АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/791/35/17
Головуючий в І інстанції Рєпін К.К.
Доповідач: Волошко С.Г.
П О С Т А Н О В А

17 січня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області Волошко С.Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 з його участю та участю його захисника ОСОБА_3 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 19 грудня 2016 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Херсон, працюючого директором ПП «Міраж»,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок та позбавлено права керування транспортними засобами на строк один рік,-

В С Т А Н О В И В:

Судом першої інстанції ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він, 16 жовтня 2016 року, близько 17 години 30 хвилин, в м. Херсоні, по вул. Набережна, 1-а керував транспортним засобом «Мітсубісі Аутлендер» державний номер НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння він відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказуючи, що постанова суду не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи, просить її скасувати та визнати його невинним.

Заслухавши доповідь судді, апелянта ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу та просили постанову скасувати, а провадження у справі закрити, дослідивши матеріали справи у сукупності з доводами апеляції, приходжу до наступного.

Визнаючи ОСОБА_2 винним у скоєнні зазначеного адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виклав описову частину постанови наступним чином: «16 жовтня 2016 року о 17 години 30 хвилин, по вул. Набережна, 1-а в м. Херсоні, ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Мітсубісі Аутлендер» державний номер НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження у встановленому порядку медичного огляду відмовився, в присутності двох свідків.»

У якості доказів вини ОСОБА_2 у скоєнні зазначеного адміністративного правопорушення, суд навів протокол АП2 № 102678 від 16 жовтня 2016 року про адміністративне правопорушення, в якому в такому саме вигляді зафіксовані вищезазначені обставини.

При цьому будь-якого аналізу обставин, викладених у протоколі, не було надано. Аналізуючи зазначений протокол у сукупності з матеріалами справи, слід прийти до висновку, що він не свідчить про доведеність події та складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_2, оскільки обставини справи викладені у протоколі, які суд переніс у свою постанову, не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема, як пояснив свідок ОСОБА_4, який у складі батальйону «Херсон» патрулював місто, 16 жовтня 2016 року, він побачив, що раніше йому незнайомий ОСОБА_2 з нестійкою ходою, з чого він зробив висновок про наявність у того стану сп'яніння, сідає у свою машину. Про зазначене він повідомив у відділення патрульної поліції та поїхав за транспортним засобом ОСОБА_2. Останній приїхавши до свого гаража, заїхав до нього та де-який час знаходився всередині. Після виходу з гаражу, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_2 та став пред'являти претензії з приводу керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, що заперечував ОСОБА_2, заявивши, що вжив алкогольні напої в гаражі. Тільки через декілька хвилин розмови, під'їхав наряд поліції, на вимогу якого ОСОБА_2 відмовився проходити медичний огляд на предмет наявності алкогольного сп'яніння, мотивуючи це тим. що він вживав алкогольні напої у гаражі, а тому не має сенсу це встановлювати. Після цього наряд патрульної поліції склав протокол про керування ОСОБА_2 автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, висновок про що зробив зі слів ОСОБА_4, який відповідно зазначив про стан алкогольного сп'яніння, виходячи з невпевненої ходи ОСОБА_2, коли той сідав за керування автомобілем.

Також суд зазначив, що вина ОСОБА_2 підтверджується показами свідка ОСОБА_5, який склав протокол і у судовому засіданні підтвердив викладені у ньому обставини, але при цьому слід зазначити, що протокол він виклав зі слів ОСОБА_4 і при цьому стан сп'яніння, крім заяви ОСОБА_4, про невпевнену ходу ОСОБА_2, нічим не підтверджується. Запах з порожнини рота, про що також зазначено у протоколі встановлено після того, як він вийшов з гаражу, де знаходився певний час і за його словами дійсно вживав алкогольні напої. Зазначена заява ОСОБА_2 ніяким чином не спростована.

Таким чином, суд першої інстанції повністю проігнорував питання наявності складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_2, оскільки обставин справи, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи, які об'єктивно підтверджені матеріалами справи.

Протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою, про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, є найважливішим джерелом доказів у справах.

Невідповідність викладених у протоколі обставин фактичним обставинам справи, а саме того, яка дія або дії ставляться особі у провину, робить неможливим визнання особи винною внаслідок порушення її права на захист тому, що особа, відносно якої складають протокол, повинна чітко розуміти у чому її звинувачують, на чому неодноразово наголошував Европейський суд з прав людини стосовно формулювання обвинувачення.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що термін «кримінальне правопорушення», що міститься у ст. 2 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), має автономне значення і охоплює суворі за своїми наслідками види адміністративних стягнень, до яких належать адміністративний арешт та значні адміністративні штрафи, які фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції, а справи щодо їх застосування в силу суворості таких санкцій за суттю є кримінальними (пункти 82, 83 Рішення у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» від 8 червня 1976 року, пункт 55 Рішення у справі «Гурепка проти України» від 6 вересня 2005 року, пункт 38 Рішення у справі «Менаріні проти Італії» від 27 вересня 2011 року).

На підставі аналізу чинного законодавства, а також певних рішень Європейського суду з прав людини, слід прийти до висновку, що протокол про адміністративні правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

У п. 34 рішення у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року Європейський суд з прав людини зазначив, що у тексті підпункту «а» п. З ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз'ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред'явленого йому обвинувачення.

Таким чином, вищезазначені обставини, дають підстави вважати, що суд першої інстанції необґрунтовано притягнув ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, оскільки протокол, складений відносно нього не відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а стан сп'яніння взагалі не доведено доказами по справі.

Враховуючи викладене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ч.1 ст.247 КУпАП, за недоведеністю наявності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у діях ОСОБА_2, а справа закриттю.

Керуючись ч.1 ст.247КУпАП, ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 19 грудня 2016 року - про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - задовольнити.

Зазначену постанову - скасувати, провадження у справі, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП - закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Херсонської області С.Г.Волошко