ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1287/17
Провадження № 3/210/434/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 червня 2017 року

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_2, розглянувши матеріал про адміністративне правопорушення, який надійшов з Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працює ПРАД «Мельник продукт», торговий агент, зареєстрований та мешкає: м. Кривий Ріг, вул.Гетьманська,74-200,

за ст. 130 ч.1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Водій ОСОБА_4 12.03.2017 року о 21:05 год. по пр. Гагаріна в м.Кривому Розі керував автомобілем ОСОБА_5 н.з. АЕ 0876 АІ в стані алкогольного спяніння (нестійка хода, невиразна мова, запах з ротової порожнини), на вимогу працівників поліції пройти медичний огляд у встановленому законом порядку чи за допомогою алкотестера «Драгер» категорично відмовився, чим ухилився від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_4. вину у вчиненому правопорушенні не визнав, надав суду пояснення, в яких зазначив, що не керував автомобілем в стані алкогольного спяніння. Так, ОСОБА_4 зазначив, що дійсно не погодився проходити огляд на місці зупинки за допомогою алкотестера, оскільки, зовнішній вигляд цього засобу перевірки та цілісність упаковки викликали у нього сумніви щодо його працездатності, про що він заявив співробітникам поліції. У звязку з чим просив забезпечити йому пройти огляд на стан спяніння у найближчому закладі охорони здоровя. Оскільки йому не забезпечили огляд в закладі охорони здоров'я, вважає, що були порушені вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09.11.2015 року. ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №282212 від 12.03.2017 року, ОСОБА_4. ставиться в провину порушення вимог п.п. 2.5 ПДР України: а саме: водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до норми статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп'яніння. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Вказані положення Кодексу повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відомості щодо наявності таких свідків вносяться у сам протокол про адміністративне правопорушення, а їх покази повинні бути зафіксовані у відповідних письмових поясненнях, з метою подальшого використання у відповідності до ст. 251 КУпАП, як докази в адміністративній справі.

Зазначене повністю зіставляється з положеннями п. 1 Розділу ІІ зазначеної Інструкції, у відповідності з якими, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; акт огляду на стан спяніння у разі проведення огляду на стан спяніння; інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

З досліджених матеріалів справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3. за ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено, що долучені письмові пояснення свідків відмови правопорушника від проходження огляду на стан сп'яніння не відповідають критерію належності доказів, зокрема в ст. 272 КУпАП вказується, що свідок зобов'язаний дати правдиві пояснення щодо обставин, які їй відомі та підлягають установленню по даній справі, тобто в даному випадку на інспекторів патрульної поліції покладається обовязок документування відомостей про адміністративне правопорушення шляхом належного процесуального закріплення пояснень свідків щодо обставин справи, зокрема з-приводу часу, місця, способу та інших відомостей вчинення адміністративного правопорушення. Однак, в даному випадку суд не може визнати належним закріплення пояснень свідків уповноваженою посадовою особою патрульної поліції, оскільки в поясненнях свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відсутні відомості щодо суті правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, зокрема місця та часу вчиненого правопорушення, та відносно того, з якими саме ознаками сп'яніння перебувала особа, яка притягається до адміністративної відповідальності. З таких пояснень свідків неможливо встановити чи були підстави вважати, що водій ОСОБА_5 перебував в стані алкогольного сп'яніння, при цьому через відсутність даних відомостей, їх також неможливо зіставити з тими ознаками сп'яніння, що зазначені в змісті протоколу про адміністративне правопорушення, та таким чином перевірити обґрунтованість вимог співробітників патрульної поліції для проходження правопорушником відповідного огляду на стан сп'яніння, від якого нібито відмовився. Даний факт свідчить про неналежність означеного доказу, який не підтверджує існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно часу, місця, способу та інших обставин вчинення правопорушником протиправного діяння, що ставиться йому у провину складеним відносно нього протоколом. Таким чином викликають певних сумнівів дії уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу, які могли нести формальний характер з метою притягнення водія ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності. В світі таких недоліків зібрані в рамках даної справи докази не можуть належно свідчити про винуватість водія ОСОБА_4 за відмову від проходження освідчення на стан сп'яніння.

Аналізуючи, вищевикладене долучені письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо відмови правопорушника від проходження огляду на стан сп'яніння не відповідають критерію належності доказів.

Пунктами 7 розділу 1 та 8, 9 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, також передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 №282212 від 12.03.2017 року зазначено, що ОСОБА_4, відмовився від проходження медичного огляду з використанням технічного засобу «Драгер 6820» та в медичному закладі для встановлення алкогольного спяніння, проте відомості відображені в протоколі щодо відмови ОСОБА_3 в медичному закладі охорони здоровя не відповідають дійсності, та не знайшли свого підтвердження доказами у судовому засіданні.

Крім того, за клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 було витребувано відеозапис вчиненого правопорушення.

Проте, суд звертає увагу, що на вимогу суду органом поліції витребуваний відеозапис до суду надано не було, у звязку з чим, суд було позбавлено можливості дослідити відеозапис вчиненого правопорушення.

Отже, покази ОСОБА_4, що йому не пропонувалось пройти відповідний огляд в медичному закладі, ані протоколом про адміністративне правопорушення, ані поясненнями свідків, ані відеозаписом, чи будь-якими іншими доказами не спростовуються.

Беручи до уваги вищевикладене, оскільки ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду на місці зупинки, у звязку з цим огляд водія на стан спяніння повинен був проводитись лікарем закладу охорони здоров'я. Але, водій не був направлений на огляд на стан алкогольного спяніння до обласного наркологічного диспансеру для виявлення стану алкогольного спяніння.

У тому разі, якщо б ОСОБА_4 відмовився в присутності двох свідків пройти медичний огляд на стан сп"яніння, працівники поліції уповноважені на складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП з посиланням на п. 2.5. ПДР України.

Однак, в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджений у додатку 1 до Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, в порушення вимог пунктів 7 розділу 1 та 8, 9 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, протокол у відношенні ОСОБА_4 складено передчасно.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов'язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь згідно ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно достатті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ст.251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що працівниками поліції був порушений порядок огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння визначений ст. 266 КУпАП та підзаконними нормативними актами, тому суд не може вважати допустимим доказом по справі пояснення осіб, які були залучені на місці зупинки, оскільки в разі відмови від проходження огляду на місці зупинки на стан сп"яніння, водій підлягає направленню до медичного закладу, та в разі відмови від проходження медичного огляду в присутності двох свідків, складається протокол про адміністративне правопорушення.

З огляду на наведені обставини, суд вважає, що працівники поліції на місці зупинки транспортного засобу дійшли не обґрунтованого та передчасного висновку про відмову ОСОБА_4 від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння, оскільки працівниками поліції було грубо порушено порядок огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, визначений ст. 266 КУпАП та підзаконними нормативними актами.

Згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У звязку з недоведеністю вини водія у скоєнні вказаного в протоколі правопорушення, вважаю за необхідно провадження по справі закрити.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 251, 266, 268, п. 1 ст. 247 КУпАП України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена в апеляційний суд Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Р. Є. Скотар