АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
Справа №33/796/1007/2017 Постанова винесена суддею Бірсою О.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва КепкалЛ.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2016 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно -

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2016 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи прийняте рішення суддя вказав, що пояснення ОСОБА_4, характеризуючі дані транспортних засобів (ТЗ) та відомості про їх пошкодження зазначені в схемі ДТП, в своїй сукупності свідчать про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, що полягає у недотриманні п. 13.1 ПДР України. Та прийшов до висновку, що якби особа, яка притягується до адміністративної відповідальності вчиняла дії вказані у протоколі, то її ТЗ не отримав би ті пошкодження, які є наявними у нього.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2016 року скасувати, прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та призначити йому покарання в межах санкції вказаної статті.

Апелянт зазначає, що постанова суду першої інстанції постановлена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Порушення норм матеріального права, на думку апелянта, полягає у невірному застосуванні п. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки висновки суду викладені в оскаржуваній постанові не відповідають дійсним обставинам події ДТП, містять протиріччя щодо розташування транспортних засобів на проїзній частині безпосередньо перед подією ДТП та після неї, які не були усунуті по результатах проведення додаткової перевірки.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_3 вказує і на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, так як він не був належним чином повідомлений про час, день та місце слухання справи і за таких обставин був позбавлений можливості надати суду пояснення, заявляти клопотання про допит працівників патрульної поліції та свідків.

Окрім того, апелянт зазначає, що судом не були допитані посадові особи Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві.

Для всебічного, повного та справедливого розгляду справи, на думку апелянта, необхідно призначити судову-автотехнічну експертизу для визначення ступеню винуватості кожного із учасників ДТП в причині виникнення ДТП. На думку апелянта саме висновок такої експертизи усуне всі протиріччя у справі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_5, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_6, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість постанови суду, вивчивши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає її такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок судді районного суду про відсутність в діях ОСОБА_4 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, про відсутність в діях вказаної особи будь-яких порушень ПДР та причинно-наслідкового зв'язку між діями ОСОБА_4 та дорожньою пригодою є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам подій та підтверджений матеріалами справи про адміністративне правопорушення, у тому числі поясненнями особи, щодо якої був складений протокол про адміністративне правопорушення, за якими він рухався в третій смузі руху, а в другій смузі в цей час рухалась фура. Доїжджаючи до світлофора, з крайньої правої полоси різко почав перестроюватись ТЗ білого кольору, а саме різко виїхавши перед фурою та його транспортним засобом в крайню ліву смугу руху. Але оскільки ця смуга передбачає тільки поворот наліво, і в цій смузі руху стояли транспортні засоби для здійснення розвороту, білий автомобіль зупинився поміж смугами руху, майже перпендикулярно напрямку їзди ОСОБА_4 Побачивши це, ОСОБА_4 почав гальмувати та виїздити у другу смугу руху, але там їхала вищезазначена фура, і тому задля не допущення зіткнення з фурою, ОСОБА_4 продовжив рух в своїй смузі руху і лівою частиною автомобіля вдарив білий автомобіль.

З наведених пояснень ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_3 змінював напрямок руху по смугах, маючи намір зайняти крайню ліву смугу руху для здійснення повороту наліво, однак здійснити свій маневр не встиг, оскільки ця смуга руху була зайнята автомобілями, що вже стояли, а тому автомобіль ОСОБА_3 несподівано для інших учасників руху призупинивсь під кутом, створивши тим самим аварійну обстановку для автомобіля під керуванням ОСОБА_4, який саме рухався в цій смузі, і не мав можливості уникнути зіткнення.

Такі пояснення ОСОБА_4 частково підтримав сам ОСОБА_3, заявивши, що він рухався в середній полосі, і оскільки раптово виникла необхідність повернутися в Київ, він почав перестроюватися в крайню ліву смугу руху на розворот, і оскільки в цій смузі вже стояли автомобілі, тому повністю перестроїтись він не зміг, і тому частково залишаючись на третій смузі руху та майже зупинившись, відчув удар в задню частину автомобіля, від чого його розвернуло.

Крім того, з даних схеми місця ДТП вбачається, що в напрямку руху, в якому рухалися обидва водії, проїзна частина має три смуги руху, кожна з яких по 3,6 м. Оскільки обидва водії вказували, що ОСОБА_3 рухався в другій смузі руху, то відповідно це друга смуга від правого краю. В місці ДТП проїзна частина нараховує чотири смуги руху, оскільки передбачена додаткова смуга руху для автомобілів, що мають намір повернути або розвернутись. Саме на відрізку проїзної частини, яка складається з чотирьох смуг руху трапились ДТП. Відповідно, з показань обох учасників вбачається, що ОСОБА_3, рухаючись в другій смузі руху від правого бордюру, намагався здійснити маневр перестроювання з другої в четверту додаткову смугу руху, раптово пересікаючи при цьому смугу руху, в якій рухався ОСОБА_4 , при цьому будучи непомітним для ОСОБА_4 через фуру, що рухалась в тій же смузі руху, що й ОСОБА_3

При цьому про механізм зіткнення автомобілів не внаслідок не дотримання безпечної дистанції, а саме при перестроюванні вказують і відображені на зворотнньому боці схеми місця ДТП механічні пошкодження обох транспортних засобів, зокрема, ВАЗ має пошкодження передньої лівої частини кузова, а саме, деформація переднього бамперу з лівої сторони, переднє ліве крило і фара, а в автомобілі Хюндай деформоване праве заднє крило, бампер, задні праві дверки.

Аналіз отриманих автомобілями механічних пошкоджень чітко вказує на те, що в момент зіткнення автомобіль Хюндай знаходився під кутом по відношенню до автомобіля ВАЗ.

Згідно ж суті правопорушення, виписаного в протоколі про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_7 інкримінували порушення п. 13.1 ПДР України, зокрема, не дотримання безпечної дистанції та не обрання безпечної швидкості руху.

Разом з тим, з поняття «безпечна дистанція», наведеного в п. 1.10 ПДР України вбачається, що це відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь - якого маневру.

Виходячи із пояснень обох водіїв та наявних у справі доказів вбачається, що ОСОБА_7 не їхав в одній смузі руху з ОСОБА_3, адже останній перестроювався з другої смуги руху в додаткову четверту для розвороту, а тому водій ОСОБА_7, відповідно до вимог ПДР, і не міг вибирати безпечну дистанцію до транспортного засобу ОСОБА_3

Таким чином, суддя районного суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_7 повно, всебічно та об'єктивно з'ясував всі обставини подій, дав належну оцінку усім зібраним по справі доказам та прийшов до обґрунтованих висновків щодо невинуватості ОСОБА_7 у порушенні ПДР та відсутності в його діях складу адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не спростовують наведеного висновку суду і показання допитаного в суді апеляційної інстанції працівника патрульної поліції ОСОБА_8, який показав, що прибувши на місце ДТП він з напарником опитав обох водіїв, склали схему місця ДТП та дійшли висновку про порушення правил дорожнього руху саме водієм ОСОБА_7, оскільки було встановлено, що задній автомобіль ВАЗ вдарив попереду розташований автомобіль Хюндай. При цьому, характер отриманих обома транспортними засобами механічних пошкоджень, на його думку не суперечив їх висновку. Проте, враховуючи, показання ОСОБА_3 в судовому засіданні про рух його транспортного засобу в середній ( другій справа) смузі руху, а потім перестроювання в додаткову смугу руху для розвороту, інспектор Овчаренко О.О. залишив питання щодо відповідності чи невідповідності дій ОСОБА_7 вимогам ПДР на розсуд суду.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 в частині того, що по справі необхідно проводити судово-автотехнічну експертизу для визначення ступеню винності кожного із учасників ДТП в причині виникнення ДТП, то слід зазначити, що таке клопотання під час апеляційного розгляду з зазначенням питань, які ставляться перед експертом та назвою установи в якій проводити експертизу не заявлялось, більш того, ступінь вини того чи іншого учасника ДТП встановлює лише суд, а не експертна установа.

Будь-яких інших доводів, які б підтверджували порушення вимог чинного законодавства при розгляді судом першої інстанції даної справи про адміністративне правопорушення у скарзі не наведено та додаткових доказів на спростування висновків судді районного суду Апеляційному суду м. Києва не надано, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід залишити без задоволення, а постанову судді районного суду - без зміни.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2016 року про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_4 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124КУпАП - залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанова Апеляційного суду м. Києва є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва Л.І. Кепкал