Справа № 592/8416/17
Провадження № 3/592/1775/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2017 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Бичков І. Г. , за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, фізичної особи-підприємця, РНОКПП НОМЕР_1, розлученого, громадянина України, українця, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, -

В С Т А Н О В И В :

Із змісту протоколу протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 096780, складеного 01.08.2017 року о 04 годині 30 хвилин інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми лейтенантом поліції ОСОБА_2, вбачається, що 01.08.2017 року о 04 годині 05 хвилин в м. Суми по вул. Харківська водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Peugeot 607, реєстраційний номер НОМЕР_2, з ознаками алкогольного спяніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, млява мова. Від проходження огляду на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager alcotest 6810 та в закладі охорони здоровя СОНД відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 1) .

Дана справа була призначена до розгляду в Ковпаківському районному суді м. Суми на 10 годину 00 хвилин 10.08.2017 року (а. с. 1) .

10.08.2017 року ОСОБА_1 заявив клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату для надання йому можливості скористатися правовою допомогою (а. с. 10) .

Судовий розгляд вказаної справи про адміністративне правопорушення було призначено на 08 годину 00 хвилин 07.09.2017 року (а. с. 11, 12) .

07.09.2017 року ОСОБА_1 заявив клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату для надання йому можливості скористатися правовою допомогою (а. с. 14) .

Судовий розгляд вказаної справи про адміністративне правопорушення було призначено на 08 годину 00 хвилин 31.10.2017 року (а. с. 13, 14) .

31.10.2017 року ОСОБА_1 не зявився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином (а. с. 13) .

01.11.2017 року до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми надійшло клопотання ОСОБА_1 , в якому він просив відкласти розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо нього, судове засідання по якій було призначене на 31.10.2017 року на 8 годину 00 хвилин у звязку з його відсутністю в м. Суми, а також у звязку з необхідністю залучення захисника адвоката для захисту його прав (а. с. 16 19) .

07.11.2017 року до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми надійшло письмове пояснення ОСОБА_1 , в якому зазначив про те, що він не зявився на суд 31.10.2017 року з поважної причини, оскільки на момент судового засідання він знаходився у відрядженні, що підтверджується товаро-транспортною накладною № 523751 та подорожнім листом № 189301. Крім того, до письмового пояснення ним було додані: - договір про надання адвокатських послуг, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_3; - ксерокопія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 340; - копія витягу з Єдиного реєстру адвокатів України (а. с. 23 30) .

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному права на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У відповідності до вимог п. 3 ст. 6 (Право на справедливий суд) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; c) захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя; d) допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.

Європейський суд з прав людини в п. 61 свого рішення у справі Корнєв і Карпенко проти України зазначив про те, що адміністративне провадження слід вважати по суті кримінальним і таким, що вимагає застосування всіх гарантій ст. 6 Конвенції.

Ст. 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Таким чином, судом були вжиті всі належні заходи щодо виклику ОСОБА_1 в судове засідання для розгляду справи відносно нього.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 були надані до суду певні документи, відтак вказане можна розцінити як те, що він був обізнаний про розгляд справи щодо нього, судові засідання по якій були призначені на 10 годину 00 хвилин 10.08.2017 року, на 08 годину 00 хвилин 07.09.2017 року, на 08 годину 00 хвилин 31.10.2017 року, на 11 годину 00 хвилин 17.11.2017 року, тому вважаю за можливе розглянути справу з його участю та без участі його захисника, за наявних у справі доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративні правопорушення, окрім іншого, є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, тощо.

В протоколі про адміністративне правопорушення вказано про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у присутності двох свідків.

До матеріалів справ долучені пояснення цих свідків: ОСОБА_4, ОСОБА_5, зі змісту яких вбачається, що в їхній присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан спяніння в медичному закладі (а. с. 3, 4) .

Отже, на підставі вищезазначених доказів прихожу до висновку про те, що водій ОСОБА_1 , як особа, яка керує транспортним засобом, дійсно відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху, згідно якому водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді) , стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Вказане адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, вчинене ОСОБА_1 , не є триваючим. Оскільки правопорушення було вчинене 01.08.2017 року, відтак строк накладення адміністративного стягнення закінчився 01.11.2017 року.

Із змісту п. 7 ст. 247 КУпАП вбачається, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи те, що строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 закінчився, але його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена наявними матеріалами справи, тому він підлягає визнанню винуватим у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, але стягнення на нього накладене бути не може у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, а провадження в справі підлягає закриттю з цих підстав.

Крім того, вважаю за необхідне взяти до уваги положення ч. ч. 1, 2 ст. 260 КУпАП, згідно яким у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складання його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обовязковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Порядок адміністративного затримання, особистого огляду, огляду речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, а також щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з метою, передбаченою цією статтею, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Також вважаю за необхідне взяти до уваги положення ч. ч. 1, 7 ст. 266 КУпАП, згідно яким особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Дана стаття визначає необхідність відсторонення від керування транспортними засобами, річковими або маломірними суднами транспортними засобами, річковими або маломірними суднами осіб (водіїв, судноводіїв) , які знаходяться в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння чи то під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Зазначені дії знаходяться у компетенції поліцейських патрульної служби Національної поліції України та здійснюються в порядку, що визначений приписами цієї статті та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (із змінами і доповненнями) . Отже, оскільки вказане відсторонення фактично ініціюється вельми субєктивними факторами, а саме: наявністю підстав у поліцейського вважати, що особа перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, бо тут враховується неадекватність реакції та поведінки, незвичайний чи небезпечний стиль керування засобом пересування, запах, інші підстави, що називається на око , тощо, відтак процедура такого відсторонення повязана з відповідним оглядом. Вказаному огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, встановленими МОЗ та МВС. Огляд проводиться: - поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; - лікарем закладу охорони здоровя (в сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) . Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. При цьому слід зауважити, що не можуть бути залучені як свідки співробітники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Результати проведеного огляду зазначаються поліцейським, що провадив його, в акті огляду (форма цього акту затверджується МОЗ за погодженням з МВС) . У разі підтвердження стану спяніння результати огляду зазначаються поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення. До протоколу в цьому разі долучається акт огляду. Цей акт огляду на стан спяніння за його результатами складається поліцейським у двох примірниках, один з яких вручається водієві, а інший залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (в разі встановлення стану спяніння) . Таким чином, підтвердження стану спяніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із приписами КУпАП до адміністративної відповідальності. Якщо водій транспортного засобу відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, то він направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоровя (огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях) , що належать закладам охорони здоровя і відповідають установленим МОЗ вимогам) . Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав і є присутнім при проведенні такого огляду. Коли ж водій транспортного засобу відмовляється від проведення огляду у відповідному закладі охорони здоровя, то поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння та дії водія щодо ухилення від огляду. Проведення огляду водіїв транспортних засобів учасників дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої є постраждалі, здійснюється в обовязковому порядку. Огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоровя проводиться в будь-який час доби за методикою та із застосуванням приладів, дозволених для використання МОЗ. Лікар, що проводить огляд, повинен ознайомитися з документами, які посвідчують особу водія (паспорт, посвідчення водія та інші документи) . Однак, відсутність вказаних документів не може бути причиною для відмови у проведенні такого огляду. Якщо внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водія доставлено у лікувальний заклад, в обовязковому порядку проводиться дослідження з метою виявлення в його організмі алкоголю, наркотичних чи інших речовин, що знижують увагу та швидкість реакції. Лікар, що проводив у закладі охорони здоровя огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ. Зазначений документ складається в трьох примірниках: по одному для поліцейського та водія транспортного засобу, а третій залишається у справах закладу охорони здоровя. Цей висновок може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку. Слід мати на увазі, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений в іншому порядку та з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном (з метою доставки засобу пересування до місця призначення) надається уповноваженій (вказаній) нею інший особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії, а, отже, може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

До того ж, вважаю за необхідне взяти до уваги положення ч. 2 ст. 267 КУпАП, згідно якій адміністративне затримання, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи) , який застосував ці заходи, або до суду.

Отже, невідсторонення інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми лейтенантом поліції ОСОБА_2 водія ОСОБА_1, як особи, яка керує транспортним засобом і щодо якої є підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного спяніння, який безумовно підлягав відстороненню від керування цим транспортним засобом та оглядові на стан алкогольного спяніння; не надання інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми лейтенантом поліції ОСОБА_2 уповноваженій ОСОБА_1 особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, при відстороненні ОСОБА_1 від керування транспортним засобом Peugeot 607, реєстраційний номер НОМЕР_2, є грубим порушенням інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми лейтенантом поліції ОСОБА_2 імперативних вимог ч. ч. 1, 7 ст. 267 КУпАП, оскільки водій ОСОБА_1, як особа, яка керувала транспортним засобом і щодо якої були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного, підлягав безумовному відстороненню від керування цим транспортним засобом та оглядові на стан алкогольного спяніння.

Допущене інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми лейтенантом поліції ОСОБА_2 грубе порушення при складення протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 096780, у тому числі, ігнорування та нехтування нею вимог ч. 1, 7 ст. 267 КУпАП; Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (із змінами і доповненнями, внесеними Постановами Кабінету Міністрів України від 08.07.2015 року № 476, від 28.10.2015 року № 888) , офіційне опублікування: Урядовий курєр, 2008, 12, 25.12.2008 № 243; Офіційний вісник України, 2008, № 98 (31.12.2008) , ст. 3241, стали додатковими та достатніми підставами для закриття провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КупАП.

Крім того, вважаю за можливе взяти до уваги положення ст. 287 КК України, згідно якій випуск в експлуатацію завідомо технічно несправних транспортних засобів, допуск до керування транспортним засобом особи, яка перебуває в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, або не має права на керування транспортним засобом, чи інше грубе порушення правил експлуатації транспорту, що убезпечують дорожній рух, вчинене особою, відповідальною за технічний стан або експлуатацію транспортних засобів, якщо це спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тяжке тілесне ушкодження або його смерть, караються штрафом від двохсот до пятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до пяти років, або позбавленням волі на строк до пяти років, з позбавленням права обіймати посади, повязані з відповідальністю за технічний стан або експлуатацію транспортних засобів, на строк до трьох років або без такого.

