АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1344/2017 Суддя у першій інстанції: Чередніченко Н.П.
Категорія: ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м.Києва Фрич Т.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, його захисника Коновал О.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника КоновалО.В., в інтересах ОСОБА_3, на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 21 квітня 2017 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця м. Києва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 21 квітня 2017 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір, що становить 320 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_3 22.02.2017 року о 01 год. 30 хв. в м. Києві по пр-ту Глушкова, 40 керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України. Згідно висновку Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія», щодо результатів медичного огляду від 22.02.2017 року, водій ОСОБА_3 22.02.2017 року о 01 год. 40 хв. перебував в стані наркотичного сп'яніння.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням захисник Коновал О.В., в інтересах ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року, та постановити нову, якою провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що судом першої інстанції при розгляді справи не з'ясовано всіх обставин справи, необхідних для правильного її вирішення, порушено норми матеріального та процесуального права, порушено право на захист особи, прийнято рішення за відсутності достатніх та незаперечних доказів вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Так, судом не з'ясовано час та місце вчинення адміністративного правопорушення, оскільки відповідно до Журналу реєстрації медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_3 почав о 01.30 проходити огляд на стан сп'яніння у медичному закладі за адресою: м. Київ, пр. Визволителів, 6. При цьому відповідно до Акту та Журналу реєстрації, зразки біологічного середовища у ОСОБА_3 було відібрано о 02 год. 22.02.2017 року, а його автомобіль зупинено невідомими особами у камуфляжній формі о 23 год. 40 хв. 21.02.2017 року.

Також апелянт зазначає, що у постанові не вказано обставини, які пом'якшують чи обтяжують відповідальність, наявність посилання на Інструкцію №400/666 від 2009 року, яка втратила чинність 11.11.2015 року.

Крім того, апелянт вказує, що висновок наданий «Соціотерапією» складений з численними порушеннями, та судом безпідставно було відмовлено у клопотанні захисника про витребування з Управління ПП у м. Києві інформацію щодо посад, ПІБ працівників батальйону супроводження ГУ НП у м. Києві, які здійснили зупинку транспортного засобу, яким керував ОСОБА_3, та про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення до розгляду адміністративного позову про визнання дій інспектора патрульної поліції, лікаря нарколога протиправними та результатів розгляду скарги захисника на дії інспектора патрульної поліції від 03.03.2017.

Крім цього апелянт зазначила, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3, його захисника Коновал О.В., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Згідно з оскаржуваною постановою, 22.02.2017 року о 01 год. 30 хв. в м. Києві по пр-ту Глушкова, 40, водій ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України. Згідно висновку Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» щодо результатів медичного огляду від 22.02.2017 року водій ОСОБА_3 22.02.2017 року о 01 год. 40 хв. перебував в стані наркотичного сп'яніння.

Також, як зазначив суд першої інстанції, що огляд на стан наркотичного сп'яніння проводився в Київській міській наркологічній клінічній лікарні «Соціотерапія». За результатами медичного огляду ( акт № 001379 від 22.02.2017 року) ОСОБА_3 перебував у стані наркотичного сп'яніння внаслідок вживання метадону, марихуани. Сумнівів щодо встановлених результатів дослідження, у суду не викликає, оскільки КМНКЛ «Соціотерапія» є спеціальним медичним закладом у м. Києві, вказаний висновок зроблений кваліфікованими фахівцями, які володіють певними знаннями.

З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_3,містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме в керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння.

Зокрема, крім протоколу про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_3 та в якому останній в графі пояснення особи, яка притягується до адміністративно відповідальності, по суті правопорушення під час його підписання, не зазначив, будь яких пояснень з приводу дій поліцейських, які він вважав в подальшому не законними, та будь якої іншої інформації, про те що він не згоден з протоколом / а.с.1/, той факт, що останній керував автомобілем НОМЕР_1, у стані наркотичного сп'яніння, підтверджується наступними доказами: висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виданим Київською міською наркологічною клінічною лікарнею «Соціотерапія» від 22.02.2017 року /а.с.2/, розпискою ОСОБА_5, який підтвердив факт залишення на зберігання транспортного засобу «КІА» д.н.з. НОМЕР_2, за адресою: м. Київ вул. Героїв Сталінграду, актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виданим Київською міською наркологічною клінічною лікарнею «Соціотерапія» від 22.02.2017 року №001379 /а.с.45/.

