Справа № 369/37/17 Головуючий у І інстанції Бурбела Ю. С.
Провадження № 33/780/189/17 Доповідач у 2 інстанції Свінціцька
Категорія 147 13.03.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 березня 2017 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Свінціцька О.П., з участю ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 січня 2017 року, якою,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавлення права керувати всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 20.12.2016 близько 14 год. 00 хв. в м. Боярка, по вул. Хрещатик, 133, він керував автомобілем марки «Audi А4», д.н. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився в Києво-Святошинській ЦРЛ, результат огляду - алкогольне сп»яніння 1.51%. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати у зв'язку з відсутністю події та складу вказаного адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суддя місцевого суду припустився неповноти з'ясування обставин правопорушення під час розгляду справи, адже не перевірив дотримання працівником ДАІ вимог КУпАП і порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, стосовно його дій, коли є підстави вважати, що особа, яка керує транспортним засобом, перебуває у стані алкогольного сп'яніння.

Посилається і на те, що працівниками патрульної поліції протокол про адміністративне правопорушення, щодо ОСОБА_1 складався у відсутності свідків та без використання спеціальних технічних засобів, які мають відповідну сертифікацію і допущені до такого використання. Вказує і на те, що автомобіль перебував у нерухомому стані.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу та пояснив, що автомобілем він не керував, а лише сидів в автомобілі, однак, незважаючи на це, працівники поліції склали відносно нього вказаний протокол, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Такий висновок підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 301945 від 20.12.2016 року, в якому викладені обставини вчинення правопорушення, висновком ЦРЛ Києво-Святошинського району про проведення огляду водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння від 20.12.2016р., згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп'яніння, результат огляду - 1,51 %, письмовими показаннями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, які вказували, що ОСОБА_1. сів за кермо автомобіля та почав рух, однак через кілька метрів був зупинений працівниками поліції та щодо нього складено протокол за керування автомобілем у нетверезому стані.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо винесення постанови без всебічного з'ясування обставин справи не ґрунтуються на матеріалах справи, так як всі обставини справи суддею були досліджені всебічно, повно і об'єктивно, а висновки судді ґрунтуються як на матеріалах справи, так і на вимогах закону. При цьому, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 20.12.2016р., постанови суду, як під час складання протоколу, так і під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 свою вину визнавав повністю та підтвердив обставини вчинення ним вказаного правопорушення.

Таким чином, суддею вірно встановлено та наведено в постанові, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР, оскільки керував транспортним засобом в стані алкогольного сп»яніння.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем, а лише перебував в салоні автомобіля до уваги не приймаються, оскільки спростовуються матеріалами справи, а будь - яких належних доказів на підтвердження даної обставини апеляційна скарга не містить, не надано таких доказів ОСОБА_1 і в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції не дотримано порядку направлення водіїв для проведення огляду на стан сп»яніння, оскільки за змістом п.2.9а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп»яніння. Як вбачається з висновку ЦРЛ Києво-Святошинського району щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп»яніння від 20.12.2016р., ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп'яніння, результат огляду - 1,51 %. З вказаним висновком ОСОБА_1 погодився та не заперечував щодо результатів проведеного огляду і в суді першої інстанції при розгляді справи.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо необхідності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладення на правопорушника адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами,

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначено в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП та у відповідності до положень ст. ст. 23, 33 КУпАП. З вказаним видом адміністративного стягнення апеляційний суд погоджується, враховуючи характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, а тому підстав для його зміни та пом»якшення не вбачає. Крім того, вид та розмір накладеного адміністративного стягнення ОСОБА_1 не оскаржується.

Враховуючи викладене, постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 січня 2017 рокущодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування не вбачається, у зв'язку з чим постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 січня 2017 рокущодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька