АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 642/6938/16-п Головуючий суддя І інстанції: Шрамко Л.Л.
Провадження № 33/790/13/17 Суддя доповідач Колтунова А.І.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області Колтунова А.І., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, її представника - адвоката Абдуллаєвої-Мартіросян І.Х., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Ленінського районного суду міста Харкова від 11 листопада 2016 року про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки Харківської області, громадянки України, не працюючої, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Ленінського районного суду міста Харкова від 11 листопада 2016 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200,00 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 275,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 жовтня 2016 року о 00 год. 30 хв. ОСОБА_2 у місті Харкові по вулиці Новий Побут керувала автомобілем «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю ротової порожнини, млява мова, нестійка хода). Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, відмовилась. Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 порушила вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі, вважаючи що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апелянт вважає, що до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП вона притягнута безпідставно та вказує на те, що факт перебування її в стані алкогольного сп'яніння не є доведеним; з висновком про те, що вона керувала транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння та відмовилася від огляду на стан сп'яніння, ОСОБА_2 не згодна; зазначає що працівниками поліції протокол про адміністративне правопорушення складений незаконно, оскільки вона не керувала автомобілем в стані алкогольного сп'яніння та не порушувала вимог КУпАП і Правил дорожнього руху України; взагалі не знаходилась за кермом автомобіля, оскільки ним керувала інша знайома їй людина, а чинним законодавством не передбачено огляд пасажирів автомобілю; судом першої інстанції справу розглянуто з порушенням вимог ст.ст.245, 247, 250, 252, 268 КУпАП, за її відсутності, тому вона була позбавлена можливості надати докази в підтвердження своєї невинуватості в даному правопорушенні.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та її представник підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати постанову Ленінського районного суду міста Харкова від 11 листопада 2016 року і закрити провадження по справі, вважаючи, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначили, що працівники поліції, не маючи на це жодного, як правового, так і фактичного підґрунтя, незаконно встановили факт керування автомобілем саме ОСОБА_2 з ознаками алкогольного сп'яніння, внаслідок чого запропонували їй пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння.

ОСОБА_2 за фактом обставин зазначила, що 28 жовтня 2016 року приблизно опівночі вона разом з друзями, ОСОБА_5, та ОСОБА_13, в процесі спілкування та вживання алкоголю, вирішили зїздити на її автомобілі купити ще алкогольний напій. При цьому зазначила, що її автомобілем керував знайомий - ОСОБА_13, прізвище та по батькові якого їй не відомо, оскільки вони лише познайомились. Проте вказала, що підстав не довіряти ОСОБА_13 ключи від свого автомобілю та документи на транспортний засіб в неї не було.

Повертаючись з магазину вона сиділа в автомобілі на задньому пасажирському сидінні, за кермом був ОСОБА_13, а на передньому пасажирському сидінні її подруга, ОСОБА_5.

По дорозі вони були зупинені працівниками поліції з невідомих для неї підстав, і в момент зупинки ОСОБА_13 одразу залишив автомобіль, покинувши їх в невідомому напрямку. ОСОБА_2 уточнила, що координати місцезнаходження чи перебування Костянтина, та контактний телефон їй не відомі.

Після зупинки працівниками поліції вона продовжувала знаходитись довгий час в автомобілі, тому що не мала довіри до патрульної поліції, оскільки вони чинили тиск на неї, вимагаючи документи, що встановлюють її особу та документи на автомобіль.

Як сама ОСОБА_2, так і адвокат, наполягали на тому, що автомобілем керувала не вона, а її знайомий ОСОБА_13. Також стверджували, що вона була тверезою; спростовували доводи працівників поліції щодо зупинки її транспортного засобу за порушення будь-яких вимог ПДР України. При цьому зазначили, що працівники поліції відмовились відібрати у пасажирки автомобілю ОСОБА_5 пояснення за фактом правопорушення, в якості свідка. Зі скаргами на дії працівників поліції до компетентних органів вони не звертались. Проте, сам факт відмови від проходження огляду на стан сп'яніння ОСОБА_2 не заперечувала.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та її представника - адвоката Абдуллаєвої-Мартіросян І.Х., які підтримали апеляційну скаргу; пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9; перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суддею повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з чим погоджується і апеляційний суд.

