АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/389/17 Справа № 203/246/17 Головуючий у 1 й інстанції - Казак С. Ю. Доповідач - Іванова А.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Іванова А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_2 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2017 року, якою закрито провадження відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого водієм АП Санітарного транспорту, що проживає АДРЕСА_1,

за участю учасників провадження:

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3

захисника - Машкевич О.В.,

потерпілого - ОСОБА_5,

представника потерпілого - ОСОБА_2,

потерпілої - ОСОБА_6

В с т а н о в и в :

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2017 року провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу, 22 грудня 2016 року о 08-30 г. в м. Дніпро на перехресті вул.Антоновича та вул.Ю.Савченка, водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем Пежо Боксер н/з НОМЕР_1, перед початком руху не переконався у безпеці, скоїв виїзд на перехрестя на заборонений сигнал світлофора, внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 Внаслідок ДТП пошкоджено транспортні засоби, чим спричинена матеріальна шкода. Пасажир ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження.

Суд першої інстанції, мотивуючи оскаржуване рішення зазначив, що водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем швидкої медичної допомоги, мав право відступати від вимог п.8.7.3 е) та п.10.1 ПДР України, за умови увімкнення проблискового маячка синього кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху.

Також судом зазначено, що у водія ОСОБА_5 наявна об'єктивна можливість при належній увазі до дорожньої обстановки побачити наближающийся до перехрестя з вул. Свердлова автомобіль швидкої допомоги з включеними проблисковими маячками та сиреною.

Не погоджуючись з судовим рішенням, представник потерпілого ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою визнати винним ОСОБА_3у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги представник потерпілого ОСОБА_2 зазначає, що подача спеціальних світлових і звукових сигналів не звільняє водія від відповідальності у тому випадку, якщо внаслідок такого відступу, початого ним без достатнього аналізу безпеки своїх дій, відбудеться дорожньо-транспортна подія.

На думку представника потерпілого, водій ОСОБА_3. був зобов,язаний забезпечити безпеку дорожнього руху.

Також представник потерпілого ОСОБА_2 посилається на висновки експертного автотехнічного дослідження, проведеного за його заявою, що водій ОСОБА_3 не повинен був відступати від виконання вимог п.10.1., 8.7.3.е), так як внаслідок такого відступу від вимог вказаних пунктів ПДР України, початого ним без достатнього аналізу безпеки своїх дій, відбулася дорожньо-транспортна пригода.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_2 підтримали свої апеляційні вимоги та просили апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою визнати винним ОСОБА_3у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що при зазначеній дорожній обстановці мало місце ожеледиця, про те у висновку експертного дослідження невірно зазначений коефіціент дорожного покриття, що спотворило результати дослідження. ОСОБА_5 були вжиті всі заходи для уникнення ДТП, зокрема останній гальмував, що підтверджується гальмівним шляхом, проте не встиг повністю зупинитися через ожеледицю.

ОСОБА_3 та його захисник Машкевич О.В. просили апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін. Водій ОСОБА_3 зазничив, що під,їзжаючи до вказаного перехрестя, в останнього на автотранспортному засобі Пежо Боксер, який здіснює швидку медичну допомогу та в салоні знаходилися медичні працівники та травмована особа, були включені проблискові маячки та сирена. Метрів за 50 від нього знаходилася машина потерпілої особи та жодних перешкод у стеженні за дорожньою обстановкою для обох водіїв не вбачалося. Перед перехрестям водій ОСОБА_3 зупинився, а потім аналізуючи дорожню обстановку, відстань до автомобіля потерпілого продовжив рух із відступом від правил дорожного руху щодо руху на заборонений сигнал світлофора. Вже на перехресті відчув шум гальм та відчув удар у задню частину автомобіля. Звертає увагу, що машина швидкої допомоги длиною 5 метрів. ОСОБА_3 та його захисник Машкевич О.В. вважають, що забезпечили безпеку дорожнього руху, а ДПТ не знаходиться у причинно-наслідковому зв,язку з його діями. Водій ОСОБА_3 працює водієм швидкої допомоги 10 років та вперше притягується до адміністративної відповідальності.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Доводи апеляційної скарги представника потерпілого ОСОБА_2 щодо незаконності оскаржуваної постанови судді з посиланням на неправильне застосування положень п.1 ст.247 КУпАП, є необґрунтованим.

Так, висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності.

Як вбачається з постанови судді першої інстанції, провадження у справі відносно ОСОБА_3 закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки останнім, як водієм оперативного транспортного засобу, а саме машини швидкої медичної допомоги, було дотримано вимоги п.3.1 ПДР України, що виключає порушення п.п.8.7.3 е), 10.1 ПДР України.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи в їх сукупності, зокрема: поясненням ОСОБА_3, який вжив всіх захдів для забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема контролював дорожню обстановку, зменшив швидків перед перехрестям до зупинки, та відійшов від виконання вимог п. п.п.8.7.3 е) на законних підставах, поясненнями очевидців ДТП, які допитувалися в суді першої інстанції, зокрема свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які підтвердили зменшення швидкості машини швидкої допомоги перед перехрестям та наявність включених на неї проблискових маячків та спеціального звукового сигналу.

Потерпілим ОСОБА_5 та його представником ОСОБА_2 покази даних свідків на предмет їх правильності та повноти не оспорюються та в апеляційному порядку не оскаржуються, клопотань щодо повторного допиту зазначених свідків до суду апеляційної інстанції не надходило.

В суді апеляційної інстанції допитана потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що в зазначений час в машині швидкої допомоги, якою керував ОСОБА_3 знаходився хворий, а остання виконувала функції фельдшера. ОСОБА_6 вказала, що на їхньому автомобілі були включені сирени, оскільки чула їх звук та були включені проблискові маячки, в чому вона пересвідчилася, коли вийшла з машини після ДТП. Сирена була включена постійно, оскільки перевозили хворого.

Об'єктивність цих пояснень підтверджується і протоколом огляду місця ДТП, разом із схемою місця ДТП та фототаблицею до протоколу, де визначена дорожня обстановка, стан покриття встановлена як вологе, чисте, та інше. З вказаним протоколом учасники ДТП ознайомилося шляхом надання копії протоколу, однак жодних зауважень чи скарг до змісту якого надано не було та не відображено у протоколі. (а.с.9).

Тому позиція потерпілого ОСОБА_5 про неправильне взяття за вихідні дані висновку експертного дослідження №10.1/021-Д від 14 березня 2017 року, стану дорожнього покриття як ожеледиця без снігу, однорідна, що вплинуло на їх результати, оскільки реальний стан дорожнього покриття чинив велику перешкоду у гальмуванні його автомобіля, не підтверджується матеріалами справи.

Згідно висновку експертного дослідження №10.1/021-Д від 14.03.2017 року, складеного судовим експертом ОСОБА_11 визначено, що пояснення водія ОСОБА_5 в частині того, що з моменту виявлення автомобіля Peugeot до моменту зіткнення автомобіль під його керуванням подолав 3,5 м, при цьому він (водій) встиг вжити заходів до зниження швидкості, з технічної точки зору неспроможні, оскільки на відстані 3,5 водій не мав технічної можливості навіть привести гальмівну систему в дію, не кажучи про зниження швидкості. Пояснення водія ОСОБА_3 в частині того, що в момент виявлення автомобіля Chraysler останній знаходився на відстані 50 м від смуги руху автомобіля Peugeot, в умовах, викладених в заяві про проведення автотехнічного дослідження та, які підтверджуються досліджуваними матеріалами, могли мати місце і не позбавлені технічного сенсу. В умовах місця пригоди, викладених в заяві про проведення авто технічного дослідження та які підтверджуються досліджуваними матеріалами, водій автомобіля Peugeot ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.3.1 ПДР України, а водій автомобіля Chraysler ОСОБА_5 - відповідно до п.3.2 ПДР України. При заданих в заяві про проведення експертного дослідження вихідних даних та викладених в досліджуваних матеріалах водій автомобіля Peugeot ОСОБА_3 не мав технічної можливості запобігти зіткненню ТЗ своєчасним виконанням тих чи інших норм цих Правил та технічна можливість запобігти події для водія автомобіля Chraysler ОСОБА_5 визначалась виконанням ним вимог п.3.2 ПДР і для цього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому виконати їх. При заданому в заяві про проведення експертного дослідження вихідних даних та відображених в досліджуваних матеріалах дії водія автомобіля Peugeot ОСОБА_3 не суперечили вимогам п.3.1 ПДР, а дії водія автомобіля Chraysler ОСОБА_5 не відповідали вимогам п.3.2 ПДР, що з технічної точки зору знаходились у причинному зв'язку з настанням події даної ДТП.

