АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/246/2017Категорія: ст. 124 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Жмудь В.О.
Головуючий в апеляційній інстанції: Маліновський О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Маліновський О.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, номер картки фізичної особи - платника податків невідомий, який здобув вищу освіту, одружений, фізична особа - підприємець, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, та проживає за адресою: АДРЕСА_2,

його захисника Приймака О.Ю. та потерпілого ОСОБА_6,

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 - адвоката Приймака О.Ю. на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження в справі стосовно ОСОБА_4 закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Стягнуто з ОСОБА_4 витрати за проведення судової експертизи в розмірі 2643 (дві тисячі шістсот сорок три) грн 00 коп.

Як зазначено у постанові, ОСОБА_4 13.05.2016 о 07 год. 50 хв., керуючи автомобілем «Mitsubishi Lancer 2.0», державний номерний знак НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_7, та рухаючись на перехресті вул. Стеценка та пр. Палладіна у м. Києві на заборонений сигнал світлофора, допустив зіткнення з автомобілем «Renault Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, захисник ОСОБА_4 - адвокат Приймак О.Ю. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова суду винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що судовий розгляд, за результатами якого було винесено оскаржувану постанову, відбувся з грубими порушенням вимог ст. 245, 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Судом у порушення вимог закону не було об'єктивно досліджено всіх обставин справи. Зокрема, суд не надав належну оцінку показанням ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_8, викладеним у їх поясненнях, наявними у матеріалах справи про адміністративне правопорушення та залишив поза увагою Висновок експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи №13679/16-52, та пошкодження транспортних засобів теж було проігноровано (причинний зв'язок та виникнення дорожньо-транспортної пригоди) не усунув протиріччя між показами особи потерпілого та ОСОБА_9 та інспекторів поліції.

Судом не було досліджено всіх обставин справи, також суддя була у своїх діях упередженою.

Проаналізувавши надані пояснення інспектора Сидорова І.С. було встановлено відсутність прямих об'єктивних доказів, на підставі яких можна перевірити та встановити вину ОСОБА_4, в своїх свідченнях інспектор Сидоров І.С. занадто виправдовував ОСОБА_10, всупереч наявним в матеріалах справи технічних даних, що вказує на суб'єктивізм та упередженість стосовно встановлення вини водія ОСОБА_4

Під час допиту в судовому засіданні інспектор Блажеєва Л.Л. вказала, що частину даних в схему ДТП вона вносила із свого якогось записника (який окрім неї ніхто не бачив і суду вона представити його не може), а частину брала з інтернету (щодо розміру подібних машин), а на чітке запитання адвоката щодо того, що інформація яка міститься в схемі ДТП є припущенням, то інспектор Блажеєва Л.Л. підтвердила, сказавши чітко: «в схемі ДТП не всі ж дані є припущенням», тобто якісь дані є точні, а якісь припущенням. Всі покази інспектора Блажеєвої Л.Л. були записані на диктофон.

Після допиту зазначених свідків було заявлено клопотання про не допустимість доказів, а саме уточнену схему ДТП приймати як доказ не представляється можливим, оскільки в ній маються не фактичні дані, а припущення.

Дане клопотання було зареєстровано 19 серпня 2016 року Святошинським районним судом м. Києва (про що наявний штамп на клопотанні), разом із цим клопотанням додатком було долучено копію запису здійсненою на диктофон допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12, який у подальшому суддею було просто викинутий з матеріалів справи.

Суддя при винесенні рішення пояснення ОСОБА_6 проігнорував, а саме суддею було проігноровано, що після здійснення ДТП, як зазначає сам ОСОБА_6, деталі від свого автомобіля він дійсно зібрав з проїжджій частині, щоб їх не пошкодили інші автомобілі, але перед цим зафіксував їх місце розташування візуально.

Тобто, водієм ОСОБА_6 було навмисно зібрані всі деталі, та порушено пункт 2.10 ПДР, що дало змогу останньому уникнути адміністративної відповідальності.

Відповідно до характеру пошкоджень автомобілем, які мають два транспорті засоби, можна встановити, що ОСОБА_4 дійсно рухався на зелене світло світлофора.

Заслухавши пояснення ОСОБА_4 та його захисника Приймака О.Ю., які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, потерпілого ОСОБА_6, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги вважаю, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При розгляді справи судом першої інстанції у відповідності зі ст. 245 КУпАП були повно, всебічно та об'єктивно встановлені фактичні обставини та зібрані по справі докази в їх сукупності, дана їм належна оцінка, керуючись законом суд прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_4 порушення п. 8.7.3 «е» ПДР України, та обґрунтував своє рішення належними доказами, зокрема поясненнями учасників ДТП, свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12, схемою місця ДТП з уточненнями.

Вказаними доказами спростовуються і доводи апеляційної скарги про те, що ДТП сталась з вини ОСОБА_6, які є безпідставними та не підтверджені належними доказами.

Суд першої інстанції належним мотивував чому не взяв до уваги пояснення свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_8, а тому доводи апеляційної скарги щодо не надання належної оцінки судом показанням вказаних свідків є безпідставними.

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується також прослуханим в судовому засіданні при апеляційному розгляді справи аудіозаписом судового засідання суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП є законним та обґрунтованим, оскільки правопорушення вчинено ОСОБА_4 13 травня 2016 року, отже на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення 26 жовтня 2016 року закінчилися строки, передбачені ст. 38 КУпАП.

За таких обставин постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_4 - адвоката Приймака О.Ю. задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 245, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 - адвоката ПриймакаО.Ю. залишити без задоволення, а постанову Святошинського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва О.А. Маліновський