АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ященко М.А., за участю особи, яку притягнено до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві його апеляційну скаргу на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 коп. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнено з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 275 грн. 60 коп.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 28 серпня 2016 року о 06 год. 05 хв., в м. Києві на Контрактовій площі, керував транспортним засобом «Honda Giorno» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, огляд на стан сп'яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою алкотестеру «Драгер», таким чином порушив п. 2.9 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Подільського районного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі апелянт вказує, що постанова суду першої інстанції винесена з грубим порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив, не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова судді не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Зокрема, зазначає, з урахуванням наступних змін до апеляційної скарги, що 29.08.2016 року о 05 год. 30 хв. він транспортним засобом. мопеду «Хонда» д.н.з. НОМЕР_1 на Контрактовій площі, 2, у м. Києві не керував, а цей транспортний засіб знаходився на автостоянці, до нього підійшли працівники поліції з метою перевірки документів, при перевірці з'ясувалось, що його посвідчення водія не відповідає категорії для керування мопедами, в зв'язку з чим він погодився з висновками працівників поліції щодо накладення відносно нього адміністративного стягнення у виді штрафу, проте працівники поліції 7 роти 4 батальйону м. Києва ОСОБА_3, ОСОБА_4 скористались можливістю та разом з іншими документами надали йому обманним шляхом на підпис протокол АП 1 № 238932 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України відносно нього, який він підписав, не читаючи, в зв'язку з чим були порушені його права.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проте цих вимог закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 не дотримано, внаслідок чого він, за наявності в матеріалах справи суперечливих доказів, прийшов до помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, даючи пояснення в суді першої інстанції, як зазначено у постанові судді, ОСОБА_2 визнав, що перебував у стані алкогольного сп'яніння, але при цьому не керував транспортним засобом «Honda Giorno». Даних пояснень суддя ніяк не перевірив, не вмотивувавши в цій частині прийняте рішення.

В суді апеляційної інстанції були перевірені доводи ОСОБА_5 щодо того, що на час вчинення інкримінованих йому порушень ПДР він не керував мопедом «Honda Giorno», а той знаходився на стоянці. Зокрема, було досліджено відповідь заступника начальника Управління патрульної поліції у м. Києві Д.А. Євдокимова на скаргу ОСОБА_5 щодо неправомірних дій працівників патрульної поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього за № М-10149/41/11/02-2016 від 22.11.2016 року, у якій повідомлялось, що транспортний засіб «Honda Giorno» державний номерний знак НОМЕР_1 стояв на спеціально облаштованому паркувальному місці, розташованому на Контрактовій площі, не перешкоджаючи дорожньому руху, а тому підстав для тимчасово затримання та доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку були відсутні.

З метою більш детальної перевірки даних протоколу про адміністративні правопорушення до Апеляційного суду м. Києва неодноразово викликались інспектор патрульної поліції ОСОБА_4 та свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, але зазначені особи до суду не з'явились. При цьому ОСОБА_4 не з'явився до суду ні на отриманий ним особисто виклик, ні на виклик через начальникаУправління патрульної поліції у м. Києві. Щодо свідка ОСОБА_6, то згідно даних справи вона проживає по АДРЕСА_1, без зазначення номера квартири, але за вказаною адресою, як встановлено судом знаходиться багатоповерховий будинок, у зв'язку з чим судові повістки повертались до суду з відміткою про неможливість їх вручення. За закінченням терміну зберігання повернулись і судові повістки направлені ОСОБА_7 за вказаною в його поясненнях адресою.

Також, в матеріалах провадження відсутній акт огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції), який складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп'яніння. На неодноразові запити до Управління патрульної поліції у м. Києві такий акт суду наданий не був.

За наведеного, суддя суду апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити достовірність даних, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, які оскаржує апелянт.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності, з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, так як достатніми доказами не доведено, що він знаходячись у стані сп'яніння саме керував транспортним засобом, а не знаходився поруч з таким транспортним засобом, який перебував на стоянці, як про це йдеться у наведеному вище листі заступника керівника Управління патрульної поліції у м. Києві.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку про необхідність скасування постанови судді Подільського районного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року з закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України скасуватита закрити провадження у справі щодо нього в зв'язку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Тимчасово вилучене посвідчення водія П/В-ААВ 223203 повернути власнику.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.А. Ященко