В клопотанні представника потерпілого ОСОБА_2 про долучення до матеріалів справи іншого висновку експертного автотехнічного дослідження та допиті експерта, кий проводив вказану експертизу, в судовому засіданні я судом апеляціної інстанції відмовлено з урахуванням наступного.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обгрунтованими ненадання їх до місцевого суду або необгрутованими відхилення їх місцевим судом.

Як убачається з матеріалів справи, вказане експертне дослідження було проведено за заявою представника потерпілого ОСОБА_2 від 24 березня 2017 року, тобто після ухвалення постанови суду. Обставин, які б об'єктивно унеможливлювали реалізувати своє право потерпілою стороною, зокрема на проведення експертизи під час судового розгляду місцевого суду, - не виявлено.

Відповідно до ст.124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Водію ОСОБА_3 інкримінується порушення вимог ПДР України, а саме п. 8.7.3 е), яким встановлено, що червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух; п.10.1, згідно якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до ч.6 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що поліцейські, працівники військової інспекції безпеки дорожнього руху, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, дорожньо-експлуатаційних служб та бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги при виконанні службових обов'язків можуть відступати від окремих вимог Правил дорожнього руху лише у випадках і при виконанні умов, викладених у них.

Пунктом 3.1 ПДР України встановлено, що водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10-18, 26, 27 та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху. За відсутності необхідності додаткового привертання уваги учасників дорожнього руху спеціальний звуковий сигнал може бути вимкнений.

Згідно п.3.2 ПДР України у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов'язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

Вимогам дати дорогу такому транспортному засобу стосується всіх учасників дорожнього руху, незалежно від напрямку їх руху, а також сигналів світлофора і встановлених дорожніх знаків.

З огляду на зазначені положення нормативно-правових актів випливає, що для правомірності відступлення водієм швидкої медичної допомоги від вимог ПДР України та виконання водіями обов'язку щодо надання дороги такому транспортному засобу, повинно бути декілька складових, зокрема забезпечення безпеки дорожнього руху.

Аналізуючи пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди, потерпілої ОСОБА_6 та письмові докази, що містяться в матеріалах справи, вбачається, що під час дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_3 керував автомобілем швидкої медичної допомоги, в якому перевозив до лікарні для надання невідкладної медичної допомоги хвору особу. В зв'язку з чим, в даному випадку, водій ОСОБА_3 у відповідності до положень ч.6 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» та п.3.1 ПДР України мав право відступати від вимог п.8.7.3 е) та п.10.1 ПДР України, порушення яких інкримінуються останньому, за умови увімкнення проблискового маячка синього кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху, що водієм було дотримано.

На переконання суду апеляційної інстанції, при розгляді питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини справи та прийшов до правильного висновку про закриття провадження в справі відносно ОСОБА_3за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

При цьому порушень ст. ст.279, 280 КУпАП не встановлено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_3за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення є законним та обґрунтованим, тому апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_2- залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2017 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3, за ст.124 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.П. Іванова