АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 33/790/511/17 Головуючий І інстанції
Справа № 639/398/17 ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 130 КУпАП Доповідач Бездітко В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_2, за участю секретаря Михайлюка А.В., адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - захисника ОСОБА_4 на постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 березня 2017 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 15.02.2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Працівниками поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 263441 від 14.01.2017 року відносно ОСОБА_4 про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу 14.01.2017 року о 18 год. 30 хв. в м. Харкові, вул. Григорівське шосе, 55 водій ОСОБА_4 керував транспортним засобом «BMW X-5», номерний знак «АН 0788 ВІ»,в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Оглядом встановлено у ОСОБА_4 2,25%0 проміле алкоголю в крові. ОСОБА_4Дпорушив п. 2.9 «а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 березня 2017 року, ОСОБА_4визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 3 (три) роки, стягнуто судовий збір у розмірі 320,00 грн.

Постановляючи рішення, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_3 - захисник ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в обґрунтування якої зазначив наступне. Постанова винесена з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. В порушення вимог ст. 268 КУпАП, суд розглянув справу за відсутності належного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Не заперечуючи факти притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП до 14.01.2017 року зазначає, що суд не в праві за власною ініціативою відшукувати докази по справі.

Просить постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 березня 2017 року скасувати, винести нову про закриття провадження по справі.

В клопотанні про поновлення строку ОСОБА_3 - захисник ОСОБА_4Д просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 березня 2017 року посилаючись, що ОСОБА_4 участі в розгляді справи про адміністративне правопорушення не приймав, про винесення оскаржуваної постанови стороні захисту стало відомо 31.03.2017 року під час ознайомлення з матеріалами справи.

Враховуючи доводи захисника ОСОБА_3 про поважність причини пропуску ним строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення необхідно задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_3, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Так, п. 2.5 ПДР України зобов'язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп'яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров'я (п.6 розділу І Інструкції).

У розумінні вимог п.7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров'я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4, районним судом повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказах, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Огляд водія ОСОБА_4 проводився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків із застосуванням приладу «Драгер», за результатами огляду проба позитивна та становить 2,25%0 проміле алкоголю у видихаємому повітрі при допустимій андроген ній нормі 0,2%0 проміле.

Поліцейськими протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 263441 від 14.01.2017 року, складений установленому законом порядку.

Вчинення водієм ОСОБА_4 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, крім протоколу, підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які засвідчили результати тесту із застосуванням приладу «Драгер» (а.с. 6); актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого водій ОСОБА_4 з результатами проведеного тесту погодився, акт огляду та підписав (а.с. 4-5).

Посилання захисника ОСОБА_3 що судом першої інстанції в порушення вимог ст. 268 КУпАП розглянув справу за його відсутністю вважає несуттєвими, оскільки суд вжив заходи для вручення судової повістки апелянту, на повідомлену ним адресу при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.2 розділу ІІ Інструкції 2, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, ОСОБА_4 таким правом не скористався. Протокол підписав, жодних зауважень про порушення вимог законодавства, невідповідності внесення даних про себе, при складанні протоколу серії БР № 263441 від 14.01.2017 року не заявляв. В розумінні ст. 251 КУпАП, жодного доказу на підтвердження своїх доводів не надав.

Суд першої інстанції обґрунтовано застосував норми ст. 268 КУпАП, щодо необовязкової присутності при розгляді справи про адміністративне правопорушення, особи яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

ОСОБА_4 рухом справи про притягнення його до адміністративної відповідальності не цікавився, до суду не зявлявся, будь яких клопотань не надавав.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_3 про самостійне відшукування доказів у справі не відповідають матеріалам справи. З наявної в матеріалах картки обліку адміністративного правопорушення (а.с. 9), вбачається, що ОСОБА_4 раніше притягався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання захисника ОСОБА_7 на довідку з адресно - довідкового бюро м. Харкова (а.с.13), відповідно до якої ОСОБА_4 в м. Харкові не зареєстрований, не можуть бути підставою для скасування постанови суду. Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП, справи про адміністративне правопорушення розглядаються за місцем його вчинення.

Місце вчинення адміністративного правопорушення, а саме м. Харкові, вул. Григорівське шосе, 55, відповідно до адміністративно територіального поділу м. Харкова, відноситься до юрисдикції Жовтневого районного суду м. Харкова.

При апеляційному перегляді постанови суду, захисником ОСОБА_3 заявлено клопотання про доручення доказів по справі а саме постанови Апеляційного суду Донецької області від 21.04.2017 року.

В обґрунтування клопотання зазначено, що постанова Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 15.02.2017 року, якою ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасована постановою Апеляційного суду Донецької області від 21.04.2017 року по справі № 642/7429/16-п, провадження відносно ОСОБА_4 закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Вказано постанова лягла в основу доказової бази, вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до постанови Апеляційного суду Донецької області від 21.04.2017 року по справі № 642/7429/16-п, апеляційна скарга ОСОБА_7 задоволена, постанова Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 15.02.2017 року скасована, провадження відносно ОСОБА_4 закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційний суд не може прийняти надану захисником постанову Апеляційного суду Донецької області від 21.04.2017 року, як належний та допустимий доказ. Зазначена постанова не відповідає, вимогам п.п. 13.6, 13.7 «Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, Апеляційних судах» від 17.12.2013 року, відповідно до яких, копії судових рішень, що набрали законної сили, мають бути підписані відповідальним працівником (особою) суду та суддею, а також скріплені відбитком гербової печатки суду.

Також апеляційний суд враховує, що на час розгляду справи районним судом взагалі постанова Апеляційного суду Донецької області від 21.04.2017 року не була прийнята

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Враховуючи особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, що дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю та здоровю, тяжкість ймовірних наслідків, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП і призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті. Тому підстав для скасування або зміни постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 березня 2017 року, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 287, 288, 289, 294, 295 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3 - захиснику ОСОБА_4 строк на оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 березня 2017 року, як пропущений з поважних причин.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - захисника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_2