Справа № 369/3296/17 Головуючий у І інстанції Омельченко М. М.
Провадження № 33/780/579/17 Доповідач у 2 інстанції Гриненко
Категорія 147 23.06.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 червня 2017 року суддя Апеляційного суду Київської області Гриненко О.І., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши подану останнім апеляційну скаргу на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2017 року, винесену відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.122-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення на підставі ст.36 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, зі стягненням судового збору на користь держави.

Згідно із зазначеною постановою, суддею місцевого суду встановлено, що 20 березня 2017 року о 23 годині 24 хвилини, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen Crafter», реєстраційний номер НОМЕР_1, по вул. Озерна, 5, в с. Стоянка, Києво-Святошинського району, Київської області, в стані алкогольного спяніння, не зупинився на законну вимогу працівника поліції (сигнал був поданий водію завчасно за допомогою жезлу), після чого автомобіль було зупинено шляхом переслідування на службовому автомобілі поліції. Огляд на стан спяніння проводився зі згоди водія в присутності двох свідків, за допомогою приладу «Drager», за результатами якого станом на 00 годин 05 хвилин зафіксовано 1,64 проміле алкоголю у повітрі, що видихнув водій ОСОБА_1 Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.4 та п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, (далі ПДР), чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130, ст.122-2 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді місцевого суду, 01 червня 2017 року на зазначену постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування вказаної постанови суду.

Крім того, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2017 року посилаючись на те, що зазначений строк він пропустив з поважних причин, а саме у зв'язку з отриманням копії оскаржуваної постанови лише 01 червня 2017 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2017 року не вбачаю, у зв'язку з наступним.

Згідно із ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ст.122-2 КУпАП, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи відносно нього, про що свідчить розписка про отримання ним судової повістки 30 березня 2017 року (а.с. 8), однак в судове засідання 10 квітня 2017 року ОСОБА_1 не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, і лише 13 травня 2017 року звернувся із заявою про ознайомлення з матеріалами справи та видачу копії рішення, яке отримав 01 червня 2017 року.

13 квітня 2017 року на адресу ОСОБА_1 суддею місцевого суду надіслано копію прийнятого рішення.

Таким чином, приходжу до висновку про те, що суддею місцевого суду було створено умови для реалізації ОСОБА_1 своїх процесуальних прав, передбачених ст.268 КУпАП, якими він не скористався у встановлений законом строк.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив зазначену в апеляційній скарзі інформацію про те, що про існування оскаржуваної постанови дізнався 13 травня 2017 року.

Будь-яких доказів щодо поважності причин пропуску строку, встановленого ч.2 ст.294 КУпАП, на оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2017 року, апелянт не надав, а відтак, підстави для поновлення зазначеного строку відсутні.

За таких обставин, вважаю, що апелянтом строк на оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2017 року пропущений без поважних причин, у звязку з чим відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП його апеляційна скарга підлягає поверненню.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.122-2 КУпАП.

Апеляційну скаргу на зазначену постанову повернути ОСОБА_1

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Гриненко