Отже, основним безпосереднім обєктом злочину є безпека експлуатації транспортних засобів, зазначених у примітці до ст. 286 КК України а його додатковим обовязковим обєктом здоровя та життя особи. Обєктивна сторона злочину складається з таких обовязкових ознак, як діяння, наслідки та причиновий звязок між ними. Діяння при вчиненні вказаного злочину може вчинятися шляхом дії або бездіяльності і виражатися у формі: 1) випуску в експлуатацію завідомо технічно несправних транспортних засобів; 2) допуску до керування транспортним засобом особи, яка перебуває в стані спяніння або не має права на керування транспортним засобом; 3) іншого грубого порушення правил експлуатації транспорту, що убезпечують дорожній рух. Випуск в експлуатацію завідомо несправних транспортних засобів передбачає як усну, так і письмову згоду, розпорядження, вказівку особи, відповідальної за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, про використання у сфері дорожнього руху якогось із них з такими технічними несправностями, за якими його експлуатація відповідно до розд. 31 Правил дорожнього руху заборонена (несправності гальмівної системи і рульового керування, неналежний стан коліс, шин, зовнішніх світлових приладів тощо) . Допуск до керування транспортним засобом особи, яка перебуває в стані спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, або не має права на керування транспортним засобом, це усна або письмова згода, розпорядження, вказівка особи, відповідальної за технічний стан чи експлуатацію цього засобу, про його використання у сфері дорожнього руху таким водієм. Як допуск можна також розглядати мовчазну згоду, видачу маршрутного листа, передачу ключів і документів або керма, невідсторонення водія від керування тощо. Під особою, яка перебуває в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, слід розуміти особу, яка перебуває в стані алкогольного, наркотичного чи викликаного вживанням одурманюючих речовин спяніння незалежно від його ступеня. Про поняття лікарських препаратів йдеться в ст. ст. 201, 321, 324 КК України. Лікарськими препаратами, що знижують увагу та швидкість реакції, є нейролептики, антидепресанти, транквілізатори, препарати літія, усі препарати зі снотворною та седативною дією (барбітурати, бензодіазепіни тощо) , антигістамінні препарати (використовуються для лікування алергії, як-от: димедрол, супрастин, діазолін тощо) , деякі гипотензивні препарати (засоби для зниження тиску, зокрема: адельфан, синепрес, кристепін) , бета-блокіратори, усі препарати, що містять беладонну (белалгін, беластезін та ін. ) , ліки від діареї, що містять лоперамід, та багато інших, вичерпного переліку яких немає. Факт перебування особи в стані спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до КУпАП установлюється на підставі її огляду, який проводиться співробітниками поліції та/або працівниками закладів охорони здоровя. Перелік закладів охорони здоровя, яким надається право проведення огляду особи на стан спяніння або вживання лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоровя місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан спяніння або вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Особа, яка не має права на керування транспортним засобом, це особа, яка взагалі не отримувала відповідного посвідчення, яка позбавлена в установленому порядку права керування транспортними засобами, а також особа, не допущена до керування даним типом транспортного засобу. Іншими грубими порушеннями правил експлуатації транспорту, що убезпечують дорожній рух, є: - грубе порушення режиму роботи водіїв; - відсутність контролю за технічним станом транспортних засобів; - надання дозволу на використання не обладнаного належним чином вантажного транспортного засобу на перевезення пасажирів, перевантаженого транспортного засобу чи завантаженого з порушеннями вимог правил дорожнього руху; - допуск до керування особи, яка перебуває під впливом лікарських засобів, у стомленому стані тощо. Кримінальна відповідальність за ст. 287 КК України настає у разі, якщо наслідком описаних вище порушень стало спричинення потерпілому середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження чи його смерті. Якщо ж має місце загибель кількох осіб, то вчинене слід кваліфікувати за сукупністю злочинів, передбачених ст. 287 КК України та ч. 2 ст. 119 КК України. Причиновий звязок у цьому посяганні має місце тоді, коли передбачене ст. 287 КК України діяння закономірно, з необхідністю викликає вказаний вище наслідок. Це має місце, по-перше, тоді, коли між діянням і наслідком немає проміжних ланок, тобто він прямий, порушення правил експлуатації транспортних засобів безпосередньо тягне за собою катастрофу (наприклад, в рейс випускається транспортний засіб з несправною гальмівною системою, що призводить до вказаного наслідку) . По-друге, злочинне діяння, вказане в ст. 287 КК України, може бути однією з ланок в розвитку причинності, підсумком чого є відповідні наслідки. При цьому їх зумовлюють й інші діяння, які перебувають у причинному звязку з цими наслідками, найчастіше порушення правил безпеки руху й експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами. Причинний звязок як ознака даного злочину наявний, коли наслідки настають і при правомірній поведінці інших учасників дорожнього руху. Субєкт злочину спеціальний. Ним, зокрема, є особи, що обіймають посади, повязані з відповідальністю за технічний стан або експлуатацію транспортних засобів. Така відповідальність на певні категорії осіб покладається нормативно-правовими актами та нормативними актами підприємств, установ та організацій. До вказаних осіб належать керівники підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (завідувачі та начальники гаражів, інспектори безпеки руху, інспектори патрульної поліції, головні механіки) , а також інші працівники, які виконують відповідні функції (механіки, диспетчери, працівники медичної служби) , водії закріплених за ними транспортних засобів. Крім того, субєктами злочину, передбаченого ст. 287 КК України, можуть бути власники приватних транспортних засобів, особи, які користуються ними за довіреністю чи з інших підстав. Субєктивна сторона злочину характеризується необережною виною. Завідомість знання про технічну несправність транспортних засобів означає, що особа точно, достовірно знає про наявність несправності, за якої експлуатація транспортного засобу заборонена. Про те, що винний знав про стан спяніння особи, яка допускається до керування транспортним засобом, або про те, що особа перебуває під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, або про відсутність у такої особи права на керування транспортним засобом свідчать ухилення водія від проходження обовязкового медичного огляду, неподання ним посвідчення водія та талона до нього, спостереження за фізичним станом особи, повідомлення інших працівників чи сторонніх громадян тощо. Водночас, якщо субєкт злочину не отримав відповідної інформації, то його вина у вчиненні злочину, передбаченого ст. 287 КК України, виключається. Однак, якщо особа належно не виконувала свої службові обовязки (не перевірила наявності посвідчення на право керування відповідним транспортним засобом, не здійснила обовязковий контроль за тверезістю тощо) і не встановила перебування в стані спяніння, перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, чи відсутності права на керування транспортним засобом, то вона, за наявності обовязкових ознак складу злочину, підлягає відповідальності за службову недбалість (ст. 367 КК України) . Вказане міститься в п. п. 11 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті № 14 від 23.12.2005 року (із змінами і доповненнями, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19.12.2008 року) .

