1Справа № 331/1081/17 3/335/530/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження

19 квітня 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Шалагінової А.В., за участю секретаря судового засідання Войтович Г.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії БР № 270600 від 29.01.2017, ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у звязку з порушенням п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Зокрема, у протоколі вказано, що 29.01.2017 о 00:25 год. в м. Запоріжжі по пр. Соборному, 102, ОСОБА_1 керував автомобілем «TOYOTA CAMRY», державний номер НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння (порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів). Від огляду на стан спяніння на місці за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків. Від керування водія було відсторонено шляхом постановки транспортного засобу в заїзну кишеню. Свідками правопорушення у протоколі вказані ОСОБА_2, ОСОБА_3

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Оскільки в силу вимог статті 268 КУпАП його участь при розгляді справи не є обовязковою, а також враховуючи, що у судовому засіданні був присутній його захисник, суд вважав за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у судовому засіданні просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 з тих підстав, що матеріали справи не містять доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого діяння. Зокрема, зазначив, що надані поліцією докази не є належними та допустимими, матеріали справи складено з грубим порушенням вимог КУпАП та інструкцій. Крім того, поліцейським було порушено порядок огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу, оскільки ОСОБА_1 був оглянутий фактично за допомогою приладу «Драгер» у відсутності свідків, а в подальшому, коли свідки були надані іншим екіпажем поліції, він відмовився повторно проходити огляд в присутності двох свідків. Вважає, що ОСОБА_1 виконав законні вимоги поліцейського та не був зобовязаний проходити огляд повторно. Також просив суд звернути увагу на те, що ОСОБА_1 була видана копія протоколу, яка не відповідає оригіналу, а саме у копії протоколу не зазначені свідки, які вказані в оригіналі протоколу, а також не вказано частину статті 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідка, дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозапис на DVD+R-диску БР № 270600, що доданий до матеріалів справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з таких підстав.

Згідно зі ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Статтями 9 та 247 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням визнається винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння.

При цьому, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

З долученого до матеріалів справи DVD+R-диску БР № 270600, який був відтворений у судовому засіданні, встановлено, що на ньому зафіксовано відеозапис факту продування водієм автомобіля «TOYOTA CAMRY», державний номер НОМЕР_1, спеціального технічного приладу (якого саме з відео встановити не можливо), одразу після зупинки транспортного засобу та перевірки документів, у відсутність свідків. Також на відео не зафіксовано факту перевірки показника даного приладу та не було оголошено вмісту алкоголю у проміллє. Даних про те, що водій відмовився від проходження огляду, даний відеозапис не містить, а тому не може бути доказом порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Також суд позбавлений можливості врахувати даний відеозапис як доказ керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, що також охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки огляд на стан спяніння проведено із грубим порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за 1413/27858 (далі за текстом Інструкція № 1452/732). Зокрема, на порушення п.п. 4, 5, 6 р. ІІ вказаної Інструкції, результат огляду не було зафіксовано на паперовому чи електронному носії, водія не було проінформовано про порядок застосування спеціального технічного засобу, огляд проведено за відсутності двох свідків.

Допитаний у судовому засіданні інспектор поліції ОСОБА_4 у якості свідка вищезазначені обставини не спростував, та навпаки, підтвердив, що огляд проводився за відсутності двох свідків.

Відтак, огляд на стан спяніння проведено не у порядку, встановленому законом, а тому його результати, які до речі, не відображені в матеріалах справи, не можуть бути враховані судом при ухваленні постанови по суті справи.

Оцінюючи інші докази, зібрані органом поліції у даній справі, суд зазначає, що вони не містять даних про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Так, доданий до матеріалів справи акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів не може слугувати доказом відмови від огляду, оскільки такий акт відповідно до п. 10 р. ІІ Інструкції № 1452/732 повинен містити результати огляду на стан спяніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським; акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану спяніння. Тобто складення акту передбачено лише у разі встановлення стану спяніння, а не у разі відмови від проходження огляду на стан спяніння. Виходячи із того, що в протоколі про адміністративне правопорушення йдеться про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного спяніння, тому взагалі є незрозумілим, доказом яких саме обставин є цей акт.

Крім того, в матеріалах справи наявний оригінал направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КУ «ЗОНД», виписаного 29.01.2017 на імя ОСОБА_1 В цей же час, вказане направлення відповідно до приписів пунктів 8, 12 вищезазначеної Інструкції має видаватися особі, яка направляється на огляд до медичного закладу, а не долучається до матеріалів справи. Слушним також є зауваження захисника про те, що у направленні не зазначено конкретно назву закладу, куди направлявся ОСОБА_1, а також відсутні дані про те, що це направлення взагалі видавалося йому на руки.

Зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення у графі «Свідки чи потерпілі» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду не зявились, повідомлялись про дату, час та місце судового засідання шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами із повідомленням про вручення, проте, конверти з судовими повістками повернулись на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» та «за зазначеною адресою не проживає» відповідно.

Відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, доданих до протоколу, вони були свідками відмови ОСОБА_1 від проходження 29.01.2017 приблизно о 00:30 год. огляду на стан спяніння на місці за допомогою алкотестера «Драгер» та в медичній установі. Однак, з письмових пояснень не можливо встановити, хто ці пояснення відібрав, оскільки пояснення викладалися зі слів свідків, про що ними було письмово зазначено у тексті пояснень.

В цей же час, суд позбавлений можливості врахувати ці письмові пояснення як належні докази по даній справі, оскільки пояснення не містять даних, що свідків було попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань. Також на відеозаписі, який було оглянуто судом у судовому засіданні, не міститься даних про те, що свідки взагалі були залучені при складанні протоколу.

Як пояснив у судовому засіданні інспектор поліції ОСОБА_4, вказаних свідків привіз на місце події інший екіпаж поліції, особу свідка ОСОБА_3 ним встановлено зі слів (тобто без документа, що посвідчує його особу), а свідка ОСОБА_2 на підставі посвідчення водія. Опитував свідків він, про що власноруч виклав їх письмові пояснення, які свідки підписали. Допит свідків здійснювався не окремо, а разом, оскільки свідки знаходилися поряд.

Таким чином, суд дійшов висновку, що інспектор поліції не забезпечив неупередженого залучення свідків, не встановив належним чином особу свідка ОСОБА_3, що позбавило суд можливості його виклику та допиту у судовому засіданні. Крім того, судом встановлено невідповідність оригіналу протоколу його копії, яка була надана ОСОБА_1, в частині зазначення прізвищ та адрес свідків та частини статті 130 КУпАП, що також свідчить про порушення інспектором процесуальних вимог, які предявляються законом до складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Будь-яких інших доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення матеріали справи не містять.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б доводили вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому діяння поза розумним сумнівом, з огляду на що провадження у справі підлягає закриттю за п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 8, 27, 34, 35, 247, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя А.В. Шалагінова