Справа № 578/230/17
провадження № 3/578/64/17
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

16 березня 2017 року суддя Краснопільського районного суду Сумської області Косар А.І., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Краснопілля адміністративну справу у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі-КУпАП/, права, передбачені статтею 268 КУпАП, роз'яснені,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 10 лютого 2017 року серія АП2 № 187968, який складений інспектором з дорожнього нагляду Краснопільського ВП ГУНП в Сумській області лейтенантом поліції ОСОБА_2, ОСОБА_1 о 20.50 год. по вул. Мезенівській у смт. Краснопілля керував автомобілем НОМЕР_1, належний йому особисто, з явними ознаками алкогольного спяніння, від проходження медичного огляду на стан спяніння відмовився в установленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 КУпАП України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину не визнав та пояснив, що у вказаний у протоколі час підїхав до 3-х поверхового будинку по вул. Мезенівській у смт. Краснопілля. У цей момент зупинилася поліцейська машина і поліцейський повідомив, що він не зупинився на його вимогу зупинитись, але такого не було, він не від кого не тікав, їхав у своїх справах. Поліцейський сказав, що потрібно їхати до лікарні для проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння, він не сперечався і виконав вимогу поліцейського, але вже у лікарні відмовився від проходження даного огляду. Пройти огляд на стан спяніння на місці з використанням спеціальних технічних засобів йому не пропонувалось. Від керування транспортним засобом не відсторонювався і права не забиралися.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, суддя встановила наступне.

Дії ОСОБА_1 компетентною особою кваліфіковано за частиною першою статті 130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп'яніння.

В якості доказу на підтвердження обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, суду надано безпосередньо протокол про адміністративне правопорушення серія АП2 № 187968, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, усього на 4 арк.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

За змістом частин другої та третьої статті 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків.

Відповідно до п. 5.4. Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я посадова особа Державтоінспекції МВС в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів свідчить проте, що ОСОБА_1 від медичного огляду на стан спяніння відмовився.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до зазначеної правової норми прямої дії судом проведена повна та всебічна оцінка зібраних доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та іншими документами.

Враховуючи невизначеність діючими нормами КУпАП процесу судового слідства та збирання доказів під час судового слідства, суд застосовує до спірних правовідносин аналогію права зокрема вимог статті 71КАС України де передбачено що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги, передбачені статтею 256 КУпАП, зокрема, зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Отже, єдиним доказом, який мав би підтверджувати провину ОСОБА_1, є протокол про адміністративне правопорушення від 10 лютого 2017 року серія АП2 № 187968. Проте, суд не може вважати цей доказ, як належний, оскільки не містить дати вчинення адміністративного правопорушення; не указано, у який спосіб та з використанням яких спеціальних технічних засобів поліцейський ОСОБА_3 встановив стан алкогольного спяніння даного водія, що ставить під сумнів законність протоколу.

ОСОБА_1 від пояснень та підпису протоколу відмовився у присутності двох свідків. У якості свідків у протоколі зазначені прізвища ОСОБА_4, ОСОБА_5. Судом встановлено, що адміністративний матеріал не містить письмових пояснень цих осіб.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Держава має організувати свою правову систему таким чином, щоб їх правоохоронні органи могли дотримуватись зобовязань щодо уникнення порушень прав і свобод людини, принципу верховенства права, ураховуючи практику Європейського суду з прав людини.

Згідно п. 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності, з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частино першою статті 130 КУпАП України, в зв'язку з чим вважаю за можливе до цих правовідносин застосувати статтю 247 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 245, 247, 252, 268, 269,272, 280, 283 285, 287 - 289, 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частино першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Сумської області, шляхом подання апеляційної скарги через Краснопільський районний суд Сумської області.

Суддя А. І. Косар