ун. № 759/3241/17
пр. № 3/759/1838/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Новик В.П. за участю ОСОБА_1 її захисника ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції м. Києва, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Черкаси, громадянки України, яка має вищу освіту, проживає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1

за ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

02.02.2017 приблизно об 08 годині 30 хвилин ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Форд» державний номерний знак НОМЕР_2 на просп. Перемоги в м. Києві, перед зміною напрямку руху не переконалась, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам руху, не дотрималась безпечного бокового інтервалу до автомобіля «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_3, внаслідок чого здійснила із ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Крім цього, ОСОБА_1 02.02.2017 приблизно об 08 годині 30 хвилин на просп. Перемоги в м. Києві, керуючи автомобілем «Форд» державний номерний знак НОМЕР_2 та будучи причетною до ДТП з автомобілем «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_3, самовільно залишила місце пригоди.

ОСОБА_1 свою вину у порушені Правил дорожнього руху України не визнала та пояснила, що 02.02.2017 приблизно об 08 годині 30 хвилин керувала автомобілем «Форд» державний номерний знак НОМЕР_2 з-під мосту на міст Святошино в напрямку центру в м. Києві. Рухалась в лівій смузі, маючи намір перестроїтись в праву смугу включила покажчик повороту та почала маневр і в цей момент відчула удар в праву частину свого автомобіля. Після ДТП вийшла із автомобіля та домовилась із водієм автомобіля «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_3, що кожен із водіїв проводить ремонт автомобіля за свій рахунок. Саме тому вона і поїхала із місця ДТП, однак дана домовленість не була оформлена письмово.

Свідок ОСОБА_4 при розгляді справи повідомила, що 02.02.2017 приблизно об 08 годині 30 хвилин вона із своєю донькою ОСОБА_1 їхала в автомобілі «Форд» державний номерний знак НОМЕР_2 з Святошинського мосту в напрямку центру в м. Києві, рухались у лівому ряду. Коли вже перестроювались в правий ряд автомобіль «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_3, що рухався за ними здійснив із ними зіткнення. Вважає, що водій автомобіля «Фольксваген» хотів проскочити в «карманчик», що утворився між автомобілями, але не розрахував відстань і здійснив зіткнення.

На виконання положення пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року про неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників досліджено всі надані докази, що узгоджуються між собою та підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП.

Так, згідно пояснень ОСОБА_3 під час розгляду справи 02.02.2017 приблизно об 08 годині 30 хвилин він керував автомобілем «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_3 по Святошинському шляхопроводу в напрямку центру в м. Києві. Рухався в крайньому правому ряду не змінюючи напрямку свого руху. Під час руху відчув удар в ліве заднє крило. Вважає, що водій автомобіля «Форд» державний номерний знак НОМЕР_2 не розрахувала інтервал при перестроюванні та здійснила зіткнення. Після ДТП він викликав працівників патрульної поліції, чому ОСОБА_1 не дочекалась оформлення матеріалів за даним ДТП не знає.

Свідок ОСОБА_5 при розгляді справи пояснила, що 02.02.2017 приблизно об 08 годині 30 хвилин їхала із сім'єю в автомобілі «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_3 по Святошинському шляхопроводі в напрямку центру в м. Києві. Виїжджали з-під мосту на проспект Перемоги, рухались в крайньому правому ряду, не міняючи свого напрямку руху. Автомобіль «Форд» державний номерний знак НОМЕР_2 рухався поруч зліва. Швидкість руху була не значною, оскільки був щільний рух. На повороті відчула удар в ліву частину автомобіля, після чого її чоловік одразу зупинив автомобіль. Викликавши працівників поліції. вони залишились чекати на місці ДТП, ОСОБА_1 також якийсь час почекала, а потім поїхала.

Аналогічними за змістом пояснення надав при розгляді справи Свідок ОСОБА_6

Крім того, вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серія БР № 128503 від 21.02.2017 та протоколом про адміністративне правопорушення серія БР № 128504 від 21.02.2017, в яких зазначено дату, час та місце вчинення ДТП та його самовільне залишення, нормативні акти, які передбачають відповідальність за дані правопорушення, як того вимагає ст. 256 КУпАП.

Схемою місця ДТП із зазначенням пошкоджень транспортного засобу, яка складена в присутності ОСОБА_3 та з якою ознайомлена ОСОБА_1, на якій зазначено місце вчинення ДТП, розташування автомобіля «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_3, які ніким не оспорювались та фотоматеріалами, з яких вбачається, що автомобіль «Фольксваген» державний номерний знак НОМЕР_3 знаходиться в своїй смузі руху, та враховуючи відстань передньої та задніх коліс до краю проїзної частини, не міняв напрямку руху.

Крім того, суддею відмовлено в задоволені клопотання про призначення експертизи, оскільки в клопотанні на вирішення експертів ставиться питання про взаємне розташування автомобілів під час зіткнення, однак зважаючи на те, що автомобіль «Форд» державний номерний знак НОМЕР_2 самовільно залишив місце ДТП, таке встановлення буде лише припущенням, крім того встановлення причинно-наслідкового зв'язку між діями особи і наслідками, які від них виникли, перебуває в юридичній площині і відноситься до компетенції суду.

Суддя відхиляє доводи ОСОБА_1 про вчинення ДТП із вини іншого водія, оскільки останні спростовуються наявними у матеріалах справи доказами та вважає їх лише способом захисту і спробою уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, що узгоджуються між собою, є допустимими, належними та достатніми, та всі встановлені обставини, що мають значення для вирішення справи, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 порушила п. 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху та її дії за ст. 124 КУпАП кваліфіковані вірно, крім того ОСОБА_1 порушила п. 2.10 Правил дорожнього руху та її дії за ст. 122-4 КУпАП кваліфіковані вірно.

Згідно ст. 36 КУпАП адміністративне стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Санкція статті 124 КУпАП передбачає більш суворе стягнення, тому суд вважає за можливе призначити стягнення, застосувавши санкцію даної статті.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення нею адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь її вини та ставлення до вчиненого, відсутність обтяжуючих та пом'якшуючих відповідальність обставин під час вчинення даного правопорушення, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчиненню нових правопорушень застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції статті 124 КУпАП у виді штрафу.

Також приходжу до висновку, що в даному випадку таке стягнення як штраф буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення та повністю відповідатиме меті його застосування, у зв'язку з чим, не вбачаю підстав для накладення іншого більш суворого виду стягнення такого як позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі викладеного й ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, керуючись ст. 27, 33, 36, 40-1, 283-285, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та накласти адміністративне стягнення: за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень в дохід держави; за ст. 122-4 у виді штрафу у розмірі 15 (п'ятнадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень в дохід держави.

На підставі ст. 36 КУпАП визначити остаточне стягнення ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, який становить 320 гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд міста Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред'явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя: В.П. Новик