АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№33/796/148/2017 Постанова винесена суддею Родіоновим С.О.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю особи, щодо якої провадження в справі закрито - ОСОБА_2 та другого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_3,розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 06 грудня 2016 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. КривчункаЖашківського району Черкаської області, громадянина України, з середньоюосвітою, одруженого, маючого на утриманні двох синів, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ІНФОРМАЦІЯ_5, працюючого водієм в ТОВ «РБК Спецмонтажбуд», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, який 18.10.2016 року притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП до штрафу в розмірі 340 грн.,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 06 грудня 2016 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з постановою, суд розглянув протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого, 18 листопада 2016 року о 18 год. 15 хв. по пр. С. Бандери в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_1, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Чері», державний номерний знак НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 13.1, 2.3 (б) ПДР України.

Проте, посилаючись на встановлені при судовому розгляді обставини та матеріали справи, суддя дійшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням суду, другий учасник дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, вважаючи постанову суду незаконною, просить її скасувати та визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що не згодна з висновком суду першої інстанції, так як суддею було порушено засади гласності та відкритості судового розгляду, бо вона, як потерпіла сторона, не мала змоги дати свідчення чи надати докази по справі, оскільки, дізнавшись через канцелярію суду про дату і час проведення судового засідання, з'явилася вчасно на засідання, але помічник судді повідомила, що засідання вже відбулося.

При цьому зазначає, що ДТП сталася на пр. С. Бандери, після проїзду під мостом, що веде до вул. Новокостянтинівська та не доїжджаючи 100 м до естакади для розвороту в зворотному напрямку. Був величезний затор, потік автомобілів рухався зі швидкістю 0-10 км/год. з мінімальними інтервалами зі всіх боків, і заїжджаючи на розворот, вантажний автомобіль «Мерседес» зміщався вправо без попереджувальних сигналів, внаслідок чого скоїв зіткнення з легковим автомобілем «Чері».

Крім того, на схемі місця ДТП чітко зображено, що передні частини обох автомобілів зміщені вправо, при цьому легковий автомобіль знаходиться попереду, з чого випливає, що саме порушення п.п. 13.1, 2.3 (б) ПДР України водієм вантажного автомобіля ОСОБА_5 перебуває у причинному зв'язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, відповідно до п.п. 3.29 та 10.3 ПДР України, навіть при одночасному перестроюванні автомобілів у тому ж напрямку, автомобіль, що знаходиться ліворуч, повинен надати перевагу в русі тому із автомобілів, що знаходиться правіше.

Також зазначає, що при оформленні ДТП бампер вантажівки знаходився на рівні водійського дзеркала «Чері», але пошкодження легкового автомобіля наявні і на задніх лівих, і на передніх лівих дверцятах легкового авто, що вказує на те, що після зіткнення водій вантажівки не зупинився, а продовжив таранити легковий автомобіль, і така його поведінка викликана тим, що для приховування своєї вини він намагався змінити положення вантажівки з поверненого різко вправо на пряме, відносно смуги руху, що підтверджується ще й фактом відстані між автомобілями приблизно 7 см на момент ДПТ.

При цьому, патрульним ОСОБА_5 пояснив, що він перестроювався у правий ряд, а зіткнення відбулося через те, що легковик опинився в «сліпій зоні» і він не міг бачити, що відбувалось біля правого колеса, але насправді автомобіль «Чері» знаходився, як мінімум, на половину свого корпусу попереду вантажівки, про що свідчать фото ДТП. Окрім цього, вантажний автомобіль «Мерседес» оснащений двома дзеркалами заднього виду та спеціальним дзеркалом для огляду правого бамперу та переднього колеса, що підтверджує неправдивість його свідчень.

Таким чином, на думку апелянта, в настанні даного ДТП, наявна вина водія ОСОБА_2, однак суд першої інстанції формально підійшов до встановлення обставин справи, обмежившись лише згодою із судженнями ОСОБА_2, без врахування її свідчень, та проігнорував факти наведені у протоколі про адміністративне правопорушення, які свідчать про порушення ОСОБА_2 п.п. 13.1, 2,3 (б) ПДР та ст. 124 КУпАП, що потягло за собою однобічне та не повне з'ясування судом усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження та не надання їм належної оцінки.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_3 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення ОСОБА_2 проти апеляційної скарги, вказуючи на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного всебічного і об'єктивного дослідження доказів по справі та з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, ці вимоги закону судом першої інстанції належним чином не виконані.

Як вбачається з матеріалів справи, розглядаючи справу по суті та дійшовши висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 порушень Правил дорожнього руху та скоєння ним правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суддя послався на матеріали справи та пояснення ОСОБА_2 в суді.

При цьому надавши перевагу саме цим доказам, суд залишив не спростованими та належним чином не оціненими пояснення другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3, а також інші матеріали справи.

За таких обставин, прийняте суддею рішення по даній справі не можна визнати законним і обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню.

За результатами розгляду апеляційної скарги та перевірки матеріалів справи слід прийняти нову постанову, якою встановити такі обставини вчинення адміністративного правопорушення, а саме, 18 листопада 2016 року о 18 год. 15 хв. по пр. С. Бандери в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_1, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Чері», державний номерний знак НОМЕР_2, який рухався праворуч, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 13.1, 2.3 (б) ПДР України.

Вказані обставини підтверджуються даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, у схемі дорожньо-транспортної пригоди, в якій відображені необхідні й достатні відомості щодо організації дорожнього руху по пр. С. Бандери в м. Києві, а також дані щодо напрямку руху транспортних засобів до моменту зіткнення, місце зіткнення транспортних засобів, їх розташування після зіткнення, характеру і локалізації механічних пошкоджень автомобілів, а також у поясненнях учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Так, за поясненнями ОСОБА_2, наданими ним як в суді першої, так і апеляційної інстанції, він,керуючи автомобілем «Мерседес», рухався по пр. С. Бандери в сторону м. Петрівка в третій смузі прямо, не змінюючи напрямку руху, та, проїхавши міст, відчув хруст з правої сторони, одразу зупинився і, вийшовши з автомобіля, побачив, що зіткнення відбулося з автомобілем «Чері», якого він не бачив, так як він знаходився у нього в "мертвій зоні". В результаті ДТП в його автомобілі була подряпина на передньому бампері з правої сторони від дзеркала, пошкоджений покажчик повороту, подряпини на підніжці і на підкрильнику (арка над колесом).

Також зазначив, що одразу після ДТП водій автомобіля «Чері» на його питання - звідки вона взялася, пояснила, що її піджали автомобілі з права, тому вона не дотрималася інтервалу з його автомобілем, але коли приїхала поліція, її свідчення змінилися.

Разом з тим, такі пояснення ОСОБА_2 спростовуються поясненнями іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3, даними схеми дорожньо-транспортної пригоди щодо розташування транспортних засобів на проїзній частині після зіткнення та пошкоджень, які отримали автомобілі в результаті цього, які повністю узгоджуються з поясненнями водія ОСОБА_3

Так, з пояснень іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3, наданих нею одразу після дорожньо-транспортної пригоди, які вона підтвердила і в суді апеляційної інстанції, вбачається, що вона рухалася автомобілем в крайній правій смузі прямо. З лівої сторони, паралельно з нею рухався вантажний автомобіль, а справа також паралельно рухалися автомобілі. Коли вона почала випереджати вантажний автомобіль, то він почав зміщуватися вправо, і тому водій повинен був бачити перешкоду у виді її автомобіля, а, при цьому, знаючи про наявність мертвої зони і здійснюючи зміщення вправо, він повинен був хоча б включити поворот, чого зроблено не було. В той момент, коли вона вже була попереду вантажного автомобіля на пів корпусу, він раптом наздогнав її і почав таранити в лівий бік. В момент зіткнення вона крутнула руль вправо. Зіткнення відбулося переднім бампером вантажного автомобіля у задні ліві двері її автомобіля та, оскільки він рухався трохи швидше за неї, то протаранив її автомобіль аж до переднього лівого бокового дзеркала, від чого воно впало.

Саме такий механізм дорожньо-транспортної пригоди повністю відповідає об'єктивним даним, що зазначені у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, та підтверджений зібраними по справі доказами

Так, зі схеми дорожньо-транспортної пригоди, з якою погодились обоє учасників ДТП, підписавши її без будь-яких заперечень і зауважень, та в якій відображено місце зіткнення, положення транспортних засобів після зіткнення, пошкодження, які мали автомобілі в результаті дорожньо-транспортної пригоди, вбачається, що зіткнення транспортних засобів сталося в другій смузі руху, в якій після зіткнення розташовані обидва автомобілі, при цьому автомобіль «Чері» розташовується на пів корпусу попереду автомобіля «Мерседес» і відстань від його переднього правого колеса до краю проїзної частини складає 10,85 м, а до заднього правого колеса - 10,9 м, тобто автомобіль «Мерседес» дещо зміщений вправо, і в результаті зіткнення в автомобілі «Чері» відламане ліве бокове дзеркало і маються подряпини лакофарбового покриття та вм'ятини на лівому передньому крилі та лівих передніх дверях, подряпини лакофарбового покриття на лівих задніх дверях, а в автомобілі «Мерседес» - подряпина на правому передньому ковпаку диска, подряпина на правому передньому розширювачу арки, подряпина на правій передній сходинці (підніжка), подряпина на передньому бампері з права, подряпина на передньому правому повторювачу повороту, що повністю підтверджує свідчення другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди.

Характер і локалізація пошкоджень на автомобілях «Чері» та «Мерседес»свідчать про те, що передньою правою частиною автомобіль «Мерседес» контактував із лівою боковою частиною автомобіля «Чері», починаючи від задніх лівих дверей останнього.

Вказані обставини об'єктивно підтверджуються і наявними в матеріалах справи та долученими під час апеляційного розгляду фотографіями пошкоджень автомобілів «Чері» та «Мерседес» після зіткнення.

Таким чином, розташування автомобілів після зіткнення, характер та локалізація пошкоджень, які мали автомобілі після дорожньо-транспортної пригоди та які зазначені в схемі дорожньо-транспортної пригоди, свідчать про те, що під час руху водій автомобіля «Мерседес» ОСОБА_2 не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем «Чері».

Згідно з п. 13.1 Правил дорожнього руху України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до визначення терміну «безпечний інтервал», яке міститься у п. 1.10 ПДР, - це відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об'єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

Твердження ж ОСОБА_2 про те, що він рухався в своїй смузі прямо, не зміщуючись вправо, та те, що саме водій автомобіля «Чері» не дотрималася інтервалу з його автомобілем, оскільки її піджали автомобілі з права, в результаті чого вдарила його автомобіль, не заслуговують на увагу, з огляду на те, що за таких обставин є неможливим, як те розташування автомобілів після зіткнення, що відображено в схемі ДТП, так і утворення тих пошкоджень, що зафіксовані в автомобілі «Чері» в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, оцінюючи, досліджені у судовому засіданні, докази, вважаю, що своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 13.1, 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Враховуючи наведені дані про невідповідність висновків суду першої інстанції щодо невинуватості ОСОБА_2 фактичним обставинам справи, апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а постанова судді Оболонського районного суду м. Києва від 06 грудня 2016 року - скасуванню з прийняттям нової постанови, якою слід визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Беручи до уваги те, строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП, не сплинули, а також дані про характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, вважаю за можливе накласти на ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАПадміністративне стягнення у виді штрафу.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 06 грудня 2016 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, - скасувати.

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Горб І.М.