Провадження № 3/761/5613/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року

Суддя Шевченківського районного суду м. Києва Хардіна О.П.,

за участі: ОСОБА_1, прокурора відділу Генеральної прокуратури -Олійника С.В.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Новомосковськ Тульської області, Росія, працює заступником директора Департаменту - начальником відділу - державним інспектором з авіаційного нагляду за безпекою авіації відділу нагляду за станом авіаційної безпеки при організації повітряного руху, підготовки персоналу, нормативного забезпечення та захисту від кіберзагроз Департаменту авіаційної безпеки Державної авіаційної служби України, проживає: АДРЕСА_1, учасник бойових дій, -

за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 14.07.2017, ОСОБА_1 будучи заступником директора Департаменту - начальником відділу - державним інспектором з авіаційного нагляду за безпекою авіації відділу нагляду за станом авіаційної безпеки при організації повітряного руху, підготовки персоналу, нормативного забезпечення та захисту від кіберзагроз Департаменту авіаційної безпеки Державної авіаційної служби України, займав посаду, яка відповідно до абз.2 п.2 ч.2 ст.6 Закону України «Про державну службу» віднесена до посад категорії «Б».

Так, ОСОБА_1 вперіод з 01.01.2017 по 31.03.2017, усвідомлюючи обов'язок подання щорічної декларації за 2016 рік, мав можливість у визначений період подати щорічну декларацію за 2016 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, але подав її лише 10.04.2017, тобто несвоєчасно та без поважних причин.

ОСОБА_1, будучи службовою особою Державної авіаційної служби України, відповідно до підпункту «и» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 1 ст. 45 вказаного Закону № 1700-УІІ несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого періоду етапу декларування (з 01.01.2017 по 31.03.2017), а саме 10.04.2017 подав на офіційний веб - сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Датою вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, є 10.04.2017, коли ОСОБА_1 в порушення ч. 1 ст. 45 Закону № 1700-УІІ несвоєчасно, без поважних причин подав щорічну Е-декларацію за 2016 рік.

Датою виявлення правопорушення є дата складання протоколу.

ОСОБА_1 не виконав вимоги ч.1 ст.45 Закону № 1700-УІІ, які виникли у нього як заступника директора департаменту - начальника відділу - державним інспектором з авіаційного нагляду за безпекою авіації відділу нагляду за станом авіаційної безпеки при організації повітряного руху, підготовки персоналу, нормативного забезпечення та захисту від кіберзагроз департаменту авіаційної безпеки Державної авіаційної служби України, тобто місцем вчинення правопорушення є місце його роботи - Державна авіаційна служба України, яка розташована за адресою: місто Київ, пр. Перемоги, 14.

В суді ОСОБА_1 умисну вину у вчинені даного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, заперечував. Вказав, що завчасно він отримав електронний ключ для подання електронної декларації, однак вчасно не зміг подати електронну декларацію за 2016 рік, оскільки в системі були технічні збої. Протягом декількох днів намагався подати декларацію, вважав, що подав декларацію в останній день строку приблизно о 16.45 годин, проте не отримав підтвердження. В подальшому з*ясувалося, що декларація не відправлена, тому направив її вже 11.04.2017, отримав підтвердження про направлення, проте такі дії відбулися з пропуском строку.

Під час судового розгляду справи прокурор вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягується до відповідальності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення.

Дії особи, поведінка якої є предметом дослідження, у кожному випадку потрібно оцінювати у контексті положень ст. 9 КУпАП, де закріплено поняття адміністративного правопорушення, яке визначається як протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, вчинена суб'єктом правопорушення, і за яку передбачено адміністративну відповідальність. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Так, відповідно до абз. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" суб'єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов'язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно з частиною 2 пункту 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" суб'єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є зокрема: в) державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Абзацами 2, 3 пункту 2 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону передбачено, що про початок роботи системи подання та оприлюднення відповідно до Закону декларацій приймається рішення Національного агентства.

Рішенням Національного агентства від 10.06.2016 № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 958/29088, зі змінами, визначено два етапи початку роботи системи.

