Номер провадження: 33/785/944/17
Номер справи місцевого суду: 521/1172/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., за участю секретаря Стоянової Л.І., представника особи, відносно якої прийнята оскаржувана постанова - ОСОБА_2 та представника Одеської митниці ДФС України - ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу представника Одеської митниці ДФС України ОСОБА_3 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеса від 05.05.2017 року,-

встановив

Зазначеною постановою відносно

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

провадження по адміністративній справі закрито, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 483 ч. 1 МК України.

Як зазначено в постанові суду, 22.04.2016 року ФОП «ОСОБА_4А.» до Одеської митниці ДФС були подані митні декларації за номером №500040605/2016/001758 та за номером №500040605/2016/001556, відповідно до яких було заявлено товар «лісоматеріали необроблені, з невидаленою корою, колоди, сосни звичайної виду Pinus silvestrus L.», виробник ДП «Новгород-Сіверський райагролісгосп», СЛП «Київоблагроліс». Експорт вказаних лісоматеріалів здійснювався на підставі сертифікатів, виданих Київським обласним та по м. Києву управлінням лісового та мисливського господарства. Проведеною Одеською митницею ДФС перевіркою встановлено, що ДП «Новгород-Сіверський райагролісгосп», СЛП «Київоблагроліс» не видавало ТТН на підставі яких були отримані сертифікати серії КВ №129406, 129408, 129409, 129410, 129411, 129412, 129414, 129415, 129416, 129417, 129413, 129407, 129405, 129402, 129401, 129400, 129399, 129398, 12397, 129396, 129395, 129394, 129393.

За даним фактом співробітниками Одеської митниці ДФС відносно ОСОБА_4 було складено протоколи №1333/50000/16 від 21.11.2016 року та №1334/50000/16 від 21.11.2016 року про порушення митних правил, передбачене ч.1 ст. 483 МК України.

Закриваючи провадження по справі, суддя районного суду послався на те, що органом митниці ДФС не доведено той факт, що ОСОБА_4 була обізнана або повинна була бути обізнаною про те, що товарно-транспортні накладні містять недостовірні відомості, в звязку з чим районний суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_4 відсутні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Заперечуючи проти постанови судді, представник Одеської митниці ДФС України ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, постановивши нову постанову, якою визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100 % від вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил - 1 430306, 19 гривень та конфіскації вказаних товарів.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що постанова суду є необґрунтованою та винесена з порушенням норм матеріального права без обєктивного та всебічного розгляду даної справи.

В своїй апеляції представник митниці зазначає, що матеріалами справи повністю доведено вину ОСОБА_4 у вчиненні нею порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, яка ґрунтується на отриманих законним шляхом доказах, а саме листами лісових господарств ДП «Новгород-Сіверський райагролісгосп» та БРДВСП «Бобровицярайагролісництво» доведено, що товарно-транспортні накладні, на підставі яких видавалися сертифікати про походження лісоматеріалів цими господарствами, не видавались.

Крім того, апелянт вказує на те, що суд безпідставно зазначив в постанові про настання відповідальності, передбаченої ст. 483 МК України, лише за умисне вчинення правопорушення, оскільки відповідальність настає і за саме переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тому ОСОБА_4, будучи відправником товарів, могла та повинна була знати про законність придбання як самого товару так і отримання документів, необхідних для вивезення цих товарів за межі митної території України.

В судове засідання апеляційного суду 14.07.2017 року сторони по справі зявилися та надали свої пояснення з приводу апеляційної скарги.

Проте в судове засідання апеляційного суду 28.07.2017 року, будучи належним чином повідомленими про дату розгляду справи, учасники процесу не зявилися, про причини неявки не повідомили, тому апеляційний суд продовжив розгляд справи та виніс рішення без участі сторін.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника Південної митниці, який підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі; представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 486 МК України, ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення повинно бути з'ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або необережні) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Наявність обєкту, обєктивної сторони, субєкту та субєктивної сторони адміністративного правопорушення є обовязковим для кваліфікації конкретного діяння, як адміністративного проступку. Якщо хоча б один з них відсутній або не відповідає вимогам, що передбачені відповідною статтею глави 68 МК України, вказане діяння не є порушенням митних правил.

Статтею 495 МК України визначено, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у їх вчиненні, які встановлюються протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до них, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності, свідків, висновком експерта та іншими документами.

Проте під час розгляду справи зазначені вимоги закону дотримані не були.

Відповідно до положень ст.ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП, ст.494 МК України, протокол про адміністративне правопорушення (протокол про порушення митних правил) - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП (МК України), є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення (про порушення митних правил). У ньому, крім іншого, зазначаються: відомості про особу, яка притягається до відповідальності; місце, час вчинення і суть правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Наведене вище свідчить про те, що зазначений протокол, разом з долученими до нього матеріалами, є не тільки джерелом доказів у справі, але й підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення конкретного правопорушення.

Положеннями ст. 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення повинен вирішити, у тому числі й питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, а в разі неправильного складання такого протоколу, повернути матеріали адміністративної справи органу, який його склав, для належного (додаткового) оформлення.

Однак, не незважаючи на те, що наявний у справі протокол про порушення митних правил, складений щодо ОСОБА_4, вищезазначеним вимогам не відповідав, суддя районного суду матеріали справи для їх належного оформлення Одеській митниці ДФС не повернув, та не дотримавшись вимог ст. 486 МК України про всебічне, повне та обєктивне дослідження обставин вчиненого правопорушення, прийшов до передчасного висновку про відсутність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Під час розгляду апеляційної скарги апеляційним судом встановлено, що органами митної служби по справі допущено порушення порядку проведення перевірки, який позбавив можливості як суддю районного суду, так і апеляційний суд вирішити питання про доведеність чи недоведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України. На цей факт суддя районного суду уваги не звернув та постановив необґрунтоване та передчасне рішення про закриття провадження по справі в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення.

