СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 3/759/7290/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Скорін А.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, непрацюючого, місце проживання - АДРЕСА_1, ідн. НОМЕР_1,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

24.10.2017 року в провадження Святошинського районного суду м. Києва з Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України надійшла справа про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні встановлено, що 08.10.2017 р. о 06 год. 42 хв., по бул. Кольцова, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «Мерседес-Бенц», державний номерний знак НОМЕР_2, з ознаками алкогольного сп'яніння.

Згідно результату огляду проведеного за допомогою алкотесту "Drager" № 135 від 08.10.2017 р., який показав 1,45 %, ОСОБА_2 керував даним транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. А відтак своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_2 в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що він транспортним засобом не керував. Зазначив, що двигун автомобіля був заведений, він сидів в салоні автомобіля. Під'їхали працівники патрульної поліції, стверджували про наявність у нього ознак алкогольного сп'яніння та запропонували пройти відповідний огляд (тест). Стверджував, що він транспортним засобом не керував, а також не перебував у стані алкогольного сп'яніння. Крім того, під час проходження огляду за допомогою приладу "Драгер", свідків не було.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Дослідивши матеріали справи та відеозапис, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 порушення вимог п. 2.9 ПДР та ст. 130 КУпАП.

Так, в обгрунтування висновку щодо винуватості, суддя зазначає, що в письмовому поясненні, яке було отримано судом 08.11.2017 року, ОСОБА_3 вказує про те, що працівники поліції його зупинили без причини, що абсолютно відрізняється від пояснень наданих ним в судовому засіданні (стверджував, що взагалі не керував автомобілем).

Крім того, ОСОБА_3 в запереченні акцентує про чисельні процесуальні порушення з боку працівників патрульної поліції, зокрема: огляд був проведений приладом «Драгер», який не був калібрований відповідно до закону, протокол про адміністративне правопорушення йому не вручили, права не роз'яснили, свідків при проходженні огляду на стан сп'яніння не було. Зазначає, що з результатом тесту він не погодився та просив поїхати до закладу охорони здоров'я для проходження огляду, проте йому відмовили, і не дали можливість у протоколі написати заперечення.

Суддя дослідивши надані пояснення, зазначає, що в судовому засіданні, в присутності ОСОБА_2, був переглянутий відеозапис на диску № 30931, на якому чітко відображено двох свідків, в присутності яких ОСОБА_3 пройшов огляд на стан сп'яніння, крім того, з відеозапису вбачається, що останній перебував у сильному алкогольному сп'янінні ( не міг самостійно стояти, не зрозуміла мова).

Щодо калібрування приладу «Драгер», суддя звертає увагу, що пунктом 1 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов'язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016. Таким чином, газоаналізатори (алкотестери) виробництва компанії Drager Safety AG & Co KGaA, Німеччина, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747 і становить 1 рік. Вбачається, що свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки чинне до 02.12.2017 року. За результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам Методики повірки МПУ 066/05-2013.

В судовому засіданні ОСОБА_3 заявляв клопотання про виклик свідків та повернення справи про адміністративне правопорушення на дооформлення. Разом з тим, суд залишив заявлені клопотання без задоволення, оскільки вбачає в діях ОСОБА_3 намір затягнути розгляд справи з метою спливу строків накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнов проти України", відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Так, будь-яких порушень вимог закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 та виявлення у нього стану алкогольного сп'яніння, які б вказували на неправомірність дій уповноважених працівників поліції, судом не встановлено, а тому підстав для повернення справи на дооформлення не має.

Показання ОСОБА_3, надані суду, суд розцінює як намір особи уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та накладення стягнення в межах санкції цієї статті, яка безальтернативно визначає одночасне застосування судом штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

Також, вина особи, що притягується до адміністративної відповідальності підтверджується, протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 44559 від 08.10.2017 року, результатом алкотесту № 135 "Drager" № 6820 від 08.10.2017 р., актом огляду на стан алкогольного сп'яніння, відеозаписом.

Враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості та які підтверджують вчинення ОСОБА_2адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Таким чином, при накладенні адміністративного стягнення, керуючись ч.1 ст. 130 та з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, суд вважає, за необхідне застосувати до ОСОБА_2 стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 40-1, 283 КУпАП з правопорушника слід стягнути 320 грн. судового збору.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 40-1,130, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_2судовий збір на користь держави за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення в сумі 0.2 розміру від прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, який становить 320 гривень.

Строк пред'явлення до виконання - 3 місяці. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва.

Суддя Святошинського

районного суду м. Києва А.В. Скорін