Згідно ч. ч. 1 3 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо. Положення цього Кодексу поширюються і на адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена законами, ще не включеними до Кодексу.

Із змісту ч. 1 ст. 6 КУпАП вбачається, що органи виконавчої влади розробляють і здійснюють заходи, спрямовані на запобігання адміністративним правопорушенням, виявлення й усунення причин та умов, які сприяють їх вчиненню, на виховання громадян у дусі високої свідомості і дисципліни, суворого додержання законів України.

Згідно ч. 4 ст. 7 КУпАП додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Із змісту ч. 1 ст. 250 КУпАП вбачається, що прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення має право: знайомитися з матеріалами справи; перевіряти законність дій органів (посадових осіб) при провадженні в справі; брати участь у розгляді справи; заявляти клопотання; давати висновки з питань, що виникають під час розгляду справи; перевіряти правильність застосування відповідними органами (посадовими особами) заходів впливу за адміністративні правопорушення; опротестувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення, а також вчиняти інші передбачені законом дії.

Згідно ст. 282 КУпАП орган (посадова особа) , який розглядає справу, встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню адміністративного правопорушення, вносить у відповідний державний орган чи орган місцевого самоврядування, громадську організацію або посадовій особі пропозиції про вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження пропозиції повинно бути повідомлено орган (посадову особу) , який вніс пропозицію. Дану норму закону слід розуміти таким чином, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) , який розглядає справу, повинен зясувати причини та умови вчинення правопорушення. Зясувавши ці обставини, орган (посадова особа) вносить пропозицію до відповідного державного органа чи в орган місцевого самоврядування, громадську організацію або посадовій особі про усунення цих причин та умов. Така пропозиція повинна бути законною, реальною, відповідати наявним ситуаціям. Орган (посадова особа) , який розглядає справу, згідно із ст. 6 КУпАП повинен розробляти і здійснювати заходи, спрямовані на запобігання адміністративним правопорушенням, виявляти й усувати причини та умови, які сприяють їх вчиненню, на виховання громадян у дусі високої свідомості і дисципліни, суворого додержання законів України. Тому орган (посадова особа) , отримавши пропозицію щодо усунення певних причин та умов вчинення правопорушень, повинен зробити усе можливе для приведення пропозиції у виконання. Про вжиті заходи протягом місяця повинно бути повідомлено орган (посадову особу) , який вніс пропозицію. Пропозиції щодо заходів, направлених на усунення причин та умов, що сприяють вчиненню правопорушень, можуть бути загальними та спеціальними. Перші формуються при аналізі розгляду декількох справ, узагальнюються певні причини та умови, робиться відповідний висновок. Інші стосуються конкретного правопорушення і направлені на запобігання вчинення саме такого адміністративного правопорушення.

Ці порушення закону є підставами для реагування на них, а також є підставами для внесення пропозиції до батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми.

Таке недбале та зневажливе ставлення до виконання своїх посадових обовязків з боку інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми лейтенанта поліції ОСОБА_2 ставить під сумнів її професіоналізм, підриває авторитет правоохоронних органів в державі, веде до втрати довіри до них, як до осіб здатних належним чином виконувати свої функціональні обовязки по виявленню, припиненню, профілактиці, здійсненню заходів, спрямованих на запобігання адміністративним правопорушенням, виявлення й усунення причин та умов, які сприяють їх вчиненню, на виховання громадян у дусі високої свідомості і дисципліни, суворого додержання законів України, дискредитує органи державної влади, викликає занепокоєність за майбутнє України.

Таким чином прихожу до висновку про те, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження в справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, слід закрити у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 38, 130, 247 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Копію постанови протягом трьох днів вручити або вислати особі, щодо якої її винесено, ОСОБА_1.

Копію постанови вручити під розписку. У разі якщо копія постанови буде вислана, про це зробити відповідну відмітку у справі.

Копію постанови направити до батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми.

Внести до батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми пропозицію про усунення виявлених порушень закону з боку інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми лейтенанта поліції ОСОБА_2.

Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження пропозиції повинно бути повідомлено Ковпаківський районний суд м. Суми, який вніс пропозицію.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст. 32 або 32-1 КУпАП, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 185-3 КУпАП.

Суддя І.Г. Бичков