Апеляційний суд міста Києва
Справа № 33/796/226/2017
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 березня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Новов С.О., за участю осіб, притягнутих до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також представника останнього ОСОБА_4, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року,

в с т а н о в и в:

Відповідно до постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Черкаської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік.

Крім цього з ОСОБА_2 стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Цією ж постановою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця Черкаськоїобласті, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік.

Як встановлено постановою судді, ОСОБА_2 26 вересня 2016 року о 04 год. 00 хв. в м. Києві по вул. Богатирській, 3, в порушення п. 2.9 (г) Правил дорожнього руху України, передав керування автомобілем марки «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, який перебував у стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився за допомогою приладу «Драгер» у встановленому законом порядку в присутності двох свідків (результат тесту 0,80 проміле).

Відповідно ОСОБА_3 26 вересня 2016 року о 04 год. 45 хв. в м. Києві по вул. Богатирській, 3, в порушення п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, керував автомобілем марки «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився за допомогою приладу «Драгер» у встановленому законом порядку в присутності двох свідків (результат тесту 1,99 проміле).

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року щодо нього, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поданої скарги ОСОБА_2 посилається на те, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, формально підійшов до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване застосування занадто суворого стягнення за адміністративне правопорушення, а також не сприяв повному та об'єктивному її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи та є незаконною і необґрунтованою.

Зокрема, як вважає скаржник, судом було встановлено, що його, ОСОБА_2, дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного сп'яніння, однак, накладаючи на нього стягнення за це правопорушення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, суд не врахував, що позбавлення права керування транспортними засобами, відповідно до санкції вказаної статті, застосовується виключно до водіїв, а до інших осіб тільки штраф.

Також ОСОБА_2 звертає увагу на те, що в порушення вимог ст. 268 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення було розглянуто за його відсутності, чим були порушені його процесуальні права, передбачені законом.

Крім цього, скаржник зазначає про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями норм закону, так як, копія протоколу, яка знаходить у ОСОБА_2 відрізняється від оригіналу, оскільки в графі «свідки огляду» зазначені дві невідомі йому особи, які були дописані працівником поліції після вручення копії вказаного протоколу, а тому, як вважає скаржник, протокол про адміністративне правопорушення, на підставі якого було винесено оскаржувану постанову, є неналежним доказом.

ОСОБА_3, не погоджуючись із судовим рішенням, також подав апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням внесених під час її розгляду уточнень, просить скасувати постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року, а провадження у справі щодо нього - закрити.

В обґрунтування своєї скарги ОСОБА_3 посилається на те, що оскаржувана ним постанова винесена всупереч нормам процесуального права та при неправильному застосуванні норм матеріального права.

Зокрема під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, судом першої інстанції не були з'ясовані усі фактичні обставини справи про адміністративне правопорушення, не досліджені в повній мірі наявні в матеріалах справи докази, не перевірено чи належним чином він, ОСОБА_3, був повідомлений про місце та час розгляду справи про адміністративне правопорушення та відповідно, не надано цим фактам належної правової оцінки.

Суд першої інстанції, як зазначається у скарзі, формально підійшов до вивчення обставин справи про адміністративне правопорушення, виніс незаконне та необґрунтоване рішення, я атому воно підлягає скасуванню.

Заслухавши пояснення осіб, які подали скарги та представника одного із них, які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарг, вважаю, що скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, а апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Так, всупереч доводам апеляційних скарг ОСОБА_2 та ОСОБА_3, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо них містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності їх вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у тому, що ОСОБА_2 передав керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп'яніння, а ОСОБА_3 керував транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння.

Зокрема, вказані висновки підтверджуються протоколами про адміністративне правопорушення, які були складені щодо кожного із них, в яких останні, як ОСОБА_2, так і ОСОБА_3 визнали свою вину у вчинених правопорушеннях та не заперечували проти результатів їх огляду на стан сп'яніння, який проводився поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків з використанням спеціальних технічних засобів.

Доводи, наведені в обох апеляційних скаргах про те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального права, в тому числі через те, що справу було розглянуто за відсутності ОСОБА_2 та ОСОБА_3, внаслідок чого були порушені їх процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП, не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки будучи двічі належним чином повідомленими про час і місце розгляди справи вони в судове засідання не з'явились, при цьому в першому випадку розгляд справи було перенесено за клопотанням ОСОБА_2, а в другому випадку за клопотанням представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 через хворобу ОСОБА_3, доказів якої (лікарняний лист) суду так і не було надано.

В подальшому, в судові засідання, призначені на 28 листопада та 08 грудня 2016 року, порушники, а також представник одного з них знову не з'явились та не повідомили суд про причини своєї неявки, хоча їм нічого не заважало це зробити, оскільки для цього не було жодних перешкод.

Посилання в апеляційних скаргах на невідповідність вимогам закону, складених щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 протоколів про адміністративне правопорушення також слід визнати безпідставними, оскільки вони не спростовують як відповідності дійсності самого факту вчинення кожним із них адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так і доведеності їх вини у скоєнні цього правопорушення.

При цьому, з огляду на обставини встановлені по справі, результати огляду на стан сп'яніння, відображені в роздруківках з приладу «Драгер», як ОСОБА_3, так і ОСОБА_2, доводи останнього про те, що він не помітив та не виявив у ОСОБА_3 якихось наявних ознак алкогольного сп'яніння є не тільки безпідставними, а й такими, що суперечать наявним у справі доказам.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 в тій частині, що накладаючи на нього адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя неправильно застосував матеріальний закон, оскільки стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами застосовується лише щодо водіїв.

Що ж стосується інших осіб, в даному випадку ОСОБА_2, як особи, яка передала керування транспортним засобом іншій особі, що знаходилась у стані сп'яніння, то, як прямо передбачено санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, на таких осіб передбачено накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково та змінити оскаржувану ним постанову судді в частині накладеного на нього адміністративного стягнення, виключивши із резолютивної частини цієї постанови посилання на позбавлення ОСОБА_2 права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

В решті постанова судді підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року щодо ОСОБА_2 в частині накладеного на нього адміністративного стягнення змінити.

Виключити з резолютивної частини зазначеної постанови посилання про позбавлення ОСОБА_2 права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік та вважати його притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень.

В решті постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року щодо ОСОБА_2, а також щодоОСОБА_3 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Родіонов С.О.