Справа № 344/8721/16-п
Провадження № 33/779/144/2017
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Кишакевич Л. Ю.
Суддя-доповідач Васильєв О.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Васильєв О.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського міського суду від 19 вересня 2016 року,якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн., також стягнуто судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2. 02 липня 2016 року приблизно 23год. 25 хв. в м. Івано-Франківську по вулиці Галицькій 80 Б керував транспортним засобом марки «Mercedes» 124, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9 А ПДР України. Огляд на факт вживання алкоголю проводився алкотестером «Драгер» в присутності свідків.

На вказану постанову суду 15.03.2017 року до Івано-Франківського міського суду надійшла апеляційна скарга від ОСОБА_2, в якій останній просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Вважає, що вказана постанова суду винесена незаконно та передчасно, без дослідження усіх доказів, які мають істотне значення для правильного розгляду справи.

Вказує на те, що ним направлялося до суду ряд клопотань про відкладення розгляду справи, оскільки на час першого судового засідання він перебував за межами України, а тому просто фізично не мав змоги з'явитися до суду. Після повернення до України вказує,що він захворів, а тому змушений був проходити амбулаторне лікування у Івано-Франківській міській поліклініці № 1 з 09.09.2016 року по 22.09.2016 року.

Вказує на те, що оскаржувана постанова від 12.09.2016 року була прийнята за його відсутності та не була йому вручена чи надіслана, в той же час про її існування він довідався із Єдиного державного реєстру судових рішень тільки 15.03.2017 року, а тому вважає, що десятиденний строк на її оскарження стікає 25.03.2017 року.

Перевіривши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження, вважаю, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду слід відмовити та апеляційну скаргу повернути апелянту з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ст.129 Конституції України, ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Згідно ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

В матеріалах справи містяться клопотання правопорушника ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи у зв'язку з тим, що він перебуває на амбулаторному лікуванні з приводу хронічного захворювання. (а.с.13,16)

Зі змісту мотивувальної частини постанови Івано-Франківського міського суду від 19 вересня 2016 року вбачається, що суд першої інстанції вирішив розглянути справу за відсутності ОСОБА_2, оскільки останній, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи навмисно ухилявся від явки до суду, заявляючи безпідставні клопотання про відкладення розгляду справи.

Вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 знав, що в Івано-Франківському міському суді розглядається по суті справа стосовно притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і мав об'єктивну можливість своєчасно дізнатися про результати розгляду цієї справи та оскаржити її в установленому законом порядку.

З матеріалів справи вбачається, що 14 грудня 2016 року ОСОБА_2 вже звертався до суду з апеляційною скаргою на вищевказану постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності. У своїй скарзі ОСОБА_2 стверджував, що дізнався про наявність вказаної постанови із Єдиного реєстру судових рішень 31.11.2016 року і вважав, що строк на оскарження постанови суду необхідно рахувати саме з цього часу.

Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 грудня 2016 року апеляційну скаргу було повернуто ОСОБА_2 у зв'язку з тим, що він не заявляв клопотання про поновлення строку на оскарження постанови суду. При цьому, ОСОБА_2 було роз'яснено, що прийняття такого рішення не перешкоджає йому звернутися до суду з апеляційною скаргою та відповідним клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Івано-Франківського міського суду від 19 вересня 2016 року.

Теперішня апеляційна скарга подана ОСОБА_3 15 березня 2017 року, тобто через значний час після постановлення рішення, яким йому було повернуто його попередню апеляційну скаргу.

Разом з тим, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про поновлення строку на оскарження постанови Івано-Франківського міського суду від 19 вересня 2016 року, у зв'язку з тим, що він дізнався про наявність вказаної постанови із Єдиного реєстру судових рішень 15.03.2017 року і вважає, що строк на оскарження постанови суду необхідно рахувати саме з цього часу.

Однак, таке твердження ОСОБА_2 не відповідає дійсності і не свідчить про те, що він пропустив строк на оскарження постанови суду з поважних причин.

Так, згідно з матеріалами справи, копія вказаної постанови відправлялася судом ОСОБА_2 23 вересня 2016 року (а.с. 19).

В той же час, в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 з поважних причин на протязі доволі тривалого часу не мав можливості своєчасно дізнатись про постановлене судом рішення та оскаржити постанову суду першої інстанції.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Правила регулювання строків для подання скарги повинні забезпечувати належне здійснення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності.

Згідно ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч.2 ст. 294 КУпАП десятиденний строк на оскарження постанови суду першої інстанції необхідно рахувати з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови суду.

Вищевказана норма ч.2 ст.294 КУпАП забезпечує за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права.

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Оскільки поважних причин для поновлення строку не встановлено, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження постанови суду та підлягає поверненню апелянту.

При цьому вважаю за необхідне роз`яснити ОСОБА_2, що повернення апеляційної скарги, не позбавляє апелянта права повторно звернутися з апеляційною скаргою на дану постанову з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження та наведенням причин, які свідчать про те, що цей строк був пропущений з поважних причин.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП ,-

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_2 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Івано-Франківського міського суду від 19 вересня 2016 року.

Повернути апеляційну скаргу з додатками ОСОБА_2.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області підпис О.П. Васильєв