Пункт 2.5 ПДР України зобов'язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп'яніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров'я (п.6 розділу І Інструкції). У розумінні вимог п.7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров'я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

За таких обставин, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, яке виразилося у керуванні автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння та відмові від огляду на стан сп'яніння, чим порушено вимоги п.2.5 ПДР України. Протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №099589, складений саме за відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду», огляду підлягають водії транспортних засобів, стосовно яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану.

Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування, у присутності двох свідків; або лікарем закладу охорони здоров'я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в установах охорони здоров'я уповноважена особа Державтоінспекції в присутності двох понятих складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому вказує ознаки сп'яніння і дії водія, спрямовані на ухилення від огляду.

За наявності таких кваліфікуючих ознак компетентними особами складається протокол про адміністративне правопорушення п.2.5 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП.

Дані обставини про порушення водієм ОСОБА_2 наведених вимог п.2.5 ПДР України, встановлені судом першої інстанції обґрунтовано.

З метою об'єктивного встановлення всіх обставин по справі, в суді апеляційної інстанції в якості свідків опитані ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Свідок ОСОБА_5 з приводу відомих їй обставин зазначила, що є близькою подругою ОСОБА_2 Вони разом 28 жовтня 2016 року проводили час, ще був знайомий ОСОБА_2 ОСОБА_13, прізвище та по батькові якого вона назвати не змогла. Споживали спиртні напої та спілкувались. В процесі спілкування вирішили ще купити спиртного і разом з ОСОБА_13,який на прохання ОСОБА_2, погодився керувати її автомобілем, вирішили поїхати до маркету. На зворотному шляху були зупинені поліцейськими і в момент зупинки ОСОБА_13 одразу залишив автомобіль, покинувши їх в невідомому напрямку.

Свідок зазначила, що працівники поліції зупинили автомобіль за порушення Правил ПДР України, з їх слів, проте за яке, пояснити не змогла. Вказала, що працівники поліції пропонували ОСОБА_2, яка знаходилась в салоні автомобіля в якості пасажирки на задньому сидінні, пройти тест на стан сп'яніння, або проїхати до медичної установи для проходження медичного огляду на стан сп'яніння; вимагали від ОСОБА_2 документи, що посвідчують особу та транспортний засіб; наполягала, що ключі від автомобілю знаходились в відсіку запалювання автомобіля. Також вказала, що зі скаргами на неправомірні, як на її думку, дії працівників поліції до компетентних органів вона не зверталась.

Інспектор роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у місті Харкові ДПП ОСОБА_6 з приводу обставин, які слугували підставою для складення відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення, зазначив, що він 28 жовтня 2016 року ніс службу з охорони громадського порядку у складі екіпажу з інспекторами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Приблизно о 01:30 годині цієї доби помітили автомобіль «Skoda Fabia» біля комплексу «Метеор», розташованого по вулиці Новий Побут. Звернули увагу як до салону авто на сидіння водія та переднє пасажирське сидіння сідали дві дівчини з хиткою ходою. Після початку руху водій автомобіля не увімкнув лівий поворот на вулицю Новий Побут, що і слугувало причиною зупинки цього автомобілю, в зв'язку з порушенням вимог ПДР України. Автомобіль ОСОБА_2 намагались зупинити за допомогою гучномовця, проте вона продовжувала рух, не реагуючи, намагаючись прибавити швидкість руху. З поля зору інспекторів при переслідуванні автомобіль не випадав. Внаслідок таких дій автомобіль було зупинено декількома екіпажами патрулювання. За невиконання вимог інспекторів поліції та за порушення ПДР України відносно ОСОБА_2 було винесено постанову за ч.2 ст.122 КУпАП.

Інспектор Устімов Д.В. зазначив, що помітив, як після зупинки автомобіля ОСОБА_2 з сидіння водія пересіла на заднє пасажирське крісло, цей факт побачив і його напарник ОСОБА_8 Від спілкування та покинути салон автомобіля ОСОБА_2 відмовлялась тривалий час. Намагалася ввести інспекторів в оману та вплинути на встановлення фактичних обставин вчиненого нею правопорушення, спростовувала факт керування автомобілем, вказуючи на не встановлену, ані нею самою, ані інспекторами поліції особу з прізвищем ОСОБА_13.

