АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/1414/17Суддя 1 інстанції Євтушенко О. І.
Номер провадження 33/774/42/К/17Суддя- доповідач Чумак Н. О.
П О С Т А Н О В А

21 червня 2017 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області Чумак Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_2 на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Кривого Розу Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, одруженого, що має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_3на користь держави судовий збір у сумі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок, -

за участю:

правопорушника ОСОБА_3

захисник Захарова М.В.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2017 рокуОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно постанови суду першої інстанції, 26.02.2017 року о 03.45 год. ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1, по автодорозі в районі м-ну Сонячний біля буд.№27 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області з явними ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження у встановленому законом порядку огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу - газоаналізатору «Алкотест-6820», а також в медичному закладі він відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 постанову суду скасувати та провадження по справі закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що 25 квітня 2017 року в судовому засіданні було задоволено клопотання захисника щодо витребування ряду письмових доказів та виклику свідків, але свідки так і не були викликані та допитані, що свідчить про однобічність та необ'єктивність судового розгляду. Крім того, ОСОБА_3, хоч і перебував на лікарняному, але не був сповіщений належним чином про судові засідання 24.05.2017 року на 26.05.2017 року. Крім того, допитаний в судовому засіданні інспектор Кислий Т.С. пояснив, що пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заповнювалися у заздалегідь підготовлений бланк ним особисто, а не зі слів свідків, що запис у поясненнях про відмову пройти огляд на стан сп'яніння, ним викладено з його власних міркувань. Також, на відеозаписі з боді-камер патрульних видно, що інспектор сидячи в службовому автомобілі самостійно заповнює тексти пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, не з їх слів. Також, видно, як працівник поліції, пропонуючи ОСОБА_3 пройти огляд на стан сп'яніння не роз'яснює йому порядку проходження такого огляду. Видно, як свідки підписують виконані інспектором пояснення та пустий протокол, після чого їх відпускають, а згодом, інспектор в службовому автомобілі, вже після підписів свідків на пустому бланку, під диктовку іншого поліцейського заповнює протокол та телефонує невідомій ОСОБА_8 з запитанням, який в них алкотестер. Також, на відеозаписі видно, що ОСОБА_3 заперечує те, що у нього маються ознаки сп'яніння, адже він вже годину стоїть на морозі та дуже замерз, що видно з усіх відеозаписів, де ОСОБА_3 має чітку спокійну мову та веде себе врівноважено. Суд, в судовому засіданні 26 травня 2017 року не здійснив повного перегляду вказаних відеозаписів, не надав їм належної оцінки та безпідставно прийшов до висновку про наявність у ОСОБА_3 ознак алкогольного сп'яніння. Крім того, як видно з протоколу відносно ОСОБА_3, фабула правопорушення, зазначена у ньому не відповідає дійсності, так як події не відбувалися 27.02.2017 року та правопорушення не могло бути вчинено у вказану дату, адже події відбувалися 26.02.2017 року. При цьому, у протоколі вказано, що начебто ОСОБА_3 пропонувалося 27.02.2017 року пройти огляд за допомогою газоаналізатора Алкотест 6820, а в рапорті працівник поліції вказує на «dragger 6820». Крім того, як видно з протоколу, ОСОБА_3 ставиться у вину порушення п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Проте, відповідно до вказаного пункту ПДР в редакції, чинній на час складання протоколу, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, але працівники міліції до ОСОБА_3 такої вимоги не висували, а посадова особа, яка склала вказаний протокол, є поліцейським, а тому ОСОБА_3 не порушував вимоги п.2.5 ПДР України. але, суд не надав жодної оцінки вказаним доводам захисника, а послався на редакцію п.2.5 ПДР України в редакції від 22.03.2017 року, тобто, ту, яка не діяла на час складання відносно ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його захисник Захарова М.В., кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили задовольнити її, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження відносно ОСОБА_3 закрити.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст.294 КУпАП перегляд постанови судді проводиться виключно у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з'ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не вмотивовані належним чином, а рішення суду не випливає з мотивувальної частини постанови та не ґрунтується на доказах, що містяться в матеріалах даної справи.

Висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вказані висновки суду спростовуються доказами, що містяться в матеріалах справи.

Апеляційний суд, проаналізувавши зміст оскаржуваної постанови, дійшов висновку про те, що судом першої інстанції не було належним чином проаналізовано складений відносно ОСОБА_3 протокол на предмет правильності його складання та дотримання норм чинного законодавства при його складанні.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному 27 лютого 2017 року відносно ОСОБА_3 зазначено, що він керував автомобілем з явними ознаками наркотичного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження у встановленому законом порядку огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу - газоаналізатору «Алкотест-6820», а також в медичному закладі він відмовився в присутності двох свідків (а.с.1).

Разом з тим, з письмових пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 слідує лише те, що в їх присутності водій ОСОБА_3 відмовився від проходження у встановленому порядку огляду стан сп'яніння (а.с.2).

Але в даних поясненнях не вказано про те, що ОСОБА_3 перебував за кермом автомобіля з будь-якими ознаками алкогольного сп'яніння, про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 з приводу того, що протокол, складений відносно нього не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки співробітниками патрульної поліції складено протокол без дотримання вимог чинного законодавства, адже датою вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення у протоколі зазначено 27 лютого 2017 року, тоді як усі письмові матеріали справи та відеозаписи з боді-камер свідчать про те, що події, на підставі яких було складено протокол, відбувалися 26 лютого 2017 року.

З твердженням суду першої інстанції з приводу того, що інспектором Ільчук Д.Ю. при складанні протоколу було допущено описку в зазначенні дат його складання та вчинення ОСОБА_3 правопорушення суд апеляційної інстанції не погоджується, оскільки вбачає порушення інспектором норм, встановлених Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС від 06.11.2015 року №1376.

При перевірці складеного відносно ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційним судом було встановлено і інші порушення, про що вірно вказує в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3, що свідчить про суттєві недоліки в діях співробітників поліції по справі за вказаним адміністративним правопорушенням.

Не є достатніми доказами вини правопорушника і пояснення співробітників поліції ОСОБА_9 та ОСОБА_8, оскільки викладені ними обставини іншого об'єктивного підтвердження не мають та ОСОБА_3 заперечуються.

Отже, встановлені судом апеляційної інстанції фактичні дані в своїй сукупності свідчать про обґрунтованість доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 та відсутність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, на переконання суду апеляційної інстанції, на підставі наявних в матеріалах справи доказів неможливо встановити наявність або відсутність в діях ОСОБА_3, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З урахуванням вищенаведеного, постанова суду першої інстанції є необґрунтованою і підлягає скасуванню, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, закривши провадження у справі.

Керуючись ст.ст.7, 247 252, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.О. Чумак