00 год.

Суд, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає повністю доведеною вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КупАП, виходячи с наступного.

Факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного спяніння та відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння підтверджується, матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 №122615 від 24.12.2016 року, в якому зафіксований факт порушення ОСОБА_2 п. 2.9 Правил дорожнього руху України у присутності двох свідків; письмовими поясненнями правопорушника в протоколі про адміністративне правопорушення, а також викладені на окремому аркуші відповідно до яких він визнав, що дійсно керував автомобілем у стані алкогольного спяніння після того, як випив 100 гр. горілки та відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння у медичному закладі; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_5 які підтвердили, що ОСОБА_2 від проходження медичного огляду у закладі охорони здоровя та продуття газоаналізатора на стан алкогольного (наркотичного) спяніння відмовився.

Суд критично оцінює показання ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_7 і розцінює їх показання як спосіб ОСОБА_2 уникнути відповідальності за скоєне ним адміністративне правопорушення. Посилання ОСОБА_2 та його представника на те, що зазначені у протоколі події відбулись 23 грудня 2016 року, нічим не підтверджені і спростовуються матеріалами справи, в тому числі поясненнями самого порушника та свідків, які були ними дані 24.12.2016 р. Жодних заперечень та зауважень щодо змісту протоколу та наданих ними письмових пояснень ані особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ані свідки не надали. Також жоден з них не зазначив, що ОСОБА_2 24.12.2016 р. о 15-30 год. перебував вдома, не зазначив про наявність свідка ОСОБА_7, який це може підтвердити. Крім того, про наявність свідка і перебування ОСОБА_2 в іншому місці під час складання протоколу не зазначили сам порушник і свідок ОСОБА_3 і у судовому засіданні під час їх допиту 10.03.2017 р. А тому суд ставить під сумнів показання свідка ОСОБА_7 та ОСОБА_3 Неточність показань свідка ОСОБА_8 в частині передачі автомобіля під керування ОСОБА_3 не впливає на фактичні обставини справи та кваліфікацію дій ОСОБА_2

Враховуючи викладене, суду не надано достатніх даних, які б спростовували представлені суду докази, а тому суд вважає повністю доведеною провину ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КупАП.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення за правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер скоєного ОСОБА_2 правопорушення, ступінь його вини, особу порушника, стосовно якої даних, які б з негативного боку його характеризували, суду не надані, відсутність обтяжуючих або помякшуючих відповідальність обставин, суд піддає ОСОБА_2 адміністративному стягненню у мінімальних межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Керуючись ст.ст. 33, 221, 283, 130 ч. 1 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 320,00 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.М. Якішина