Справа № 130/304/17
Провадження № 33/772/278/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сенько Л. Ю.
Доповідач: Кривошея А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2017 р. м. Вінниця

Суддя Апеляційного суду Вінницької області Кривошея А.І.

за участю представника управлінні держпраці Коробчинського В.Є.

правопорушника ОСОБА_3

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 01.03.2017 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 01.03.2017 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1 700грн.

Згідно постанови суду, 13.02.2017 року при перевірці головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно - правових актів Управління держпраці у Вінницькій області Товпига С.Б. ВП Вагонна дільниця ст. Жмеринка РФ ПЗЗ ПАТ "Українська залізниця" було виявлено що ОСОБА_3, працюючи начальником виробничого підрозділу Вагонна дільниця ст.Жмеринка регіональна філія Південно-західна залізниця ПАТ «Українська залізниця», з 21.04.2003 року не забезпечив покладених на нього ст. 141 КЗпПУ обов'язків, внаслідок чого мають місце триваючі порушення законодавства про працю, а саме :

- ч.1 ст.116 КЗпП України не проводиться в день звільнення виплата всіх сум, що належить працівнику при звільненні. Так відповідно до наказу (розпорядження) №262/ос від 07.12.2016 року звільнений з роботи з 07.12.2016 року за п.1 ст.36 КЗпП України (за угодою сторін) провідник пасажирського вагону ОСОБА_5, однак заробітну плату за відпрацьований час у грудні 2016 року та компенсацію за 23 дні невикористаної щорічної відпустки у сумі 2500,00 грн. він не отримав на наступний день після звільнення з роботи, тобто 08.12.2016 року, що підтверджується платіжною відміткою №338 від 08.12.2016 року про надходження розрахункових на карткові рахунки працівників в Ощадбанку. Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_5 з роботи за згодою сторін, начальник виробничого підрозділу Вагонна дільниця ст..Жмеринка ОСОБА_3 не вжив заходів для забезпечення здійснення виплати всіх належних від підприємства сум, що належить працівнику при звільнення, в день звільнення;

- ч. 1 ст. 117 КЗпП України не нараховувався та не виплачувався на день перевірки середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку звільненому 07.12.2016 року провіднику пасажирського вагону ОСОБА_5, з яким проведений розрахунок 08.12.2016 року, тобто на 1 день пізніше встановленого ч. 1 ст. 116 КЗпП України строку.

В своїй скарзі ОСОБА_3 ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 01.03.2017, оскільки він пропустила строк на подачу апеляційної скарги з поважних причин та просить скасувати дану постанову як незаконну, а адміністративну справу провадженням закрити на підставі у зв'язку з відсутністю в її діях адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що повідомлення про день розгляду справи отримав 07.03.2017,оскільки з 20.02.2017 по 06.03.2017 перебував у відпустці під час якої проходив лікування в санаторії «Сонячне Закарпаття», а копію постанови суду отримав 09.03.2017.

По суті вважає постанову суду незаконною, оскільки з 01.12.2017 по 07.12.2017 ОСОБА_5 не викликався для виконання робіт і до роботи не залучався, про що свідчить відсутність записів у книзі явок на роботу, журналі реєстрації інструктажів з питань охорони праці на робочому місці, маршруті провідника вагона форми ВФУ №38.

На думку ОСОБА_3 цілком законно, те що повний розрахунок з ОСОБА_5 був проведений на наступний день після звільнення - 08.02.2017. тобто строк розрахунку при звільненні порушено не було.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_3, який вважає постанову суду не законною та просив скасувати її з мотивів наведених в його апеляційній скарзі, Коробчинського В.Є., який просив постанову суду змінити в частині призначення стягнення, вважаю за необхідне, апеляційну скаргу задовольнити частково.

Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_3 не був повідомлений вчасно про день розгляду справи, а тому не був присутній в судовому засіданні. Згідно повідомлення (а.с. 25) копію оскаржуваної постанови ОСОБА_3 отримав 09.03.2017, а апеляційну скаргу подала 13.03.2017, в зв'язку з чим строки оскарження постанови пропустив з поважних причин.

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_5 про звільнення (а.с. 16), яку він особисто подав на прийомі ОСОБА_3, тому заробітна плата йому мала б бути виплачена в день подачі заяви, а не на наступний день.

З огляду на викладене, вважаю, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 41 ч. 1 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Суд накладаючи адміністративне стягнення в достатній мірі цих обставин не врахував.

ОСОБА_3 щиро каявся, вперше притягується до адміністративної відповідальності, враховуючи малозначність діяння накладене стягнення у виді штраф у в сумі 1 700 грн., є занадто суворим.

Беручи до уваги обставини, що пом'якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, за відсутності обтяжуючих, вважаю за необхідне змінити постанову суду першої інстанції в частині стягнення та застосувати мінісмальний штраф передбачений санкцією статті.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

поновити ОСОБА_3 строк на оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 01.03.2017 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП змінити.

На ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 41 КУпАП накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 510 гривень.

Врешті постанову місцевого суду залишити без змін.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя А.І. Кривошея