Інспектор наполягав, що саме дві дівчини сідали в салон автомобілю, і саме одна з них, не покидаючи салону автомобіля, пересіла на заднє пасажирське крісло, а інша залишалася на передньому сидінні пасажира. Це було чітко помітно, незважаючи на те, що автомобіль ОСОБА_2 із затонованим склом. При цьому іншої особи на ім'я ОСОБА_13 не було. Свідок ОСОБА_6 зазначив, що цей факт підтверджується відеозаписом нагрудної камери поліцейського, де, крім цього ще зафіксовано твердження іншої дівчини - ОСОБА_5 про факт вживання ОСОБА_2 і нею спиртних напоїв і як вона просила пробачити цей проступок.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що при складанні постанови за вказане адміністративне правопорушення ОСОБА_2 і ОСОБА_5 поводили себе неадекватно і були встановлені в обох з них ознаки алкогольного сп'яніння - характерний запах з порожнини рота, млява мова і нестійка хода.

Інспектор Веселянська М.А., яка складала протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_2 в поясненнях зазначила, що відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, водієві ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків. Водій ОСОБА_2 в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та у найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення. За таких обставин було складено відносно неї протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, який вона відмовилася підписати у присутності двох свідків, як відмовилася і від отримання копії цього протоколу. Факти адміністративних правопорушень ПДР України були зафіксовані портативними нагрудними відео реєстраторами.

За фактом процедури встановлення правопорушення ОСОБА_7 надала пояснення, аналогічні поясненням інспектора ОСОБА_6 наполягала, що саме ОСОБА_2 керувала автомобілем, оскільки інспектор помітила, як вона сідала за кермо, а інша дівчина - ОСОБА_5 на переднє пасажирське сидіння автомобілю.

Поясненнями свідка ОСОБА_8, які також аналогічні поясненням свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_6, підтверджується факт, що саме ОСОБА_2 керувала автомобілем, оскільки він чітко побачив, що в автомобілі «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1, пересуваються саме дві особи. Бачив як ОСОБА_2 після зупинки поліцейськими намагалася пересісти на заднє пасажирське крісло з крісла водія, зробивши це не виходячи з салону автомобіля. На зауваження ОСОБА_8 припинити такі незаконні дії і залишити салон автомобілю ОСОБА_2 не відреагувала та продовжувала чинити опір законним вимогам працівників поліції, при цьому зухвало продовжуючи вести себе неадекватно.

ОСОБА_8 вказав, що для доставки автомобіля ОСОБА_2 до міста постійної зупинки нею було викликано ОСОБА_9, якого вона називала ОСОБА_13 та весь час стверджувала, що саме він керував її автомобілем. Проте це не відповідало дійсності, оскільки він з'явився на прохання ОСОБА_2, з метою уникнути процедури доставки автомобіля евакуатором на штрафний майданчик.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що знає ОСОБА_2, перебуває в нормальних приятельських стосунках. Вона зателефонувала йому вночі 28 жовтня 2016 року з проханням допомогти забрати автомобіль та доставити на постійне місце стоянки, оскільки на неї працівники поліції складають протокол про адміністративне правопорушення і, в разі відсутності відповідальної за доставку особи, її автомобіль заберуть на штрафний майданчик.

Свідок ОСОБА_9 наполягав на тому, що за годину до приїзду за автомобілем, ОСОБА_2 телефоном повідомила, що приятель на прізвище ОСОБА_13 скрився на її автомобілі, залишивши її десь одну. Після цієї розмови телефоном знов зателефонувала з проханням послуги «тверезого водія».

ОСОБА_9 вказав, що на момент телефонного дзвінку ОСОБА_2 він знаходився за місцем свого постійного проживання. Наполягав на тому, що він працівникам поліції, ОСОБА_2 і ОСОБА_5, чоловіком на з ім'ям ОСОБА_13,- не представлявся.

