АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови, ОСОБА_2 28 листопада 2016 року приблизно о 02 год. 01 хв., в м. Києві по вул. Ризька, 1, керував автомобілем марки «БМВ 320», номерний знак НОМЕР_1), в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер», в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10.02.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, а провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування своїх вимог зазначає, що справа була розглянута судом з грубим порушенням основних засад судочинства, а оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що дійсно, 28.11.2016 року до нього звернулися працівники поліції, які запропонували йому пройти тест на стан сп'яніння з використанням приладу «Драгер», на що він погодився, оскільки був тверезий, однак результат проведеного тесту показав вміст алкоголю 0,48 ‰. Категорично не погоджуючись з таким результатом тесту, він просив відвезти його до лікаря відповідного закладу охорони здоров'я для проведення огляду на стан сп'яніння, однак працівники поліції йому відмовили, незважаючи на заперечення ним результатів тесту, проведеного за допомогою приладу «Драгер».

При цьому наголошує, що для підтвердження зазначених обставин було подано клопотання про виклик свідків, зазначених у протоколі, однак суд безпідставно відмовив у задоволені цього клопотання і свідки проведення огляду опитані в суді не були, а тому вважає незаконним посилання суду на письмові пояснення свідків, оскільки такі пояснення були відібрані не у вільній формі, а заповнювались поліцейськими на бланк, що виключає можливість відображення свідками всіх істотних обставин події.

Таким чином, апелянт вважає, що його огляд на стан сп'яніння був проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпУП, а тому згідно ч.5 цієї норми, такий огляд вважається недійсним.

Доповівши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2, вислухавши його пояснення, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи на обґрунтування апеляційних вимог, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об'єктивно з'ясував всі обставини вчинення правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у порушенні ним п. 2.9а Правил дорожнього руху України є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №049540 від 28.11.2016 року (а.с. 1), в якому зазначено, що водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння; даними тесту №151, проведеного за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків, за результатами якого в крові ОСОБА_2 було виявлено рівень алкоголю в крові в розмірі 0,48 проміле (а.с. 2); поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 3), які зазначили, що водій ОСОБА_2 погодився пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» та підтвердили результат проведеного тесту; поясненнями самого ОСОБА_2 (а.с. 4), в яких останній вказував, що в цей день не вживав спиртних напоїв, однак напередодні, а саме 26.11.2016 року, він вживав алкоголь у надмірних дозах; актом огляду на стан сп'яніння (а.с. 5), з якого вбачається, що ОСОБА_2 засвідчив своїм підписом результат проведеного огляду і будь-яких заперечень з цього приводу не зазначав; розпискою гр. ОСОБА_5 від 28.11.2016 року (а.с. 6), який підтвердив факт залишення на зберігання транспортного засобу «БМВ 320», номерний знак НОМЕР_1), а тому вважаю, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП повністю доведена і його дії вірно кваліфіковані за ст.130 ч.1 КУпАП.

Апеляційні доводи ОСОБА_2 про те, що після проведення огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», який показав наявність в його крові алкоголю в розмірі 0,48 проміле, він висловив свою незгоду з таким результатом та просив провести його огляд на стан сп'яніння в медичному закладі, однак працівники поліції йому відмовили, суд не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_2, маючи можливість зазначити про вказані обставини при складанні 28.11.2016 року відносно нього протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП, цього не зробив, а у своїх поясненнях, вказуючи про своє здивування з приводу результатів проведеного тесту, лише заперечував, що перебуває в стані алкогольного сп'яніння, оскільки не вживав в цей день алкогольних напоїв, при цьому повідомив, що напередодні, 26.11.2016 року він вживав алкоголь у надмірних дозах, що, на його думку, могло вплинути на результат проведеного тесту і в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5), ОСОБА_2 погодився з результатом огляду, що засвідчив своїм підписом.

Крім цього, 09.03.2017 року, на адресу апеляційного суду з Управління патрульної поліції в місті Києві надійшов відеозапис з нагрудної камери працівників патрульної поліції, які 28.11.2016 року здійснювали оформлення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_2 та проводили його огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер». Згідно даних вказаного відеозапису, ОСОБА_2 не заперечував проти результатів проведеного тесту за допомогою приладу «Драгер» і не вимагав провести його огляд на стан сп'яніння в медичному закладі.

Отже, наявні в матеріалах справи докази з достатньою повнотою підтверджують факт порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.9 Правил дорожнього руху України та спростовують апеляційні доводи щодо проведення огляду ОСОБА_2 на стан сп'яніння з порушенням процедури, передбаченої статтею 266 КУпАП.

За наведеного, вважаю постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування та закриття провадження в справі, про що ставиться питання в його апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/796/781/2017 Категорія КУпАП: ч.1 ст. 130 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.