Справа №359/5833/17
Провадження № 3/359/2654/2017
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 липня 2017 року м. Бориспіль
Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М., за участю представника митниці ОСОБА_1, представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Київської митниці ДФС, про порушення митних правил, передбачених ст. 471 МК України, щодо громадянки України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: Україна, м. Луганськ, зареєстрована за адресою: м. Луганськ, кв. Зарєчний, 4, кв. 60, тимчасове місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, працює: пенсіонер, паспорт громадянки України для виїзду за кордон: ЕК894181, виданий 09.04.2010 р., орган, що видав: 4416, -
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 24.06.2017 року о 13 годині 05 хвилин під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу „Приліт терміналу „D ДП МА Бориспіль України громадянка України ОСОБА_2, яка прилетіла до України з США транзитом через, Нідерланди, м. Амстердам, рейсом № 1385, літаком а/к "KLM", своїми діями обрала канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявила про те, що переміщувані нею через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України та засвідчила про факти, що мають юридичне значення. Після перетину пасажиркою „білої лінії, яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю «зелений коридор», на підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 Митного Кодексу України пасажирці було задано питання щодо наявності в неї готівкових коштів, на що вона відповіла, що має при собі приблизно 10 000 доларів США. Після цього пасажирку було запрошено до службового приміщення митниці залу „Приліт терміналу "D" ДП МА „Бориспіль, де нею була видана готівка в розмірі 12 789 доларів США. Вся готівка знаходилась відкритих паперових конвертах, які знаходились в жіночій сумці (ручна поклажа).
З виявленої суми громадянці України ОСОБА_2 було пропущено 11 169 доларів США (що становить еквівалент 10 000 євро, відповідно до курсу НБУ на 24.06.2017 р.). За протоколом про порушення митних правил вилучено 1620 доларів США. На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажирка не надала, довідки банківської установи про зняття готівки з валютного рахунку пасажирка не мала, до моменту перетину ним «білої лінії» до інспекторів митниці не зверталася.
Таким чином, своїми діями громадянка України ОСОБА_2, під час проходження митного контролю в залі «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» порушила встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.
Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України громадянкою України ОСОБА_2, яка формою проходження митного контролю обрала проходження через «зелений коридор», готівкових коштів в обсязі, що підлягає обовязковому письмовому декларуванню у повному обсязі, передбаченому відповідно до Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затвердженою Постановою Правління НБУ № 148 від 27.05.2008 р. зі змінами внесеними Постановою Правління НБУ № 312 від 25.07.2012 р., мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.
Підстав для відкладення розгляду справи, направлення матеріалів для додаткової перевірки, закриття провадження в справі, - не встановлено.
В судове засідання зявився представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та зазначив, що ОСОБА_2 прилетіла з США, де була в гостях у свого сина, який там проживає та працює. Останній дав ОСОБА_2 9800 доларів США на проживання. Валюту він зняв зі своєї банківської картки. ОСОБА_2 пенсіонерка, ніде не працює та перебуває на повному утриманні свого сина. Правопорушення вчинила з необережності, у звязку з необізнаністю. Також представник ОСОБА_2 зазначив, що остання свою вину в порушенні митних правил визнає повністю, щиро кається в скоєному та просить повернути їй вилучену валюту, оскільки інших доходів вона не має і це єдине її джерело існування.
Представник митниці в судовому засідання просив суд застосувати до порушника стягнення у виді штрафу з конфіскацією вилученої валюти.
Заслухавши пояснення представника особи, яка притягається до відповідальності, думку представника митниці, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях громадянки України ОСОБА_2 вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України.
Так, дійсно громадянка України ОСОБА_2 допустила порушення вимог ст. 366 МК України порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.
З цього приводу у суду достатні підстави для визнання ОСОБА_2 винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, оскільки протокол складено 24.06.2017 року, а даними, що в ньому містяться, підтверджено факт вчинення нею даного митного правопорушення.
Вина правопорушника, окрім особистого її визнання, як вчиненого з необережності та неумисно, підтверджується даними протоколу про порушення митних правил, даними службової записки та встановлена судом.
У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Згідно ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.
17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав і основних свобод людини», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід'ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.
Правопорушення, яке вчинила громадянка України ОСОБА_2 полягало у переміщенні через митний кордон не задекларованих митному органу коштів в сумі 1620 доларів США, що підлягає обов'язковому декларуванню.
