Справа № 476/350/17 04.08.2017 04.08.2017 04.08.2017
Номер провадження: 33/784/328/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/784/328/17 Головуючий у місцевому суді: Чернякова Н.В.
Категорія: ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Гулий В.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Апеляційний суд Миколаївської області

у складі:

головуючого судді Гулого В.П.,

за участю:

секретаря Жовтоногої М.Є.,

прокурора Крименцова А.В.,

особи, притягнутої до

адміністративної відповідальності, ОСОБА_3,

захисника ОСОБА_4,

4 серпня 2017 року, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 на постанову судді Єланецького районного суду Миколаївської області від 4 липня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого Возсіятським сільським головою Єланецького району Миколаївської області, який має на утриманні малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

- визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.,

в с т а н о в и в:

Постановою судді місцевого суду встановлено, що ОСОБА_3, будучи головою виконавчого комітету Возсіятської сільської ради Єланецького району Миколаївської області, 10 березня 2016 року під час третього засідання виконавчого комітету Возсіятської сільської ради Єланецького району, на якому розглядалося питання щодо надання матеріальної допомоги на лікування ОСОБА_5, який є його сином, не повідомив у встановленому законом порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, виніс на розгляд виконавчого комітету вказане питання та проголосував «за» прийняття зазначеного рішення. При цьому, приватний інтерес ОСОБА_3 проявлявся у майновому інтересі і був зумовлений сімейними стосунками з ОСОБА_6, яка є його співмешканкою, та полягав у можливості отримати його сім'єю додаткової грошової допомоги на лікування сина ОСОБА_5, чим вчинив адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді місцевого суду, закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Із постановою Єланецького районного суду Миколаївської області від 4 липня 2017 року не погоджується, вважає, її такою, що прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права, чим порушено його законні права та інтереси.

Не оспорюючи факт, що він являючись головою виконавчого комітету Возсіятської сільської ради Єланецького району виносив на обговорення комітету питання про надання матеріальної допомоги мешканцям громади, які звертались із відповідними заявами, серед них була і заява ОСОБА_6

Разом з тим, заперечував факт його голосування по данному питанню.

Вказує, що судом першої інстанції не було враховано його пояснення та не допитано свідків, які були присутні на зборах.

Посилаючись на п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування» щодо повноважень виконавчих органів сільських рад надавати допомогу, зазначає, що його дитина має інвалідність з дитинства, яку встановлено до 18 років.

Звертає увагу, на те, що члени виконкому були повідомлені про те, що він являється батьком дитини.

На думку апелянта, слід врахувати, що в протоколі №3 від 10 березня 2016 р. не зазначено ані прізвищ осіб, за яких проголосовано за надання матеріальної допомоги, ані її розміру. Тому під час підписання протоколу не звернув на це уваги.

Вказує, що ч. 6 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради. Виконавчий комітет складає 7 осіб. За надання матеріальної допомоги проголосували всі інші члени. Його голос у вказаній ситуації не мав жодного значення і ніяким чином не вплинув на результат прийняття рішення колегіальним органом.

Посилаючись на лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» N223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 р., вважає, що в його діях відсутній реальних конфлікт інтересів.

Заслухавши доповідь судді про зміст оскаржуваної постанови доводи, викладені в апеляційний скарзі, пояснення особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав постову судді місцевого суду законною і обґрунтованою, відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП дослідивши докази, які не досліджувалися раніше, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції зазначені вимоги виконав в повному обсязі.

Так, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, якими визначено відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Як слідує із даних матеріалів справи про адміністративне правопорушення, з 17 листопада 2015 року були визнані повноваження Возсіятського сілького голови ОСОБА_3.

Згідно із вимогами п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України від 14 жовтня 2014 року «Про запобігання корупції» суб'єктами, на яких поширюються дія цього Закону, народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.

За такого, суддя місцевого суду прийшла до вірного висновку, що ОСОБА_3 є суб'єктом визначеним п. «б» п. 1 ч.1 ст. 3 Закону України від 14 жовтня 2014 року «Про запобігання корупції».

Відповідно до положень п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України від 14 жовтня 2014 року «Про запобігання корупції», особи, зазначені у п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов'язані:

- повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

- не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно примітки 2 до ст. 172-7 КУпАП під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Виходячи з рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 приватний інтерес - це будь-який (такий, що не має вичерпного переліку, не містить конкретних ознак, тобто може бути скільки завгодно широким) майновий чи не майновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами.

