П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 524/356/17

06.03.2017 суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Коліуш О.Л. розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин ОСОБА_2, не працює, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч. 1 ст.130 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 12.01.2017 року (на бланку серії БР № 166781) далі Протокол, 12.01.2017 року о 21 години 00 хвилин в м. Кременчуці по вул. 29 вересня 10/24 водій ОСОБА_1, керував транспортним засобом автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан спяніння, у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, у звязку з чим, за висновком особи, що склала протокол, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КупАП України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, просив справу відносно нього закрити у звязку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, в звязку з тим, що від проходження медичного огляду він не відмовлявся.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3, пояснила, що вона є інспектором другої роти батальйону УПП в м. Кременчуці. 12.01.2017 року о 21-00 екіпажем, у складі якого вона знаходилась, було виявлено авто, яке рухалось без ввімкненого світла фар, вони подали звуковий сигнал, водій почав тікати , його повідомили, що його буде затримано. Наздогнали водія в кафе Грот. Він вів себе агресивно, тому його було затримано і доставлено у відділ поліції, де на нього було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також постанова за ч. 2 ст .122 КУпАП.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи зі змісту ст. ст. 7, 217, 221, 246, 254 КпАП України суддя розглядає справи про адміністративні правопорушення лише в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Як убачається з Протоколу, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння 12.01.2017 року о 21 годині 00 хвилин. Протокол було складено 12.01.2016 року о 21 годині 05 хвилин. Однак з письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, доданих до протоколу, убачається, що вони були запрошені як свідки відмови ОСОБА_6 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння о 21 годині 10 хвилин, тобто вже після часу складання Протоколу, що викликає у судді обґрунтовані сумніви стосовно того, що зазначені свідки були очевидцями відмови водія від проходження такого огляду. Більш того, пояснення зазначених свідків викладені на бланку та містять ідентичну за змістом та суперечливу інформацію щодо відмови чи погодження водія ОСОБА_6 пройти у встановленому законом порядку перевірку для визначення стану спяніння.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто дана норма є бланкетною і відсилає до відповідних нормативних актів. Порядок такого огляду передбачений, насамперед, ст. 266 КУпАП і полягає, по-перше, у огляді поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, по-друге, в разі відмови водія від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, у направленні водія для проходження огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Як убачається з Протоколу, ОСОБА_6 інкримінується порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідно до якого водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Проте фактичних даних такої відмови, передбачених ст. 251 КУпАП, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення не міститься. Більш того, в поясненнях свідків, доданих до Протоколу, зазначено саме про відмову (погодження) ОСОБА_6 пройти перевірку для визначення стану спяніння за допомогою приладу «ДРАГЕР», однак така відмова не є ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддя критично оцінює наданий на запит суду відеозапис з нагрудної відеокамери патрульного поліцейського, оскільки він не є цілісним, а складається з фрагментів запису, тобто є змонтованим. Однак, навіть, з цього запису не убачається відмови ОСОБА_6 від проходження медичного огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суддя приходить до переконання, що в даному випадку матеріалами справи не доведено поза межами розумного сумніву вчинення ОСОБА_6 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у звязку з чим вважає, що в діях ОСОБА_6 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 9, 130, 247, 251, 252, 283, 284, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КпАП України закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня її винесення через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області.

Постанова набирає чинності після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо постанову не скасовано.

Суддя Коліуш О.Л.