АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/241/17 Справа № 207/3632/16-п Головуючий у 1 й інстанції - Тюлюнов В.Г. Доповідач - Кондаков Г.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року м. Дніпро

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області Кондаков Г.В., при секретарі судового засідання Старовойтові Є.В. за участю прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Масалітіна Є.А., особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційній скарги адвоката Сафронова О.С. на постанови Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 січня 2016 року та від 07 лютого 2016 року у справі про адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, якими

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Первомайська, Луганської області, громадянина України, з вищою освітою, перебуває у шлюбі, неповнолітніх дітей не має, тимчасово непрацюючого, який мешкає по АДРЕСА_1, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, -

встановив:

Постановою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 січня 2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 1 700 гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4, працюючи директором ДП "Смоли", тобто, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно підпункту "а" пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції", є суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, не дотримуючись, передбачених статтею 28 Закону України «Про запобігання корупції" вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, усвідомлюючи наявну суперечність між своїм приватним інтересом та службовими повноваженнями, не повідомив безпосереднього керівника - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України про виникнення конфлікту інтересів перед призначенням ОСОБА_6:

- 29.12.2014 р. на посаду в.о. першого заступника директора ДП "Смоли" (наказ № 113/ОС);

-04.03.2015 р. - на посаду заступника директора з виробництва ДП "Смоли" (наказ № 7/ОС);

-01.04.2015 р. - на посаду радника директора з фінансово-економічних питань ДП "Смоли" (наказ № 14/ОС); 17.09.2015 р. - на посаду головного фахівця з питань запобігання та протидії корупції ДП "Смоли" (наказ № 106/ОС);

-03.12.2015 р. - на посаду уповноваженого з антикорупційної діяльності ДП "Смоли" (наказ № 124/ОС), якого з ОСОБА_4 пов'язують стосунки, які засновані на родинних зв'язках, а саме ОСОБА_6 є свояком ОСОБА_4, оскільки їх дружини є поміж собою рідними сестрами.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП - неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфліктів інтересів.

Постановою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 лютого 2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.и2 ст. 172-7 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у сумі 3 400 гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4, працюючи директором ДП "Смоли", тобто посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно підпункту "а" пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції", будучи суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, не дотримуючись передбачених статтею 28 Закону України «Про запобігання корупції" вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, усвідомлюючи наявну суперечність між своїм приватним інтересом та службовими повноваженнями, не повідомивши свого керівника - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України про виникнення конфлікту інтересів перед призначенням ОСОБА_6:

-29.12.2014 року на посаду в.о. першого заступника директора ДП "Смоли" (наказ № 113/ОС);

-04.03.2015 р. - на посаду заступника директора з виробництва ДП "Смоли" (наказ № 7/ОС);

-01.04.2015 р. на посаду радника директора з фінансово-економічних питань ДП "Смоли" (наказ № 14/ОС);

-17.09.2015 р. - на посаду головного фахівця з питань запобігання та протидії корупції ДП "Смоли" (наказ № 106/ОС); 03.12.2015 р. на посаду уповноваженого з антикорупційної діяльності ДП "Смоли" (наказ № 124/ОС); якого з ОСОБА_4 пов'язують стосунки, засновані на родинних зв'язках, а саме ОСОБА_6 є свояк ОСОБА_4., оскільки їх дружини є між собою рідними сестрами.

Суд вважає, що вказаними діями ОСОБА_4 вчинив правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, яке полягає у прийнятті рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Захисник Сафронов О.С., не погоджуючись з постановами Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 січня 2017 року та від 07 лютого 2017 року, подав апеляційну скаргу, в якій просить постанови скасувати та закрити провадження за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу правопорушення.

Щодо строку на апеляційне оскарження постанови від 27 січня 2017 року, зазначає, що повний текст йому було вручено 07 лютого 2017 року. Тому вважає, що строк на подання апеляційної скарги ним було пропущено з поважної причини, а тому підлягає поновленню.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що висновки суду щодо порушення ОСОБА_4 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» є необґрунтованими та не відповідають вимогам ч. 1 ст. 1 Цього Закону, яким визначено коло близьких осіб, які можуть підпадати під потенційний або реальний конфлікт інтересів, тобто «свояк» не входить до кола близьких осіб, які визначені Законом.

Вказує, що ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» зазначені суб'єкти, на яких поширюється дія цього Закону, однак на момент складання протоколів № 159 від 14 грудня 2016 року та № 149 від 17 листопада 2016 року, ОСОБА_4 звільнився з займаної посади, а отже не був суб'єктом правопорушення.

Вважає, що при розгляді Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська протоколу № 159 від 14 грудня 2016 року про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, суду було відомо, що на розгляді того ж суду в іншого судді знаходиться протокол у відношенні останнього про скоєння тотожнього правопорушення. Тому суд першої інстанції повинен був розглядати дані справи в одному провадженні, бо це є триваюче правопорушення.