Що, в свою чергу повністю спростовує доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при розгляді справи не з'ясовано всіх обставин, необхідних для правильного вирішення справи, порушено норми матеріального та процесуального права, порушено право на захист особи, прийнято рішення за відсутності достатніх та незаперечних доказів вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що судом не з'ясовано час та місце вчинення адміністративного правопорушення, оскільки відповідно до Журналу реєстрації медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_3 почав о 01.30 проходити огляд на стан сп'яніння у медичному закладі за адресою: м. Київ, пр. Визволителів, 6. При цьому відповідно до Акту та Журналу реєстрації, зразки біологічного середовища у Галянта було відібрано о 02 год. 22.02.2017 року, а його автомобіль зупинено невідомими особами у камуфляжній формі о 23 год. 40 хв. 21.02.2017 року, слід зазначити наступне.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3, останній складений 22.02.2017 року о 01 год. 30 хв. за адресою: м. Київ вул. А.Глушкова, 40, правопорушення за яке складений даний протокол, ОСОБА_3 вчинено за даною адресою, тому суд першої інстанції вірно зазначив в постанові місце вчинення правопорушення: м. Київ вул. А.Глушкова, 40 та час 01 год. 30 хв. 22.02.2017 року.

Також слід зазначити, що у наданій відповіді заступника начальника НП УПП у м. Києві ДПП Євдокимова Д.А. /а.с.37/, на запит захисника ОСОБА_3 - Коновал О.В. повідомляється, що 22.02.2017 року працівниками УПП у м. Києві ДПП від працівників батальйону супроводження ГУНП у м. Києві було отримано оперативну інформацію щодо керування гр.ОСОБА_3 автомобілем з ознаками наркотичного сп'яніння.

Щодо доводів апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, та розбіжностей в часу зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_3, та часу складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо останнього, а також часу проходження перевірки в медичному закладі, то вони є слушними, але вони ніяким чином не спростовують порушення правил дорожнього руху ОСОБА_3, за яке передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також слід зазначити, що у наданій відповіді заступника начальника НП УПП у м. Києві ДПП Євдокимова Д.А. /а.с.67/, на запит захисника ОСОБА_3 - Коновал О.В. повідомляється, що в ході проведення перевірки були виявленні окремі недоліки в роботі інспектора Долі В.В. щодо дотримання положень ст. 256 КУпАП, проте, враховуючи те, що вказані недоліки в роботі інспектора Долі В.В. не є значним порушенням службової дисципліни, ОСОБА_7 було усно попереджено про необхідність суворого додержання службової дисципліни, в тому числі вимог ст. 256 КУпАП.

Стосовно доводів апелянта про те, що висновок наданий «Соціотерапією» складений з численними порушеннями, та судом безпідставно було відмовлено у клопотанні захисника про витребування з Управління ПП у м. Києві інформацію щодо посад, ПІБ працівників батальйону супроводження ГУ НП у м. Києві, які здійснили зупинку транспортного засобу, яким керував ОСОБА_3 та про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення до розгляду адміністративного позову про визнання дій інспектора патрульної поліції та лікаря нарколога протиправними та результатів розгляду скарги захисника на дії інспектора патрульної поліції від 03.03.2017, то вони є безпідставними, не грунтуються на вимогах закону та ніяким чином не спростовують вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, постановою Апеляційного суду м. Києва від 26 травня 2017 року було зупинено строк розгляду апеляційної скарги захисника Коновал О.В. в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Голосіївського районного суд м. Києва, для можливості оскарження дій інспектора Долі В.В. який склав вказаний протокол, лікаря-нарколога Грязової І.І., однак цілі та мета скаржників щодо визнання таких дій протиправними, не були досягнуті.

Є доречними твердження апелянта, про посилання суду першої інстанції на Інструкцію №400/666 від 2009 року, яка втратила чинність 11.11.2015 року.

Так, як убачається з Наказу від 09.11.2015 № 1452/735 яким визнано, що втратив чинність, спільний наказ Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України від 09 вересня 2009 року № 400/666 «Про затвердження Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 06 жовтня 2009 року за № 931/16947 (із змінами).

Враховуючи зазначене слід виключити з постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року посилання на спільний наказ Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України від 09 вересня 2009 року № 400/666 «Про затвердження Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Будь-яких інших переконливих доводів, які були би підставою для скасування постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року, апелянтом не наведено та судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, не вбачаючи підстав для скасування чи зміни постанови суду, вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року - без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Коновал О.В., в інтересах ОСОБА_3, - залишити без задоволення.

Постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 21 квітня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без зміни.

Виключити з постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року посилання на спільний наказ Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України від 09 вересня 2009 року № 400/666 «Про затвердження Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Т.В.Фрич