Номер провадження: 33/785/689/17
Номер справи місцевого суду: 511/458/17
Головуючий у першій інстанції Теренчук Ж.В.
Доповідач Джулай О. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя Джулай О.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Твердохліба О.В. на постанову судді Роздільнянського районного суду Одеської області, від 29 березня 2017 року, стосовно ОСОБА_3

встановив:

оскарженою постановою закрито адміністративне провадження відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1

за ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП України у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3, будучи депутатом Щербанської сільської ради VII скликання та, будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, в порушення ст.ст. 28, 35 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», 01.04.2016 року, приймаючи участь у пленарному засіданні шостої сесії Щербанської сільської ради Роздільнянського району Одеської області сьомого скликання, при розгляді питання в особистих інтересах та прийнятті рішення №52-VII «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства» не вжив достатніх заходів щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів та належним чином не повідомив Щербанську сільську раду про наявність реального конфлікту інтересів.

Прокурор Роздільнянської місцвої прокуратури Твердохліб О.В. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій вказує на те, що оскаржена постанова є незаконною, наводить відповідні доводи та просить скасувати оскаржену постанову і прийняти нову, якою визнати ОСОБА_3 виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу за ч.1 ст. 172-7 КУпАП у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за ч.2 ст. 172-7 КУпАП у розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити адміністративне стягнення у виді 200(двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали судової справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає поверненню, виходячи з таких підстав.

Положення ч. 2 ст. 7, ч. 3 ст. 8 КУпАП визначають, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності та ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 287 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Такий порядок встановлений ч. 2 ст. 294 КУпАП (підпунктом 2 пункту 5 розділу XII Закону України №1697- VII від 14.10.2014 року, який набрав чинності 26.10.2014 року), яка є спеціальною нормою і згідно з якою, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена: особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності; її законним представником; захисником; потерпілим та його представником. При цьому, прокурора, як суб'єкта оскарження, було виключено із зазначеної норми закону (Закон України №1697- VII від 14.10.2014 року).

Наведений перелік осіб, яким надано право на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, є вичерпним та поширеному тлумаченню не підлягає.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП.

Згідно з ч. 5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Положення ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287 КУпАП (із змінами, внесеними Законом України №1697-VII від 14.10.2014 року) кореспондують з положенням Закону України «Про прокуратуру», згідно з якими, однією із функцій прокуратури є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян (п.4 ч.1 ст.2 цього Закону).

Щодо посилань прокурора на положення ст. 250 КУпАП, як на правову підставу звернення прокурора з апеляційною скаргою на постанову відносно ОСОБА_3, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Оскарженою постановою судді Роздільнянського районного суду Одеської області, від 29 березня 2017 року, адміністративне провадження за ст. 172-7 КУпАП відносно ОСОБА_3 було закрито в зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Крім того, санкція статті 172-7 КУпАП передбачає тільки штраф, як захід адміністративного стягнення.

Таким чином, заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадянина, застосовано не було.

Між тим, ухвалою Конституційного Суду України № 49-у/2015 від 08 грудня 2015 року, якою відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 250 КУпАП у взаємозв'язку з положеннями ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287, ч. 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями Кодексу, які не узгоджуються між собою. Усунення таких неузгодженостей, може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Разом з цим, виходячи з принципу верховенства права, враховуючи існуючу неузгодженість діючого законодавства, суди при розгляді справ повинні керуватися положеннями ст.129 Конституції України, якою визначені основні засади судочинства, оскільки норми Конституції - є нормами прямої дії, а також практикою Європейського суду з прав людини відповідно до якої вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи (див. Рішення ЄСПЛ «Щокін проти України»).

Таким чином, враховуючі діючі норми Конституції України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, прокурор взагалі, а також і прокурор Роздільнянської місцевої прокуратури, зокрема, не є особою, яка, відповідно до положень ст.ст.287, 294 КУпАП, має право подати апеляційну скаргу на оскаржену постанову судді Роздільнянського районного суду Одеської області.

За таких обставин, з урахуванням положень ч. 2 ст. 7 та ч. 3 ст. 8 КУпАП, апеляційний суд позбавлений законних підстав прийняти до розгляду апеляційну скаргу прокурора, в зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ч.2 ст.7, ч.3 ст.8,ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

Повернути прокурору Роздільнянської місцевої прокуратури Твердохлібу О.В. його апеляційну скаргу на постанову судді Роздільнянського районного суду Одеської області, від 29 березня 2017 року, про закриття провадження по справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.ч. ст.1,2 ст. 172-7 КУпАП.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги невідкладно надіслати, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами, прокурору Роздільнянської місцевої прокуратури Твердохлібу О.В.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області (підпис) О.Б. Джулай

З оригіналом згідно:

суддя апеляційного суду

Одеської області О.Б.Джулай