Об'єктивна сторона правопорушення, яке вичинила громадянка України ОСОБА_2 полягає в недекларуванні іноземної валюти при проходженні митного контролю в "зеленому коридорі", тобто в зоні спрощеного митного контролю, відповідальність за що передбачена ст. 471 МК України.
Згідно зі ст. 471 МК України, за таке правопорушення передбачено накладення адміністративного стягнення в виді штрафу і конфіскації не задекларованої валюти.
За матеріалами справи жодних даних, які б давали суду підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків, тощо - відсутні.
Переміщення даної суми через кордон України допускається, за умови її декларування митному органу та наявності банківської довідки на підтвердження її походження.
Таким чином, єдине діяння, яке вчинила громадянка ОСОБА_2 полягає в ненаданні митному органу відповідної декларації.
За вищевказане правопорушення, яке полягає в недекларуванні іноземної валюти, громадянка України ОСОБА_2 підлягає адміністративному стягненню у виді штрафу.
Шкода, яку громадянка України ОСОБА_2 потенційно могла завдати державі, була незначною: вона не ухилялася від сплати мита та інших зборів і не завдав державі іншої шкоди, якби вона перемістила гроші не задекларувавши їх, органи влади лише не отримали б інформацію про те, що ці кошти опинилися на території України. Таким чином, метою конфіскації було не відшкодування майнової шкоди, завданої державі, оскільки вона не зазнала ніяких збитків внаслідок невнесення заявником відомостей до митної декларації.
На підставі статті ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.
При прийнятті рішення суддя враховує, зазначені представником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в судовому засіданні обставини.
При перевірці вказаних обставин, судом встановлено, що ОСОБА_2 є пенсіонером, що підтверджується копією пенсійного посвідчення. Відповідно довідки від 09.02.2015 року № НОМЕР_1 ОСОБА_2 є особою, яка переміщена з тимчасово окупованої території, а саме Артемівського району м. Луганськ. Остання ніде не працює, знаходиться на повному утриманні свого сина, який проживає та працює в США. Валюту ОСОБА_2 отримала саме від сина, що підтверджується відповідними банківськими довідками. Це єдине джерело існування її та родини, оскільки вона знаходиться на повному утриманні сина і дані грошові кошти необхідні їй для забезпечення нормального повсякдення проживання.
Таким чином, це свідчить про те, що грошові кошти, які мала при собі громадянка України ОСОБА_2 при перетині митного кордону України вона отримала від свого сина, тобто дані грошові кошти мають легальне походження.
З огляду на ці обставини, суддя приходить до висновку, що вилучені у громадянки ОСОБА_2 грошові кошти є для останньої та її родини надзвичайно важливою, життєво необхідною та великою сумою.
З огляду на наведене, застосування конфіскації, предметів порушення митних правил, в даному випадку є порушенням положень ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, а саме втручання в право громадянки України ОСОБА_2 на повагу власності, так як є не пропорційним, оскільки покладає на неї "індивідуальний надмірний тягар".
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Враховуючи характер скоєного, виходячи із ч. 3 ст. 462 МК України, матеріали справи, встановлені судом обставини, зазначені норми закону, суддя дійшов висновку, що на правопорушника має бути накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1700 грн.). З цього приводу підстав для застосування додаткового покарання - конфіскації вилученої валюти у суду немає, яке вказане в санкції ст. 471 МК України. При цьому судом враховано, що правопорушення вчинено з необережності та вперше.
Саме таке стягнення суддя вважає достатнім для виправлення та належної поведінки громадянки України ОСОБА_2 в подальшому.
Відповідно до ч. 1 ст. 520 МК України витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. Витрати на оплату послуг перекладача відшкодовуються з державного бюджету.
Таким чином, з громадянки України ОСОБА_2 на користь Київської митниці ДФС слід стягнути витрати, понесені Київською митницею ДФС на транспортування предметів правопорушення в справі про порушення митних правил у розмірі 11 грн. 52 коп. (а.с.15).
Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з громадянки України ОСОБА_2, на яку накладено адміністративне стягнення, судовий збір в розмірі 320 грн. 00 коп.
Керуючись п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 3, 10, ст. 471 МК України (в редакції 2012 р.), ст. 8, 23, 33 КУпАП, суддя -
п о с т а н о в и в :
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, визнати винною у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накласти штраф у розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 коп.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред'явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________.

Суддя С.М. Вознюк