Перший етап роботи системи розпочався з 00.00 год. 01.09.2016 року, зокрема для щорічних декларацій за 2015 рік службових осіб, які станом на 01.09.2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище; декларацій, передбачених абзацом першим частини другої статті 45 Закону (декларації осіб, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування), службових осіб, які 01.09.2016 року чи пізніше цієї дати припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та станом на день такого припинення займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб*єкта декларування, передбачені частиною другою статті 52 Закону, службових осіб, які станом на 01 вересня 2016 року чи пізніше цієї дати займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище;

другий етап - з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших суб*єктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом.

Як зазначено в протоколі, обов*язок ОСОБА_1 подавати щорічну декларацію за 2016 рік відповідно до Закону в межах встановленого періоду етапу декларування (з 01.01.2017 по 31.03.2017 пов*язується з тим, що він займає відповідальне становище як заступник директора департаменту - начальник відділу - державний інспектор з авіаційного нагляду Департаменту авіаційної безпеки Державної авіаційної служби України, і його посаду відповідно до абз.2.п.2ч.2 ст.6 Закону «Про державну службу» від 10.12.2015 року віднесено до службових осіб державного органу категорії «Б».

Проте приміткою до ст.50 Закону України «Про запобігання корупції» до службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище розуміються особи, посади яких належать до посад саме державної служби категорії «А» або «Б». Проте відомостей про те, що ОСОБА_1 є державним службовцем матеріали справи не містять.

Наряду з цим одночасно в протоколі зазначається, що ОСОБА_1 необхідно притягнути до адміністративної відповідальності як службову особу Державної авіаційної служби України, яка віднесена відповідно до підпункту «и» пункту1 частини 1 статті 3 Закону «Про запобігання корупції» до осіб, на яких поширюється дія закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до підпункту «и» пункту1 частини 1 статті 3 Закону «Про запобігання корупції» суб*єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в тому числі - посадові та службові особи інших державних органів, органів Автономної Республіки Крим.

Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення уповноваженою особою чітко не визначено, за якими саме критеріями ОСОБА_1 віднесений до спеціальних суб*єктів, які несуть адміністративну відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Лише з обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, може виходити суд при вирішенні справи про адміністративне правопорушення.

Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: зокрема обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62) .

Відповідно до п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення) відзначається принцип правової визначеності, який означає, що "обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки".

Як наголошує Конституційний Суд України у п.4.2 вказаного Рішення, орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення; оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо. Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Як убачається з наданих матеріалів - додатків до протоколу, ОСОБА_1 27.03.2017 завчасно, в межах періоду вживав дії з метою створення нової декларації в Реєстрі та подання щорічної декларації за 2016 рік, проте через технічні збої в роботі Реєстру не мав можливості подати декларацію в електронному вигляді.

При цьому не спростовані в суді доводи ОСОБА_1 про відсутність його вини в порушенні строку подання щорічної декларації у відповідності до Закону.

Згідно даних, які містяться в повідомленні керівника апарату Національного агентства з питань запобігання корупції від 22.05.2017, було налагоджено взаємодію з адміністратором Реєстру ДП «УСС» щодо усунення перебоїв у функціонуванні системи, засвідчено некоректну роботу програмного забезпечення в період з 01.01.2017 по 04.01.2017. Протягом 24 - 28 березня 2017 року здійснювалися заходи з оптимізації обчислювальних ресурсів, що потребувало декількох зупинок та перезапусків окремих компонентів та ІТС Реєстру в цілому.

Таким чином, вказані фактичні дані свідчать про відсутність у особи безперешкодної можливість цілодобового входу до Реєстру у визначений період та наявності обмежень доступу в зазначений період. Такі обставини дають підстави для висновку, що ОСОБА_1 несвоєчасно подав щорічну декларацію за 2016 рік з об*єктивних, поважних причин, через технічні збої в роботі Реєстру.

Будь - яких доказів тому, що ОСОБА_1 діяв умисно, усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, оскільки в суді не доведено обставини, що ОСОБА_1 є спеціальним суб'єктом адміністративного правопорушення у розумінні диспозиції ч.1 статті 172-6 КУпАП, не доведено наявність в діях ОСОБА_1 вини, такі обставини свідчать про відсутність складу адміністративного правопорушення, виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, яка підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172 -6 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.П. Хардіна