Справа № 163/2542/16-п Провадження №33/773/69/17 Суддя в 1 інстанції: Гайдук А. Л.
Категорія:ст.472 МК України Доповідач: Клок О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2017 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області Клок О.М., з участю представника митного органу ОСОБА_2, скаржника ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, жительки АДРЕСА_1, на постанову судді Любомльського районного суду від 01 грудня 2016 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді ОСОБА_3 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 25420,51 гривень з конфіскацією в дохід держави автозапчастин в асортименті 24-х найменувань, в кількості 99 штук.

ОСОБА_3 притягнута до адміністративної відповідальності за те, що вона 18.09.2016 року приблизно о 00 год. 50 хв., слідуючи з Республіки Польща в Україну через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС по смузі руху «червоний коридор» в якості пасажира автомобіля марки «Фольксваген Т4», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, не задекларувала, тобто не заявила до митного контролю точних та достовірних відомостей про наявність, найменування, кількість та вартість переміщуваного нею в даному транспортному засобі товару, а саме: автозапчастин в асортименті 24-х найменувань, в загальній кількості 99 штук, відповідно до TAX FREE FOR TOURISTS від 17.09.2016 року за №2451/16 та за №2455/16, що знаходився в багажному відділені автомобіля, серед задекларованого товару, та його наявність була встановлена у процесі повного митного огляду транспортного засобу.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_3 в апеляційній скарзі вказує на те, що під час розгляду справи, суддя в порушення вимог ст.280 КУпАП не з'ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення. Стверджує, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки вона не переміщувала товар через кордон, даний товар їй взагалі не належить, а іншим особам. Просить скасувати постанову суду першої інстанції як незаконну та необґрунтовану, матеріали справи повернути до митниці для проведення додаткової перевірки.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку представника митниці, який просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, пояснення скаржника та захисника, які підтримали скаргу з викладених в ній мотивів, суддя приходить до наступного висновку.

Стаття 489 Митного кодексу України передбачає, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя суду першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ст.472 МК України вказаних вимог закону дотримався.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку.

Факт незадекларування виявлених та вилучених товарів підтверджується і поданою ОСОБА_3 митною декларацією (а.с.5), актом про проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (а.с.11).

Окрім того, при наданні пояснень працівникам митниці скаржник фактично визнала свою винуватість, оскільки вказала де і за яких обставин в неї було виявлено та вилучено товар, підтвердила те, що запчастини належали саме їй.

Дана судом першої інстанції і належна оцінка іншим доказам, зокрема і поясненням в судовому засіданні свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Пояснення в судовому засіданні свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 в своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи, узгоджуються між собою та спростовують різні версії апелянта (товар не її, написання пояснень зі слів працівників митниці, тощо) про відсутність в її діях складу інкримінованого правопорушення.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, а тому твердження ОСОБА_3 про те, що їй не дали можливості уточнити декларацію, а тому в її діях відсутній умисел на вчинення правопорушення, до уваги не беруться.

Враховуючи вищенаведені та зібрані по справі докази, які суд першої інстанції взяв до уваги, давши їм належну оцінку, суддя вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що доводи ОСОБА_3 щодо відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення безпідставні, тому визнав останню винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України.

На думку судді, в апеляційній скарзі не наведені підстави для повернення матеріалів справи митному органу для проведення додаткової перевірки.

Розмір накладеного адміністративного стягнення відповідає безальтернативній санкції ст.472 МК України та вірно встановлено суддею суду першої інстанції.

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду від 01 грудня 2016 року щодо неї - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Волинської області О.М.Клок