Апеляційний суд міста Києва
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

2 березня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Тютюн Т.М. за участю ОСОБА_3 - особи, щодо якої винесено постанову, захисника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Мокра КормаІванківського району Київської області, що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 30.09.2016 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП, щодо ОСОБА_3 закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Як встановив суд, з посиланням на протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 ухилилася від виконання передбачених законом обов'язків щодо виховання дитини, внаслідок чого 18 червня 2016 року близько 15 години 15 хвилин неповнолітній ОСОБА_5, 2005 року народження, з хуліганських спонукань пошкодив автомобіль Honda д/н НОМЕР_1.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_3 просить постанову судді місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх доводів зазначає про те, що у неї немає доньки, як про це вказано у постанові, що заявку про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою sms-повідомлення, яка наявна в справі, вона не заповнювала, і заяву з проханням розглядати справу за її відсутності не подавала. Тому вважає, що при розгляді справи було порушено норми процесуального права, оскільки позбавлено її можливості скористатися правами, передбаченими ст.268 КУпАП, і провадження закрито за ч.1 ст.164 КУпАП, якою передбачено відповідальність за порушення порядку провадження господарської діяльності, тобто не за матеріалами справи.

__________________________________________________________________

Справа № 33/2690/710/2017 Постанова винесена суддею Оздобою М.О.

Категорія: ст.184 КУпАП

Також, за твердженням ОСОБА_3, закриваючи кримінальне провадження № 0006471, слідчий не дотримав принципу презумпції невинуватості, оскільки дійшов висновку про винуватість чотирьох малолітніх осіб у вчиненні хуліганських дій за відсутності ознак особливої зухвалості чи виняткового цинізму, і кваліфікував такі дії за ч.1 ст.296 КК України, а не ст.173 КУпАП. Вину у пошкодженні автомобіля "Honda" визнали малолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_7, батьки яких частково відшкодували потерпілому завдану шкоду, а тому вважає, що ні вона, ні її дитина не можуть нести відповідальність за дії інших осіб, які заманили сина на 13-ий поверх багатоповерхівки і, кидаючи гумові кульки, наповнені водою, можливо, пошкодили автомобіль. При цьому запевняє, що виховує сина, піклуючись про його здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, поважає його гідність і готує до самостійного життя та праці, що підтверджується характеристиками з школи, які суд не взяв до уваги.

Крім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови, пропуск якого ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що з матеріалами справи ознайомилася лише 31.01.2017 року.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3 і захисника ОСОБА_4, які підтримали клопотання про поновлення строку оскарження постанови і апеляційну скаргу та просив їх задовольнити; вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно з ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подана ОСОБА_3 10.02.2017 року, тобто з пропуском встановленого законом строку. Справу розглянуто за її відсутності, і з матеріалами справи вона ознайомилася 31.01.2017 року, що підтверджується надписом на заяві (а.с.24). За таких обставин строк оскарження постанови пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Разом з тим, вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчиненого правопорушення. Висновок про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами, які також були предметом дослідження в апеляційному суді.

Доказами вчинення ОСОБА_3 правопорушення є дані, зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, рапортах працівників поліції, витягу з кримінального провадження № 0006471 і копії постанови про закриття вказаного кримінального провадження від 15.08.2016 року.

Так, згідно з рапортами, витягом з кримінального провадження 18.06.2016 року близько 15 години 15 хвилин невстановлені особи, якими виявилися неповнолітні ОСОБА_5, 2005 року народження, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, кидаючи з 13-го поверху будинку № АДРЕСА_1 кульки з водою, з хуліганських спонукань пошкодили автомобіль Honda д/н НОМЕР_1, який належить ОСОБА_9 (а.с.2-3, 5, 6, 7).

Слід зауважити, що малолітній ОСОБА_5 у присутності матері давав пояснення про те, що разом з ОСОБА_7 і ОСОБА_8 придбав у магазині сім гумових кульок. Після цього вони та ОСОБА_6 у будинку АДРЕСА_2 набрали воду у чотири кульки і кидали їх з балкону 13-го поверху в будинку за вказаною раніше адресою. Куди потрапили кульки, які кидали ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_6, він не бачив, а кулька, яку кинув він, впала на асфальт біля під'їзду. Коли вони спустились ліфтом на 11-ий поверх, їх зупинив ОСОБА_10 і викликав наряд поліції (а.с.8).