Доводи апелянта про відсутність в її діях складу правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, в тому числі і її версія, що вона знаходилась в салоні свого автомобілю в якості пасажира на задньому пасажирському кріслі, а її автомобілем керував чоловік на ім'я ОСОБА_13, який раптово зник на момент зупинки поліцейськими, спростовуються здобутими в ході розгляду справи, як в суді першої, так і апеляційної інстанцій, належними доказами її винуватості.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 №099589 (а.с.1), зазначено, що огляд водія ОСОБА_2 на стан сп'яніння було запропоновано пройти, в зв'язку з виявленими у водія ознаками стану алкогольного сп'яніння. Саме після виявлення таких ознак інспектором було запропоновано пройти тест на стан сп'яніння, від чого ОСОБА_2 відмовилась. Факт відмови від проходження медичного огляду на стан підтверджується також і письмовими поясненнями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11

Доводи апелянта та її захисника про відсутність в діях ОСОБА_2 ознак складу правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, в тому числі і з приводу того факту, що вона не знаходилася в стані алкогольного сп'яніння за кермом автомобіля, спростовуються здобутими в ході розгляду справи, як в суді першої, так і апеляційної інстанцій, доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №099589 (а.с.1), в якому зазначено, що водій ОСОБА_2 28 жовтня 2016 року приблизно о 00 годині 30 хвилин керувала по вулиці Новий Побут в місті Харкові автомобілем «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 і огляд водію було запропоновано пройти, в зв'язку з виявленими у неї ознаками стану алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку. Саме після виявлення таких ознак інспектором було запропоновано пройти тест на стан сп'яніння, від чого ОСОБА_2 відмовилась. Факт керування нею автомобілем та відмова від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_12, ОСОБА_6,ОСОБА_8, з пояснень яких та з дослідженого в судовому засіданні відеозапису фіксування обставин вбачається, що 28 жовтня 2016 року ОСОБА_2 дійсно знаходилась в своєму автомобілі і керувала ним до моменту зупинки працівниками поліції;

-поясненнями свідка ОСОБА_9, якими не спростовується факт керування саме ОСОБА_2 своїм автомобілем 28 жовтня 2016 року, а лише встановлено, що вона телефонувала ОСОБА_9 з проханням допомогти їй доставити її автомобіль на постійне місце розташування, оскільки працівники поліції відносно неї складали протокол про адміністративне правопорушення;

-поясненнями свідка ОСОБА_5, яка підтверджувала, що вона та ОСОБА_2 знаходились в стані алкогольного сп'яніння. Виправдовуючи дії ОСОБА_2 вказала про «патову ситуацію, яка виникла у ОСОБА_2 і слугувала причиною для вживання алкогольних напоїв;

-записом відеорєстратора нагрудної камери поліцейського, з якої вбачається чітко встановлений інспектором ОСОБА_8 факт керування саме ОСОБА_2 автомобілем в стані алкогольного сп'яніння;

-письмовими поясненнями понятих ОСОБА_10 і ОСОБА_11

Саме після виявлення таких ознак інспекторами було запропоновано пройти ОСОБА_2 тест на стан сп'яніння та медичний огляд.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,- саме за керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння та відмову від проходження огляду на стан сп'яніння, що за своїм характером є грубим порушенням у розумінні положень ст.30 КУпАП. Особа в стані алкогольного сп'яніння втрачає можливість адекватно оцінювати дорожню обстановку, вчасно реагувати на її зміни та швидко приймати правильні рішення, що може призвести до скоєння ДТП. Тобто умисні протиправні дії правопорушника безпосередньо створюють загрозу для інших учасників дорожнього руху, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку зазначеного адміністративного правопорушення.

За таких обставин доводи апелянта та її адвоката про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП з приводу того, що вона не керувала автомобілем, знаходилася в салоні автомобіля, на задньому пасажирському сидінні, спростовуються здобутими в ході розгляду справи, як в суді першої, так і апеляційної інстанцій, належними доказами винуватості. І таку версію суд апеляційної інстанції розцінює як спосіб уникнути відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення, оскільки, в даному випадку, вони мають чіткі наслідки, передбачені законодавством.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду міста Харкова від 11 листопада 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя -