Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №323/2422/16-п Головуючий в 1 інст. Смокович М.В.
Провадження №33/778/192/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_1
Категорія ст.ст.122-4, 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Городовенко В.В.,

при секретарі Лопух Ю.О.,

за участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2,

іншого учасника ДТП - ОСОБА_3, та його представника адвоката ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_3 на постанову Оріхівського районного суду Запорізької області від 12 січня 2017 року, якою провадження у справі про адміністративні правопорушення за ст.ст.122-4, 124 КУпАП відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працевлаштованого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

закрито, у звязку з відсутністю події і складу вказаних адміністративних правопорушень.

Згідно з постановою суду, у протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 №255898 від 24 червня 2016 року складеному відносно ОСОБА_2 зазначено, що 23 червня 2016 року о 23 годині 25 хвилин, на 430 км +700 м автодороги Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 з причепом, який не зареєстрований в установленому законом порядку. При зустрічному розїзді не витримав безпечну швидкість руху та інтервал, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який рухався у зустрічному напрямку, після чого покинув місце дорожньо-транспортної пригоди. В результаті чого автомобілі зазнали технічні пошкодження.

Закриваючи провадження по справі, суд у своїй постанові зазначив, що в матеріалах справи відсутні обєктивні та достовірні дані, на підставі яких суд міг би зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_2 порушень ПДР України. Крім того, відомості, які відображені у схемі наслідків ДТП, суперечать фактичним обставинам справи.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, інший учасник ДТП ОСОБА_3 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій, окрім вимог щодо скасування даної постанови, просив поновити йому строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що при розгляді справи судом першої інстанції він участі не брав, а отримав копію постанови особисто в канцелярії суду лише 19 січня 2017 року.

Заявлене апелянтом клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки доводи щодо причин пропуску цього строку підтверджуються матеріалами справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить вищевказану постанову суду першої інстанції щодо ОСОБА_2 скасувати, визнати останнього винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та провадження у справі закрити у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що суд необґрунтовано повертав матеріали справи до ВДАІ на доопрацювання. Також зазначає, що безпідставно суд не викликав у судове засідання та не допитав свідків ДТП, не дав оцінки його поясненням та іншого водія ОСОБА_5; в порушення вимог ст.280 КУпАП, не дослідив всіх обставин справи, не перевірив їх доказами, у звязку з чим прийшов до помилкового висновку про відсутність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП.

У доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначив, що звернення ОСОБА_2 24 червня 2016 року до страхової компанії, та його пояснення викладені у заяві, свідчать про те, що він причетний до вказаної події, а надані ним пояснення під час розгляду вказаної справи судом першої інстанції суперечать встановленим фактичним обставинам справи.

Вислухавши ОСОБА_2, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; ОСОБА_3 та його представника-адвоката ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу і наполягали на її задоволенні; перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст.283 КупАП вбачається, що постанова суду має бути вмотивованою.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався, оскільки фактично не встановив, за яких обставин трапилась вищевказана дорожньо-транспортна пригода, не проаналізував докази у їх сукупності, та не дав їм належної оцінки.

Враховуючи викладене, вищевказана постанова суду першої інстанції, як така, що прийнята з порушенням вимог законодавства про адміністративні правопорушення, не може вважатися законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

З наданих суду матеріалів справи вбачається, що 24 червня 2016 року поліцейським роти ДПС ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 відносно ОСОБА_7 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №255898 за ст.ст.122-4, 124 КУпАП (а.с.1).

Згідно пояснень водія ОСОБА_2, які містяться в матеріалах справи, 23 червня 2016 року приблизно о 23-20 год. він керував автомобілем НОМЕР_3, та буксирував причеп. На а/д Харків Сімферополь, в районі 430 км, поблизу автозаправної станції він почув якийсь шум за причепом, та проїхавши 100 метрів, зупинився на обочині. Обійшовши свій автомобіль, він підозрілого нічого не побачив, та зачекавши приблизно 2-3 хвилини, продовжив рух далі (а.с.2).

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2, вказуючи на свої пояснення, надані інспектору поліції, зазначив, що він ці пояснення надав під впливом інспектора поліції, та до органів прокуратури з цього приводу не звертався, тому що не вважав це за потрібним. Крім того вказав, що пояснення, які надані інспектору, не можуть бути розглянуті як докази його вини, оскільки ДТП він не вчиняв, і вважає винним у вказаній пригоді водія автомобіля Мазда.

До вказаних пояснень ОСОБА_2 суд відноситься критично, оскільки вони є суперечливими, та не узгоджуються з іншими матеріалами справи, в тому числі і з поясненнями інших учасників ДТП.

Так, згідно пояснень водія ОСОБА_3, які містяться в матеріалах справи, 23 червня 2016 року він рухався на автомобілі НОМЕР_4, по а/д Харків-Сімферополь, зі сторони Чонгару в сторону м.Запоріжжя, в крайній правій полосі руху. В районі 430 км вказаної автомобільної дороги, йому назустріч їхав вантажний автомобіль з причепом. Проїжджаючи його, він почув удар у ліву частину свого автомобіля, а через мить почув другий удар, та втратив керування своїм автомобілем, зїхавши у кювет. Коли вийшов зі свого автомобіля, побачив, що другий раз він зіштовхнувся з автомобілем Форд, який рухався позаду вантажного автомобілю. Під час спілкування з водієм вказаного автомобіля, останній повідомив, що бачив, як причеп вантажного автомобіля занесло на його автомобіль Мазда (а.с.4).

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 підтримав свої раніше надані пояснення.

Суд критично відноситься до пояснень водія ОСОБА_3, наданих інспектору поліції під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення, а також під час розгляду справи, про те, що він рухався в крайній правій полосі, оскільки вказане суперечить місцю зіткнення та його фактичним поясненням.

Згідно пояснень водія ОСОБА_5, які містяться в матеріалах справи, 23 червня 2016 року він керував автомобілем Форд Мондео, д/н НОМЕР_5, та рухався по а/д Харків Сімферополь за вантажним автомобілем з причепом, на відстані 30 метрів, зі швидкістю 40 км/год. В районі 430 км а/д, біля автозаправної станції він побачив зіткнення зустрічного автомобіля Мазда з заднім лівим колесом причепу вантажного автомобіля, на розділювальній смузі руху. Після цього автомобіль Мазда відкинуло на зустрічну смугу, де він зачепив ліву задню частину його автомобіля. Вподальшому автомобіль Мазду знесло в правий кювет, по ходу руху його автомобіля, де розвернуло (а.с.3).

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 також зазначив, що після вказаної події водій ОСОБА_2 звертався до страхової компанії «Арсенал Страхування» з приводу відшкодування завданої шкоди, у звязку з чим заявив клопотання про витребування з вказаної страхової компанії відомостей щодо звернення ОСОБА_2 із заявою про відшкодування збитків.

На запит суду, із Запорізької дирекції ПрАТ СК «Арсенал Страхування» надано відповідь, згідно якої, 24 червня 2016 року водій ОСОБА_2 звертався до страхової компанії із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку по договору ОСЦПВВНТЗ.

Відповідно до пояснень відображених у заяві, ОСОБА_2 зазначив, що він рухався по а/д Харків Сімферополь Алушта Ялта в сторону смт.Якимівка, керуючи автомобілем НОМЕР_6, з причепом який не зареєстрований. Назустріч рухався автомобіль НОМЕР_4. При розїзді водій Мазди своєю стороною зачепив заднє ліве колесо його причепа. В результаті ДТП автомобілі зазнали технічні ушкодження.

Вказане свідчить про обізнаність ОСОБА_2 про факт ДТП за його участі, та спростовує його пояснення, надані в суді, про те, що він не причетний до вказаної події, а зізнався працівникам поліції лише під психологічним тиском з їх боку.

Враховуючи викладене, вважаю, що пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є повними, достовірними, логічними, послідовними, та вони повністю спростовують пояснення ОСОБА_2, які наявні в матеріалах справи, та надані останнім під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Крім того, вина ОСОБА_2 у вчиненому повністю підтверджується й іншими доказами, які наявні в матеріалах справи, а саме: відомостями, які відображені у протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 №255898 від 24 червня 2016 року (а.с.1), протоколі огляду місця дорожньо-транспортної події від 24 червня 2016 року (а.с.5), схемою наслідків ДТП від 23 червня 2016 року та фотознімками до неї, на яких відображене місце зіткнення автомобілів, їх розміщення після ДТП, сліди самої пригоди, тощо (а.с.6, 9).

Вказані докази у їх сукупності свідчать про порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України, а саме: пунктів 2.10, 12.1, 13.1 ПДР України, та в діях останнього вбачаються ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП. Все це спростовує висновки суду першої інстанції щодо недоведеності вини ОСОБА_2 у вчиненому.

Згідно вимог ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, в тому числі, скасувати постанову та закрити провадження у справі; або скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складений поліцейським 24 червня 2016 року (а.с.1), тобто на момент розгляду справи апеляційним судом сплив строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст.38 КУпАП.

Відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Оскільки на час розгляду справи апеляційним судом вказані строки закінчились, провадження в справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Оріхівського районного суду Запорізької області від 12 січня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Оріхівського районного суду Запорізької області від 12 січня 2017 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.ст.122-4, 124 КУпАП закрито, у звязку з відсутністю події і складу вказаних адміністративних правопорушень, скасувати.

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП.

На підставі ст.38, п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1