Номер провадження: 33/785/308/17
Номер справи місцевого суду: 499/10/17-п
Головуючий у першій інстанції Кравчук О. О.
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,розглянувши його апеляційну скаргу, на постанову Іванівського районного суду Одеської області від 23.01.2017 року відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого водієм в ТОВ „ВДС", який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

- про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП,

встановив:

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права на керування транспортними засобами строком на 1 рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 320,00 грн.

Відповідно до постанови суду, 15 грудня 2016 року, о 19 год. 15 хв. ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Прохорівська в м. Одесі з явними ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження медичного огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що оскаржувана постанова прийнята з неналежним з'ясуванням обставин справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права, з огляду на наступне:

- суд призначив судове засідання на 23.01.2017 року, в яке він з'явився, але секретарем йому було вручено шаблонну надруковану заяву про розгляд справи за його відсутністю, яку він підписав, не читаючи, а згодом з'ясувалося, що він підписав заяву про розгляд справи за його відсутністю та визнання вини у скоєнні правопорушення в повному обсязі. На його думку, суд допустив порушення ст. 268 КУпАП, тобто позбавив його можливості давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання та користуватися юридичною допомогою, тобто позбавив права на захист;

- поза увагою суду залишився той факт, що його дитина в день скоєння ним правопорушення дуже погано себе почувала, в неї підвищувалась температура та погіршувався загальний стан здоров'я, в зв'язку з чим йому терміново треба будо доставити її до лікарні;

- також суд не звернув уваги на той факт, він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння лише тому, що дуже поспішав до лікарні, просив співробітників поліції супроводжувати його, але йому було в цьому відмовлено;

- крім того, суд не врахував того факту, що правопорушення було скоєно ним в стані крайньої необхідності, що підтверджується довідкою КУ „Одеська обласна дитяча клінічна лікарня" від 15.12.2016 року ;

- також в матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували його місце роботи, професію, характеристику особи, сімейний стан, тощо, тому постанова суду 1-ї інстанції є не обґрунтованою та формальною;

- суд не звернув уваги на те, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає чинному законодавству, оскільки в ньому не зазначено, який саме пункт ПДР він порушив, що є суттєвим для розгляду справи по суті.

За таких обставин, ОСОБА_2 просив скасувати оскаржувану постанову та провадження у справі закрити за відсутністю події адміністративного правопорушення.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, та матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_2, який в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, при зазначених у постанові обставинах, також підтверджується наступними доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №009598 від 15.12.2016 р., згідно з яким ОСОБА_2 керував автомобілем «OPEL OMEGA», державний номер НОМЕР_2 по вул. Прохорівська в м. Одесі в стані алкогольного сп'яніння, (а.с. 4);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 15.12.2016 р., згідно з якими, в їх присутності ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння в медичному закладі, а також від тестування за допомогою алко-тесту «Drager» та від підпису протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.5-6);

- записами з відео-реєстраторів, які були витребувані з управління патрульної поліції м. Одеси, встановлених у інспекторів поліції по факту зупинення та складання адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_2, дослідженими в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, згідно з якими ОСОБА_2 в категоричній формі відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння та не заперечував факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апелянта щодо його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння лише тому, що він дуже поспішав до лікарні до своєї дитини з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (надалі - Інструкція) визначений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння поліцейським і оформлення його результатів, а саме відповідно до ч.2 п. 6, 7 огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП(далі - заклад охорони здоров'я), але апелянт від проходження даної процедури відмовився в повному обсязі.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння....

Таким чином, одним із способів вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тому для кваліфікації дій за вказаною частиною статті достатньо відмови особи від проходження порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, що підтверджується переліченими вище доказами.

Більш того, процес проходження освідування із застосуванням приладу „Drager" не займає значного проміжку часу, натомість ОСОБА_2, відповідно до зазначеного вище відео-запису в категоричній формі відмовився від проходження освідування із його застосуванням, а лише просив співробітників поліції супроводити його до дитячої лікарні.

Що стосується доводів ОСОБА_2 про те, що накладаючи на нього адміністративне стягнення, суд не врахував його особу, ступінь вини, характер вчиненого правопорушення, наявності у нього постійного місця роботи на посаді водія та двох малолітніх дітей на утриманні, апеляційний суд не може прийняти їх до уваги, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

При цьому, апеляційний суд також враховує те, що умисні дії ОСОБА_2 були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля, тому вважає, що суд 1-ої інстанції правильно прийшов до висновку про необхідність накладення на нього стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Сукупність письмових доказів, наявних в матеріалах справи дають всі передбачені законом підстави встановити наявність адміністративного правопорушення та винність даної особи, а саме ОСОБА_2 у його вчиненні.

Таким чином, суд 1-ої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Разом з тим, апеляційний суд вважає частково обґрунтованими доводи ОСОБА_2 про те, що в мотивувальній частині постанови суду 1-ої інстанції не зазначено пункт «Правил дорожнього руху», який він порушив.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає за необхідне доповнити мотивувальну частину постанови суду 1-ї інстанції в частині зазначення п. 2.5 «Правил дорожнього руху», який порушив ОСОБА_2.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 280, 285, 294 КУпАП, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- задовольнити частково.

Постанову Іванівського районного суду Одеської області від 23.01.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП, - змінити.

Перший абзац мотивувальної частини доповнити наступним реченням:

Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року".

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца