Справа № 214/2949/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 червня 2017 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу забезпечення дорожнього руху Управління превентивної діяльності ГУ НП в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що народився в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

22.04.2017 року о 00.40 год. ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, по автодорозі по вул. Івана Авраменка (Корнійчука) в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в стані наркотичного спяніння гострої каннабіноїдної інтоксикації, що встановлено висновком КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР» від 27.04.2017 року №783. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

В судове засідання ОСОБА_2 повторно не зявився, неодноразово викликався у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і ОСОБА_3 ООН від 27.07.2006 року, обєктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обовязків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання субєктами такими права.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення розумного строку розгляду судом справи, уникнення зловживання процесуальними правами особою, яка притягується до адміністративної відповідальності з метою ухилення від відповідальності, суд вважає за Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення підтверджується письмовими доказами по справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 182020 від 22.04.2017 року, рапортом інспектора ПП ОСОБА_4, в яких зазначені обставини керування ОСОБА_5 автомобілем НОМЕР_1, по автодорозі по вул. Івана Авраменка в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в стані наркотичного спяніння, що мало місце 22.04.2017 року о 00.40 год.

Крім того, виявлені поліцейськими у ОСОБА_2 ознак наркотичного спяніння розширені зіниці очей, які не реагували на світло, тремтіння пальців рук, сухість в ротовій порожнині, зазначені в рапорті від 22.04.2027 року, згідно п.3 розділу 1, п.1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан спяніння, а у випадку відмови в проходженні огляду визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.п.8, 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані наркотичного або іншого спяніння чи перебуває під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу І Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 року, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя із видачею направлення за формою, наведеною в додатку №1 до Інструкції.

Системним аналізом розділів ІІ, ІІІ Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 року суд приходить до висновку, що з огляду на специфіку проведення огляду на стан наркотичного спяніння він проводиться виключно в найближчому закладі охорони здоровя, якому надається право проведення такого огляду з обовязковим проведенням лабораторних досліджень біологічного середовища водія (п.п.7, 8, 12 розділу ІІІ Інструкції).

Як слідує з письмових пояснень ОСОБА_2, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, а також висновку КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР» від 27.04.2017 року №783, огляд на стан наркотичного спяніння на вимогу працівника поліції він пройшов у встановленому законом порядку о 01.03 год. 22.04.2017 року в межах визначених ст.266 КУпАП 2-х год. з моменту встановлення підстав для його здійснення, тобто зупинки керованого ним транспортного засобу о 00.40 год. 22.04.2017 року.

За результатами проходження огляду в медичному закладі, у ОСОБА_2 виявлено наявність наркотичного спяніння в формі гострої каннабіноїдної інтоксикації.

Результати огляду ОСОБА_2 не оспорював, а дійсність його проходження підтвердив своїми поясненнями в протоколі.

Положеннями п.2.9 «а» ПДР України закріплений імперативний припис щодо заборони водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Виходячи з наведеного, з дотриманням вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, суд всебічно, повно та обєктивно зясував всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, дослідив письмові матеріали та дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за ознаками керування транспортним засобом особою в стані наркотичного спяніння.

Обираючи вид і міру стягнення, суд відповідно до ст.33 КУпАП враховує особу ОСОБА_2, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, фактично вину визнав, а також з огляду на його явне зневажливе ставлення до встановленого порядку керування транспортними засобами, суспільну небезпечність адміністративного проступку, який створює небезпеку і загрозу як його здоровю та життю, так і інших учасників дорожнього руху, тому вважає за необхідне піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами, що відповідно до вимог ст.23 КУпАП суд вважає справедливим, достатнім та оправданим метою застосування стягнення, що також узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.33 рішення №17888/12 у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 року.

Згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.23, 24, 27, 30, 33-35, 40-1, ч.1 130, 245, 268, 280, 283, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко