Номер провадження: 33/785/688/17
Номер справи місцевого суду: 511/437/17
Головуючий у першій інстанції Гринчак С.І.
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.03.2017 року стосовно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого електромеханіком СЦБ ШЧ-14, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України

встановив:

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн.

Відповідно до постанови суду, 16.02.2017 року о 18 год. 30 хв. в м. Роздільна по вул. 1-го Травня, ОСОБА_2 керував автомобілем «ВАЗ 21013» держ. знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різких запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, невнятна мова), та від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, порушивши вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що оскаржувана постанова є необґрунтованою та протиправною з огляду на наступне:

- суд 1-ої інстанції не дав оцінки тому факту, що, хоча 16.02.2017 року він перебував у стані алкогольного сп'яніння, але за кермо автомобіля не сідав, спроб рухатися не вчиняв, ключів від автомобілю та документів у нього взагалі не було;

- поза увагою суду залишився той факт, що працівники поліції погрожували йому, обіцяли позбавити волі, тому він був змушений підписати протокол про адміністративне правопорушення;

- суд 1-ої інстанції при винесені рішення не звернув уваги на пояснення свідків, не об'єктивно поставився до оцінки пояснень ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які були очевидцями події;

- суд 1-ої інстанції не звернув уваги на те, що працівник поліції в судовому засіданні пояснив, що в той момент, коли він під'їхав до бару «Люкс», ОСОБА_2 знаходився поруч з автомобілем, а не керував ним;

- суд не надав критичної оцінки показанням свідка ОСОБА_7 з приводу того, що він не був присутній під час складання протоколу та підтвердив той факт, що свій підпис він поставив пізніше;

- також суд 1-ої інстанції не звернув уваги на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє посилання місце скоєння правопорушення, а свідки, які вказані в ньому, були залучені через значний час після складення протоколу.

За таких обставин, ОСОБА_2 просив скасувати оскаржувану постанову суду 1-ої інстанції та провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, свій висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя суду першої інстанції мотивував наявними у справі і дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

- показаннями інспектора Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області Невинського Я.В., який суду пояснив, що 16.02.2017 року біля залізничного вокзалу ОСОБА_7 вказав на автомобіль ВАЗ 21013 держ. знак НОМЕР_1, який знаходився біля магазину «Алмаз», та повідомив що саме цей автомобіль ледве не скоїв ДТП. Двері в автомобілі були відкриті, дуже голосно звучала музика, двигун автомобіля був гарячий, що свідчило про те, що автомобілем нещодавно керували, поруч стояв ОСОБА_2 та ще якась жінка. ОСОБА_2 відмовився надавати ключі від автомобіля та документи, жінка, яка знаходилася поруч повідомила, що ключі та документи вона вже забрала. ОСОБА_2 знаходився в стані дуже сильного алкогольного сп'яніння, вів себе агресивно, намагався затіяти бійку, після чого на нього було надягнуто кайдани та направлено до Роздільнянського відділу поліції, де складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- показаннями свідка ОСОБА_7, який суду пояснив, що 16.02.2017 року, близько 18 год. він їхав по вул. Шевченка. На розі вул. 1-го Травня, грубо порушуючи правила дорожнього руху, йому не уступив дорогу водій автомобілю ВАЗ 21013 держ. знак НОМЕР_1, що ледве не призвело до тяжкої ДТП. Він поїхав за ним і наздогнав на території залізничного вокзалу, біля магазину «Алмаз».

Він підійшов до водія, зробив зауваження з приводу порушення правил дорожнього руху та побачив що водій знаходиться в стані алкогольного сп'яніння. Він зателефонував черговому Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області та повідомив про виявлене правопорушення і дочекався працівників поліції. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення він не був присутній, але попросив, щоб його вписали в протоколі, як свідка, на підтвердження чого, він поставив свій підпис в протоколі;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АА №397653 від 16.02.2017 року;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_7, в яких вони підтвердили той факт, що 16.02.2017 р. о 18 год. 30 хв. у їхній присутності, водій автомобілю НОМЕР_2 ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Відповідно до приписів п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій зобов'язаний, на вимогу працівника поліції, пройти у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння....; 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння....

Таким чином, одним із способів вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, тому для кваліфікації дій за вказаною частиною статті достатньою відмови особи від проходження медичного огляду, що підтверджується переліченими вище доказами.

Об'єктивно оцінивши докази у справі, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення і правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Твердження ОСОБА_2, щодо того, що суд не врахував той факт, що, хоча 16.02.2017 року він перебував у стані алкогольного сп'яніння, але не керував автомобілем, апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки воно спростовується наведеними вище доказами.

Довід апеляційної скарги про те, що працівники поліції погрожували йому, тому він був змушений підписати протокол про адміністративне правопорушення є надуманим, оскільки встановлено, що через порушення громадського порядку, до ОСОБА_2 були застосовані спецзасоби і він був доставлений до відділу поліції для складання відповідних матеріалів.

Посилання ОСОБА_2 на те, що суд при винесені рішення не звернув уваги на пояснення свідків, не об'єктивно поставився до оцінки пояснень ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які були очевидцями події, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції навів у постанові зміст показань зазначених свідків і надав їм критичну оцінку, вмотивувавши своє рішення у цій частині.

Довід ОСОБА_2 про ненадання судом критичної оцінки показанням свідка ОСОБА_7 є безпідставним, адже судом першої інстанції встановлено, що свідок ОСОБА_7 був очевидцем події і, виконуючи свій громадський обов'язок, прийняв заходів для затримання правопорушника.

Твердження апеляційної скарги на відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення посилання на місце скоєння правопорушення, не відповідає дійсності, оскільки таке посилання міститься у протоколі (а.с. 3).

Отже, вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП доведена доказами, які є належними та допустимими.

Відповідно до приписів ст.ст. 33-36 КУпАП, накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суддя суду першої інстанції належним чином мотивував застосування стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами характером, ступенем суспільної небезпеки та тяжкістю вчиненого правопорушення.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для скасування постанови суду першої інстанції - немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 268, 285, 294 КУпАП, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.03.2017 року, про накладення на ОСОБА_2 стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца