Номер провадження: 33/785/155/17
Номер справи місцевого суду: 496/4184/16-п
Головуючий у першій інстанції Трушина О. І.
Доповідач Желєзнов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Желєзнова В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 02.12.2016 року, -

встановив:

Постановою судді Біляївського районного суду Одеської області від 02.12.2016 року,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина Республіки Молдова, приватного підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців. Стягнуто з ОСОБА_3 судові витрати в сумі 275,60 грн.

Згідно з постановою судді районного суду, 03.11.2016 року гр-н ОСОБА_3 о 09.35 год., керуючи автомобілем «Mazda-6», р/н НОМЕР_2, на 40 км. автодороги Одеса-Кучургани, починаючи рух з узбіччя, не надав перевагу у русі автомобілю НОМЕР_1, який рухався в попутному напрямку, змусивши останнього різко загальмувати і змінити напрямок руху, щоб уникнути зіткнення, створивши при цьому аварійну ситуацію на дорозі. Тим самим ОСОБА_3 порушив п.10.1 Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.122 КУпАП.

На дану постанову судді районного суду ОСОБА_3. подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В клопотанні апелянт зазначає, що справа була розглянута в районному суді за його відсутністю, а копію оскаржуваної постанови отримав несвоєчасно. В апеляційній скарзі не оспорюючи кваліфікацію вчиненого, просить постанову змінити та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що визнає свою провину в повному обсязі, щиро розкаюється у скоєному. Вказує, що суд першої інстанції не прийняв до уваги той факт, що він вперше скоїв адміністративне правопорушення. Зазначає, що його протиправними діями не спричинено майнову шкоду жодній особі та те, що він працює приватним підприємцем, а керування транспортним засобом є єдиним джерелом його доходу.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_3 не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, що у відповідності до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП не є перешкодою розгляду справи в його відсутність.

Вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами ст. 268 КУпАП справа обов'язково розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Розгляд справи у відсутності цієї особи допустимий лише при наявності відомостей про своєчасне повідомлення особи про час та місце розгляду справи.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що справа була розглянута у відсутності ОСОБА_3 або його законного представника. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 був попереджений під розписку про те, що розгляд адміністративної справи в Біляївському районному суді Одеської області відбудеться 02.12.2016 року (а.с.2) та справа була розглянута суддею 02.12.2016 року, але в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_3 надсилалася копія оскаржуваної постанови Біляївського районного суду Одеської області від 02.12.2016 року.

Дані обставини вказують на порушення вимог ст. 268 КУпАП, оскільки ОСОБА_3 був позбавлений можливості оскаржити постанову у передбачені законом строки, а тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями до нього, ОСОБА_3, 03.11.2016 року, при обставинах, викладених в протоколі, починаючи рух з узбіччя, не надав перевагу у русі автомобілю НОМЕР_1, який рухався в попутному напрямку (а.с.2). Зазначені в протоколі обставини ОСОБА_3 визнав, про що свідчить зміст протоколу та зміст апеляційної скарги.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суддя районного суду дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненому адміністративному правопорушенні та правильно кваліфікував його дії за ч.4 ст. 122 КУпАП.

Разом з цим, проаналізувавши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що при обранні виду і розміру адміністративного стягнення відносно ОСОБА_3, суддя районного суду не в повній мірі врахував положення ст.ст. 23,33 КУпАП, що потягло за собою невмотивоване застосування виду стягнення.

Відповідно до вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника ступінь його вини майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Мотивуючи своє рішення про позбавлення спеціального права правопорушника, суддя районного суду послався на необхідність і достатність накладення саме такого адміністративного стягнення, з метою подальшого запобігання правопорушень.

Разом з цим, як свідчить зміст оскаржуваної постанови та матеріали адміністративної справи, справа на законних підставах була розглянута за відсутністю правопорушника, але, саме з огляду на відсутність в судовому засіданні районного суду, суддя не міг врахувати при прийнятті рішення всіх обставин, в тому числі і тих, які були встановлені під час апеляційного провадження, які були долучені до апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказав, що керування транспортним засобом пов'язане з його роботою, оскільки він є приватним підприємцем, а тому це джерело його заробітку і позбавлення права керування ставить його у скрутне матеріальне становище.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_3, відповідно до вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП апеляційний суд враховує характер вчиненого правопорушення, обставини його вчинення, особу порушника, який, відповідно до матеріалів адміністративної справи, вперше притягується до адміністративної відповідальності, визнання вини та щире каяття у скоєному.

З огляду на встановлені апеляційним судом обставини, керуючись вимогами ст.ст. 23, 33 КУпАП, суд вважає за можливе та необхідне апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції в частині застосування стягнення змінити та призначити ОСОБА_3 адміністративне стягнення у виді штрафу, яке відповідатиме меті адміністративного стягнення.

Також, приймаючи до уваги суспільну небезпеку вчиненого адміністративного правопорушення, враховуючи відсутність в матеріалах адміністративної справи даних про те, що ОСОБА_3 раніше притягувався до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за можливе та необхідне застосувати до ОСОБА_3 адміністративне стягнення у виді штрафу, що передбачено санкцією ч.4 ст.122 КУпАП, яке, на думку апеляційного суду, буде відповідати ступеню вини правопорушника та слугуватиме засобом запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

За таких підстав, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задовольню, а постанова судді районного суду щодо нього, у відповідності до вимог п.4 ч.8 ст.294 КУпАП, підлягає зміні в частині застосування адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Біляївського районного суду Одеської області від 02.12.2016 року відносно ОСОБА_3

Апеляційну ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 02.12.2016 року, якою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - змінити.

Призначити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 (сорока) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у сумі 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

В решті постанову судді районного суду залишити без змін.

Копію постанови невідкладно надіслати ОСОБА_3

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.М. Желєзнов