Справа № 367/7401/16-п Головуючий у І інстанції Пархоменко О. В.
Провадження № 33/780/208/17 Доповідач у 2 інстанції Зіміна
Категорія 147 21.03.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 березня 2017 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Зіміної В.Б., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 13 грудня 2016 року; -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Ірпінського міського суду Київської області від 13 грудня 2016 року на

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 24.09.2016 року о 23 год. в м. Ірпінь по вул. Дзержинського, 2 керував автомобілем «Mitsubishi» д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 ПДР України. Огляд на стан сп'яніння проходив у встановленому порядку на спец приладі Drager Aram 3622, результат огляду становить 1.33 проміль алкоголю.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду першої інстанції скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що про розгляд адміністративного матеріалу він не був належним чином повідомлений, що позбавило його права надати свої пояснення по суті. Крім цього, апелянт зазначає, що при винесенні постанови суддя не врахував, що інспектором поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення було порушено вимоги п.10 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а саме під час його огляду на стан сп'яніння інспектором не складався акт огляду, який має бути долучений до протоколу про адміністративне правопорушення. Тому на його думку протокол про адміністративне правопорушення щодо нього та роздруківка тестування «Драгер» не можуть бути допустимими доказами у справі і братися судом до уваги.

В зв'язку з цим, постанову суду апелянт вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Крім того ОСОБА_2 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, оскільки під час розгляду адміністративного матеріалу в суді першої інстанції він присутній не був, а оскаржувану постанову отримав лише 31.01.2017 року.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, постанову суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк для апеляційного оскарження постанови місцевого суду.

Наведені причини пропуску строку на подачу апеляційної скарги ОСОБА_2 є поважними, а тому вказаний строк підлягає поновленню.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного.

За змістом ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи, підлягають для з'ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів досліджених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції були дотримані.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 298565 від 24 вересня 2016 року, який містить письмові пояснення ОСОБА_2, згідно яких останній погоджується з протоколом та зобов'язується не керувати транспортним засобом на протязі 24 год.; роздруківкою показників результату тестування «Драгер», згідно якої показник алкоголю в крові ОСОБА_2 становить 1.33 проміле та іншими матеріалами адміністративної справи (а.с. 1-3).

На підставі зазначених доказів суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність притягнення ОСОБА_2 до відповідальності та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 33 КУпАП наклав на нього стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, яке за своїм видом та розміром сприятиме досягненню визначеній у ст. 23 КУпАП меті адміністративних стягнень.

Посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення і роздруківка показників результату тестування «Драгер» є неналежними доказами у справі, оскільки до них не додано акту його огляду на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду

Відповідно до п.10 Розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп'яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 298565 від 24 вересня 2016 року додана роздруківка показників результату тестування «Драгер», згідно якої в крові ОСОБА_2 виявлено 1.33 проміле алкоголю, що свідчить про керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння та порушення водієм вимог п. 2.9 ПДР України за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що він не був належним чином повідомлений про день та час судового засідання є слушними.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, в них відсутні відомості про направлення ОСОБА_2 судової повістки про день та час розгляду справи. Натомість у матеріалах справи містяться довідки про доставку на його ім'я SMS-повідомлення про виклик у судове засідання. Однак, враховуючи, що матеріали справи не містять відповідної заявки про направлення SMS-повідомлення визначеної форми, таке повідомлення не можна вважати належною фіксацією того, що ОСОБА_2 був повідомлений про дату судового розгляду.

При цьому, враховуючи пояснення, які ОСОБА_2 надав у суді апеляційної інстанції, сукупність інших доказів у справі, апеляційний суд не знаходить вказане порушення таким, що тягне за собою скасування постанови суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, на думку апеляційного суду, постанова судді Ірпінського міського суду Київської області від 13 грудня 2016 року є законною і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд; -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ірпінського міського суду Київської області від 13 грудня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 13 грудня 2016 року щодо ОСОБА_2 - залишити без зміни.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.Б. Зіміна