Крім того, вказує, що в матеріалах справи знаходиться лист-звернення ДП «Смоли» до генеральної прокуратури України та Національної поліції про наявність в діях ОСОБА_4 в 2015 році складу правопорушення, але суд не надав належної оцінки такому доказу. Так, згідно листа-звернення ДП «Смоли» ОСОБА_4 викликався до Національної поліції Дніпропетровської області та надавав пояснення по цьому факту. Однак справу не було порушено за відсутністю складу злочину. Під час розгляду судом справи, стороною захисту було заявлено клопотання про витребування з Національної поліції зазначених матеріалів справи по проведенню перевірки вказаних даних, але судом в задоволенні його клопотання було відмовлено. Оскільки адміністративне правопорушення було виявлено в 2015 році, строк накладення адміністративного стягнення, відповідно до ст. 38 КУпАП - закінчився.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав апеляційні скарги захисника, просив їх задовольнити. Постанови скасувати. Провадження по справам закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг. Просив постанови залишити без зміни.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи скарг та заявленого клопотання про поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження постанови, перевіривши законність та обґрунтованість постанов суду в межах апеляційних скарг, а також причини пропуску адвокатом строку апеляційного оскарження постанов, дійшов висновку, що апеляційні скарги адвоката Сафронова О.С. підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З урахуванням приведених обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що копія постанови від 27 січня 2017 року була отримана адвокатом Сафроновим О.С. лише 07 лютого 2017 року, тому строк апеляційного оскарження постанови підлягає поновленню.

У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Вивчивши всі докази по справі, перевіривши доводи захисника щодо відсутності в його діях складу адміністративних правопорушень, приходжу до висновку що вони не грунтуються на матеріалах справи, вина доведена, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції": правопорушення, пов'язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність;

-приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях;

-реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Так, відповідальність за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП настає:

-за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів;

-за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції" особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону зобов'язані в тому числі: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального конфлікту інтересів безпосереднього керівника; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; тощо.

Апеляційним переглядом встановлено, що ОСОБА_4, перебуваючи на посаді директора ДП «Смоли» будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, порушуючи вимоги передбачені ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», усвідомлюючи про наявну суперечність між приватними інтересами та його службовими повноваженнями, діючи умисно з мотивів особистих інтересів, не повідомив свого безпосереднього керівника про наявність у нього реального конфлікту інтересів та призначив свого родича - «свояка» ОСОБА_6 29.12.2014 р. - на посаду в.о. першого заступника директора ДП "Смоли" (наказ № 113/ОС); 04.03.2015 р. - на посаду заступника директора з виробництва ДП "Смоли" (наказ № 7/ОС); 01.04.2015 р. на посаду радника директора з фінансово-економічних питань ДП "Смоли" (наказ № 14/ОС); 17.09.2015 р. - на посаду головного фахівця з питань запобігання та протидії корупції ДП "Смоли" (наказ № 106/ОС) та 03.12.2015 р. на посаду уповноваженого з антикорупційної діяльності ДП "Смоли" (наказ № 124/ОС).

Крім того, ОСОБА_4 приймав рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме в період з січня 2014 року по квітень 2015 року призначив ОСОБА_6, свого свояка, 29.12.2014 року на посаду в.о. першого заступника директора ДП "Смоли" (наказ № 113/ОС); 04.03.2015 р. - на посаду заступника директора з виробництва ДП "Смоли" (наказ № 7/ОС); 01.04.2015 р. на посаду радника директора з фінансово-економічних питань ДП "Смоли" (наказ № 14/ОС); 17.09.2015 р. - на посаду головного фахівця з питань запобігання та протидії корупції ДП "Смоли" (наказ № 106/ОС); 03.12.2015 р. на посаду уповноваженого з антикорупційної діяльності ДП "Смоли" (наказ № 124/ОС).

Таким чином, вказаними діями ОСОБА_4 вчинив адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, яке полягає у неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Доводи сторони захисту про те, що у діях ОСОБА_4 відсутній склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та він не є суб'єктом вищезазначених адміністративних правопорушень, пов'язаних з корупцією не заслуговують на увагу.

Винність ОСОБА_4 у вчиненні адміністративних правопорушень пов'язаних з корупції підтверджується матеріалами справ в їх сукупності.

Посилання сторони захисту на те, що «свояк» не входить до кола близьких родичів, визначених ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», на те, що на момент складання протоколів звільнився з посади не виключають його винності.

Тому підтвердженням являються дані, які містяться в листі Міністарства енергетики та вугільної промисловості України про те, що у період з 27 квітня 2015 року по 15 вересня 2016 року до Сектора з питань запобігання та виявлення корупції Міненерговугілля не надходили повідомлення від директора ДП «Смоли» ОСОБА_4 про виникнення у нього конфлікту інтересів.

Отже апеляційний суд вважає, що в матеріалах адміністративних справ наявні докази провини ОСОБА_4 у скоєнні адміністративних правопорушень, пов'язаних з корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, при обставинах, вказаних в протоколах.

При визначені виду і розміру стягнення ОСОБА_4, враховуючи характер вчинених правопорушень, дані про особу, який тимчасово не працює, має сім'ю, раніше корупційні правопорушення не вчиняв, ступінь вини, відсутність по справі обставин, що пом'якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, вважаю за доцільне призначити адміністративне стягнення з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто, за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Керуючись ст. 36, ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7, ст. 294 КУпАП, -

постановив:

Клопотання ОСОБА_4 та його захисника - адвоката Сафронова О.С. про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 січня 2017 року - задовольнити, поновити строк апеляційного оскарження постанови суду від 27 січня 2017 року, як пропущений з поважних причин.

Апеляційну скаргу захисника Сафронова О.С. в інтересах ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанови Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 січня 2017 року та від 07 лютого 2017 року - змінити в частині призначення стягнення.

Вважати ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП за накладенним на нього стягнень:

-за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП - у виді штрафу в дохід держави в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн.

-за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП - у виді штрафу в дохід держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн.

Відповідно до вимог ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_4 стягнення за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн.

В іншій частині постанови Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 січня 2017 року та від 07 лютого 2017 року - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно. Вона остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: Г.В. Кондаков