Постановою слідчого Святошинського УП ГУ НП у м. Києві від 15.08.2016 року кримінальне провадження закрито у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, оскільки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 не досягли віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.

З пояснень потерпілого ОСОБА_9, зміст яких викладено в постанові, випливає, що в його автомобілі було пошкоджено дах і розбите заднє скло.

Не спростовують висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_3 і позитивні характеристики ОСОБА_5 зі школи, спортивного клубу та з місця проживання, адже наслідки від його дій у виді пошкодження чужого майна у вільний від навчання час, а ці події відбулися під час літніх канікул, свідчать про відсутність належного нагляду та виховання з її боку.

При цьому з пояснень ОСОБА_3 по суті правопорушення, які містяться в протоколі, вбачається, що в подальшому вона буде уважніше ставитися до виховання сина, що свідчить про те, що вину у вчиненні правопорушення вона визнавала. У суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 також не оспорювала, що не вважає дії своєї дитини з кидання наповнених водою кульок, правильними. На користь цього побічно свідчить і те, що, отримавши копію постанови за наслідками розгляду справи ще 15.10.2016 року (а.с.23), правом на апеляційне оскарження вона скористалася лише після відкриття провадження за позовом ОСОБА_9 про відшкодування шкоди.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що заявку про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою sms-повідомлення вона не заповнювала і повістку не отримувала, спростовуються наявними у справі, відповідно, заявкою і довідкою про доставку sms (а.с.16, 19). При цьому посилання на те, що заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, вона не подавала, заслуговують на увагу, оскільки така заява у справі відсутня. Однак твердження ОСОБА_3 про порушення її прав, передбачених ст.268 КУпАП, є надуманими, оскільки, будучи своєчасно сповіщеною про місце і час розгляду справи, вона не скористувалася своїм правом брати участь у її розгляді.

Не вбачається суперечностей між відомостями про пошкодження автомобіля у витягу з кримінального провадження невстановленими особами та в постанові про закриття кримінального провадження від 15.08.2016 року, в якій зазначені прізвища чотирьох малолітніх осіб, оскільки внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідуванням є первинною процесуальною дією, після чого розпочинається досудове розслідування, а про підозру у цьому кримінальному провадженні, що є підставою для зазначення у реєстрі конкретних осіб, нікому не повідомлялося.

З приводу незгоди ОСОБА_3 з тим, що здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.296 КУпАП, замість провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП, слід зазначити, що адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство настає у разі нецензурної лайки в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушуються громадський порядок і спокій громадян, об'єктивних ознак чого в даному випадку не було. Натомість були наявні підстави вважати, що було вчинене хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства за ознакою особливої зухвалості, яка виразилася у пошкодженні майна, за що передбачена кримінальна відповідальність.

Що ж стосується відповідальності за завдану ОСОБА_9 шкоду, то вказане питання не є предметом розгляду даної справи і має бути вирішене в порядку цивільного судочинства.

При цьому не можна не погодитися з доводами в апеляційній скарзі про те, що в постанові судді помилково зазначено про ОСОБА_3 ухилилася від виконання передбачених законом обов'язків щодо виховання дочки, і в резолютивній частині зазначено про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП. Однак вказані описки не вплинули на правильність прийнятого по суті рішення і не доводять обґрунтованості апеляційних вимог про скасування постанови судді та закриття провадження в справі за відсутністю складу правопорушення.

Таким чином обставини справи суддею місцевого суду з'ясовані всебічно, повно і об'єктивно, що спростовує доводи апеляційної скарги про протилежне, винуватість ОСОБА_3 вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, доведена повністю, а оскільки на момент розгляду справи закінчилися строки, передбачені ст.38 КУпАП, суддя на підставі п.7 ст.247 КУпАП правильно закрив провадження в справі.

Отже, постанова судді місцевого суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

З огляду на те, що в резолютивній частині судового рішення невірно зазначено норму матеріального права, за якою закрито провадження у справі, постанова підлягає зміні у цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3 строк оскарження постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 30 вересня 2016 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП, змінити, зазначивши про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.М. Тютюн