Справа № 569/2344/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2017 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Рогозін С.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в м. Рівному Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 255406, 08 лютого 2017 року, о 02 год. 00 хв., в м. Рівне по вул. Уласа Самчука водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW520», номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest 6810» та проведення такого ж огляду у КЗ «РОЦПЗН» в лікаря нарколога відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав та просив суд закрити справу у звязку із відсутність події і складу правопорушення. Додатково пояснив суду, що 08 лютого 2017 року близько 02.00 год., керуючи автомобілем «BMW520», номерний знак НОМЕР_1, він рухався по вул. У. Самчука. Перед цим йому зателефонували та повідомили, що у його малолітньої дитини різко погіршилось здоровя, у звязку із чим, йому необхідно було негайно прибути додому. Проїжджаючи по вул. У.Самчука, він був зупинений співробітниками патрульної поліції. При зупинці транспортного засобу працівники патрульної поліції стали стверджувати, що у нього наявні ознаки алкогольного спяніння та запропонували йому пройти огляд на стан спяніння. Він став пояснювати працівникам патрульної служби, що не перебуває в стані алкогольного спяніння, та йому необхідно терміново їхати додому, оскільки його дитина себе погано почуває. Однак, працівники патрульної поліції байдуже поставились до його пояснень та стали наполягати на проходженні огляду на стан спяніння. В результаті чого, він був вимушений відмовитися від проходження огляду та терміново поїхати додому. Прибувши додому та прийнявши всі необхідні міри, повязані з нагальною необхідністю надання його малолітній дитині кваліфікованої медичної допомоги, він розуміючи можливі наслідки вищезгаданого конфлікту з працівниками патрульної поліції та бажаючи завершити його у відповідності до закону, близько 4.00 год. цього ж дня він звернувся до КЗ «РОЦПЗН» для встановлення факту перебування його в стані алкогольного спяніння, на чому наполягали працівники патрульної поліції. Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 183 від 08.02.2017 року, станом на 04 год. 40 хв. ознак спяніння у нього не виявлено.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Стаття 9 КУпАП регламентовано, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог ст. 280 КУпАп, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 255406 від 08.02.2017 року, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП виражається в тому числі і у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, в даному випадку відмова особи, від проходження медичного огляду в спеціалізованому медичному закладі в сенсі ст. 130 КпАП України безпосередньо повязана з перебуванням цієї особи в стані алкогольного спяніння.

Саме зазначені обставини ставляться у вину ОСОБА_1

Однак, в ході судового розгляду адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 судом було встановлено, що відмова останнього від проходження медичного огляду в спеціалізованому медичному закладі не була повязана з перебуванням останнього в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а була викликана відсутністю у нього можливості для проходження запропонованого останніми огляду в медичному закладі саме на момент його зупинки, через різке погіршення стану здоровя його малолітньої дитини та необхідності термінового вжиття ним заходів для надання їй медичної допомоги, що підтверджується консультативним висновком спеціаліста Рівненської обласної дитячої клінічної лікарні від 08.02.2017 року.

Більш того, твердження працівника поліції, що склав протокол про відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду внаслідок перебування його в стані алкогольного спяніння, спростовується доказами, наданими останнім до суду, а саме:, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 183 від 08.02.2017 року, згідно якого у гр. ОСОБА_1 на момент його огляду 08.02.2017 року о 04 год. 40 хв. ознак спяніння не виявлено.

В результаті аналізу наданих до суду вищезазначених доказів та встановлених судом обставин суд приходить до висновку, що твердження органу який склав протокол про адміністративне правопорушення про відмову ОСОБА_1 від проходження від медичного огляду в звязку з перебуванням останнього в стані алкогольного спяніння ґрунтується лише на припущеннях.

У відповідності до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на їх користь.

Більш того, оцінюючи зібрані судом докази у їх сукупності, на переконання суду в даному випадку встановлені судом обставини свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 обєктивної сторони правопорушення, відтак і складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КпАП України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю підлягає закриттю у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та закриває провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 130, 247, 251, 283, 284, 285 КУпАП, -

постановив:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду С.В. Рогозін