Водночас, апеляційний суд погоджується з висновками судді районного суду в тій частині, що складений щодо ОСОБА_4 протокол про порушення митних правил не відповідав вимогам, передбаченим законом, а суть вчиненого правопорушення, яке викладене в протоколі, є суперечливим за своїм змістом.

Так, до справи не було долучено документів, які б беззаперечно підтверджували факт надання ОСОБА_4 митному органу завідомо неправдивих сертифікатів серії КВ №129406, 129408, 129409, 129410, 129411, 129412, 129414, 129415, 129416, 129417, 129413, 129407, 129405, 129402, 129401, 129400, 129399, 129398, 12397, 129396, 129395, 129394, 129393 про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів, які були видані Київським обласним та по м. Києву управлінням лісового та мисливського господарства на підставі товаро-транспортних накладних ДП «Новгород-Сіверський райагролісгосп», СЛП «Київоблагроліс».

Таким чином, твердження митного органу в протоколі про те, що сертифікати та товаро-транспортні накладні є недостовірними документами, які були підроблені ОСОБА_4, матеріалами справи не підтверджується і є передчасним, оскільки в процесі перевірки до складання протоколу, митний орган обмежився лише доповідною запискою головного державного інспектора Одеської митниці ДФС ОСОБА_5 на адресу заступника начальника УБзМП Одеської митниці ДФС ОСОБА_6 від 21.11.2016 року про нібито встановлені порушення при оформлення сертифікатів, але не витребував відповідної інформації, зокрема результатів перевірки законного походження товарно-транспортних накладних, які нібито були вилучені у сертифікую чого органу співробітниками Служби Безпеки України в рамках кримінального провадження.

Наведені обставини апеляційному суду під час перегляду постанови районного суду повідомив представник митниці, а представник ОСОБА_4 наполягала на отриманні останньою цих сертифікатів у передбачений чинним законодавством порядок та спосіб.

Крім того, митним органом не було витребувано офіційної інформації, зокрема висновків компетентних державних та правоохоронних органів, яка б підтверджувала існування факту незаконної видачі Київським обласним та по м. Києву управлінням лісового та мисливського господарства сертифікатів серії КВ №129406, 129408, 129409, 129410, 129411, 129412, 129414, 129415, 129416, 129417, 129413, 129407, 129405, 129402, 129401, 129400, 129399, 129398, 12397, 129396, 129395, 129394, 129393 про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів. Не було надано таких даних і апеляційному суду.

Також не була витребувана належна та достовірна інформація щодо вилучення цих товаро-транспортних накладних працівниками СБУ та не прийнято заходів щодо долучення останніх до матеріалів провадження.

Диспозицією ч.1 ст.483 МК України передбачено настання відповідальності або за переміщення через митний кордон, або за дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що ускладнюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Як вбачається з протоколу, ОСОБА_4 притягується до адміністративної відповідальності за вчинення дій, спрямованих на переміщення, і за переміщення через митний кордон України лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів, при цьому вчинила такі дії з поданням органу доходів і зборів, як підстави для переміщення даного товару, відповідного документу одержаного незаконним шляхом та такого, що містить неправдиві дані щодо походження товару, проте суть цього правопорушення не розкрито, а тому, з урахуванням зазначених у протоколі про порушення митних правил №1333/50000/16 від 21.11.2016 року та №1334/50000/16 від 21.11.2016 року даних, воно є неконкретним, чим порушується право ОСОБА_4 на захист.

За таких обставин, суд першої інстанції повинен був своєю постановою повернути на доопрацювання протокол органу, що склав протокол, та був позбавлений можливості зробити висновки як з приводу наявності, так і з приводу відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_4

Суд апеляційної інстанції, як і суд першої інстанції, позбавлений можливості усунути вказані порушення, як і фактично позбавлена можливості ОСОБА_4 здійснювати належний захист від інкримінованого порушення митних правил, за вчинення яких притягується до адміністративної відповідальності, чим порушено її право на захист, з огляду на що матеріали вказаної справи щодо ОСОБА_4 підлягають поверненню до Одеської митниці ДФС для проведення додаткової перевірки в частині обставин оформлення та видачі Київським обласним та по м. Києву управлінням лісового та мисливського господарства сертифікатів серії КВ №129406, 129408, 129409, 129410, 129411, 129412, 129414, 129415, 129416, 129417, 129413, 129407, 129405, 129402, 129401, 129400, 129399, 129398, 12397, 129396, 129395, 129394, 129393 про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів, які були надані ОСОБА_4 митному органу, як підстави експорту лісоматеріалів, витребування належної та достовірної інформації щодо вилучення працівниками СБУ товаро-транспортних накладних і прийняття належних заходів щодо долучення останніх до матеріалів провадження.

Після усунення виявлених недоліків Одеській митниці Державної фіскальної служби України слід повторно направити справу на розгляд до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, ст. 527 МК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу представника Одеської митниці ДФС України ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 05 травня 2017 року, якою провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_4 закрито, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 483 ч. 1 МК України - скасувати, а матеріали справи повернути до Одеської митниці ДФС для проведення додаткової перевірки.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_7