Апеляційний суд Житомирської області
Категорія ст. 124 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року м. Житомир

Суддя апеляційного суду Житомирської області Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., правопорушника ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2, потерпілої ОСОБА_3 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого,

в с т а н о в и в :

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 11 січня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 275,60 грн.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 05.12.2016 року близько 15 год. 27 хв. керував автомобілем НОМЕР_1 в м. Житомирі, на перехресті вулиць Небесної Сотні-Домбровського. перед початком руху заднім ходом не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який рухався до місця стоянки. Внаслідок ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

На постанову суду, адвокатом ОСОБА_2, в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що справу судом розглянуто без участі ОСОБА_1 та його належним чином не повідомлено про час та місце розгляду справи.

Про прийняте судом рішення ОСОБА_1 дізнався лише 07.02.2017 року, отримавши його по пошті, а тому вважає, що пропустив строк на його оскарження з поважних причин і просить його поновити.

Вказує, що обставини зазначені в постанові та протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, оскільки не враховано, що зіткнення відбулось на перехресті, а тому застосуванню підлягають положення розділу 16 Правил дорожнього руху.

З фототаблиці № 2, на якій здійснено фотофіксацію ДТП, вбачається, що автомобіль марки КІА всупереч вимогам п. 2.3 (б) 16.11 правил дорожнього руху здійснив виїзд на нерегульоване перехрестя не пересвідчившись, що він рухався на своєму автомобілі по головній дорозі до зазначеного вище «карману», маючи достатню обзорність всього перехрестя.

Вважає, що висновки, про те, що він здійснив зіткнення з автомобілем КІА рухаючись назад та не пересвідчився в безпеці не узгоджуються з характером ушкоджень, оскільки при складанні протоколу інспектором ДПП ОСОБА_4 не враховано, що зіткнення здійснене на нерегульованому перехресті, при виїзді автомобіля КІА з другорядної дороги на головну.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та адвоката ОСОБА_2 на підтвердження доводів апеляційної скарги, заперечення потерпілої ОСОБА_3, пояснення свідка ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Наведені апелянтом причини пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду є поважними та такими, що дають підстави для його поновлення, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про своєчасне та належне вручення (отримання) ОСОБА_1 копії постанови суду, а розгляд справи проводився у його відсутність.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд цих вимог закону при розгляді даної справи не дотримався, оскільки справа розглянута у відсутність особи, а в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку, передбаченим ст. 277-2 КУпАП, сповіщався про місце і час розгляду справи.

Це, в свою чергу, позбавило ОСОБА_1 прав знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката та інших прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

З врахуванням наведеного зазначена постанова не може залишатись в силі і підлягає скасуванню.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників ДТП та свідка, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є доведеною та підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення зі схемою ДТП, поясненнями ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_1, а також наданим потерпілою відеозаписом моменту ДТП з відео реєстратора.

Так, відповідно до п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

У п. 10.9 ПДР зазначено, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Водій зобовязаний у відповідності з вимогами п.2.3 (б) ПДР бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом.

На думку апеляційного суду, водій ОСОБА_1 виїжджаючи з місця стоянки заднім ходом зазначених положень ПДР не дотримався, був неуважним не стежив за дорожньою обстановкою не відреагував на її зміну внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом, який заїжджав на стоянку та як вважає судова інстанція перебував на безпечній відстані, не перешкоджаючи, що слідує з відеозапису, здійсненню водієм ОСОБА_1 маневру виїзду зі стоянки.

Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення вимог водієм ОСОБА_3 правил проїзду перехрестя та не надання нею переваг в русі водію ОСОБА_1 то зазначені доводи суд апеляційної інстанції вважає хибними, оскільки водій ОСОБА_3 проїжджаючи перехрестя, в повній мірі дотрималася вимог ПДР, зупинилась та надала перевагу транспортним засобам, які рухались про головній дорозі, після чого продовжила рух до місця стоянки та жодних перешкод водію ОСОБА_1, який на той час ще не почав руху не створювала.

Суд апеляційної інстанції, вважає, що зазначені доводи апеляційної скарги про правомірність руху заднім ходом водієм ОСОБА_1 та при цьому його переваги в русі на нерегульованому перехресті очевидно не узгоджуються з положеннями п. 10.10 ПДР згідно з якими забороняється рух транспортних засобів заднім ходом на перехрестях.

Даних, які б ставили під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи не має, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи.

Враховуючи вимоги ст. 38, п. 7 ст. 247 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає, що з врахуванням закінчення строків накладення адміністративного стягнення справа підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 38, 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Поновити адвокату ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Богунського районного суду м. Житомира від 11 січня 2017 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрити провадження в справі у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Житомирської області ОСОБА_6