Абзацом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України від 14 жовтня 2014 року «Про запобігання корупції» встановлено, що близькі особи - особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом і мають взаємні права та обов'язки із суб'єктом, зазначеним у ч. 1 ст. 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов'язки яких із суб'єктом не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі, а також - незалежно від зазначених умов - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням згаданого суб'єкта.

Згідно з ч. 6, 7 ст. 59 Закону України від 21 травня 1997 року «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради. У разі незгоди сільського, селищного, міського голови (голови районної у місті ради) з рішенням виконавчого комітету ради він може зупинити дію цього рішення своїм розпорядженням та внести це питання на розгляд відповідної ради.

Частиною 3 ст. 12 та ст. 42 Закону України від 21 травня 1997 року «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільський голова очолює виконавчий комітет сільської ради, головує на її засіданнях та підписує рішення її виконавчого комітету.

Відповідно до ст. 59-1 зазначеного Закону визначено, що сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 35 Закону України від 14 жовтня 2014 року «Про запобігання корупції» у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу.

Як слідує з пояснень особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, показань свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, даних протоколу №3 засідання виконавчого комітету, під час третього засідання виконавчого комітету Возсіятської сільської ради Єланецького району 10 березня 2016 року, розглядалося питання щодо надання матеріальної допомоги на лікування ОСОБА_5, який є його сином.

Тобто, у ОСОБА_3 виник реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом, який проявлявся у майновому інтересі і був зумовлений сімейними стосунками з ОСОБА_6, яка є його співмешканкою, полягав у можливості отримати його сім'єю додаткової грошової допомоги на сина ОСОБА_5 та його представницькими повноваженнями.

Виходячи з даних вказаного протоколу засідання виконавчого комітету, який підписано головою (ОСОБА_3), у ньому, в порушення ч. 2 ст. 35 Закону України від 14 жовтня 2014 року «Про запобігання корупції» не занесено заява ОСОБА_3 про конфлікт інтересів.

Згідно показань свідків, допитаних під час апеляційного розгляду, даних протоколу №3 засідання виконавчого комітету Возсіятської сільської ради Єланецького району від 10 березня 2016 року, в ході зазначеного засідання виконавчого комітету, рішення по всім питання, у тому числі щодо надання матеріальної допомоги ОСОБА_6 на лікування ОСОБА_5 булдо прийнято одноголосно.

За такого, є вірним висновок судді місцевого суду щодо неповідомлення ОСОБА_3 у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів.

З цим висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.

Доводи апелянта ОСОБА_3 щодо повідомлення виконавчого комітету Возсіятської сільської ради Єланецького району про наявність у нього реального конфлікту, є голослівними, спростовуються наведеними вище доказами, а також даними листа Возсіятської сільської ради Єланецького району Миколаївської області від 4 травня 2017 року.

Твердження апелянта про те, що він як голова виконавчого комітету не міг вплинути на результат голосування, оскільки більшість все одно проголосувала «за», є безпідставними, оскільки, для настання відповідальності важливим є факт вчинення корупційного діяння, визначеного такого Законом.

Доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_3 щодо відсутності у нього, як голови виконавчого комітету Возсіятської сільської ради Єланецького району реального конфлікту інтересів та не зазначення про такі дані в протоколах про адміністративні правопорушення і в оскаржуваній постанові, є також необґрунтованими, так як і в протоколах і в постанові місцевого суду зазначено і місцевим судом визнано доведеним на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, наявність суперечності між приватним інтересом, а саме, майновим інтересом зумовленим сімейними стосунками, та представницькими повноваженнями.

Істотних порушень місцевим судом норм матеріального права або порушень норм процесуального права під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, порушень положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики Європейського суду, Вищого спеціалізованого суду, Конституції України, у тому числі, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення, при апеляційному перегляді не встановлено, судове рішення є законним та обґрунтованим, належним чином умотивованим.

Місцевий суд в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з'ясував обставини, що підлягали з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про вчинення ОСОБА_3 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

При накладенні стягнення на ОСОБА_3, - визначенні його виду та розміру, місцевим судом дотримані загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначені ст. 33, 36 КУпАП, накладено найменший розмір стягнення, передбачений ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, санкція якої встановлена за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З урахуванням вищенаведеного, підстав для скасування постанови суду, про що просить апелянт, не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Єланецького районного суду Миколаївської області від 4 липня 2017 року відносно ОСОБА_3 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя