Справа № 408/4141/17-п
Провадження № 33/782/227/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Сєвєродонецьк 01 грудня 2017 року

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Луганської області Люклянчук В.Ф., з участю захисника ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах правопорушника ОСОБА_3 на постанову судді Біловодського районного суду Луганської області від 24 жовтня 2017 року,

ВСТАНОВИВ

Оскаржуваною постановою судді Приходько В.А. визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 17 000 гривень.

З постанови судді вбачається, що 14 серпня 2017 року ОСОБА_3 на автомобілі VOLKSWAGEN LЕ35, державний номерний знак НОМЕР_1, надавав послуги з перевезення пасажирів без відповідних дозвільних документів та реєстрації, як суб'єкта підприємницької діяльності, чим порушив Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців».

У клопотанні захисник ОСОБА_2 ставить питання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді, посилаючись на поважні обставини. ОСОБА_3 не мав можливості своєчасно скласти апеляційну скаргу, через зайнятість за місцем роботи та відсутністю юридичної освіти. ОСОБА_3 фактично не мешкає у смт. Біловодськ, лише 02 листопада 2017 року надав йому копію оскаржуваної постанови для складання апеляційної скарги. Йому копія постанови за адресом його місцезнаходженням не направлялась.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах правопорушника просить скасувати постанову судді, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 КУпАП. Вважає, що вказаною постановою, суддя безпідставно визнав ОСОБА_3 винним у здійснені підприємницької діяльності без державної реєстрації фізичною особою - підприємцем. Зазначає, що ОСОБА_3 є найманим працівником ОСОБА_4 та працює на посаді водія. При цьому ОСОБА_5 зареєстрований фізичною особою-підприємцем, має дозволи (ліцензії) на право перевезення пасажирів. Отже ОСОБА_3 на підставі трудового договору з приватним підприємцем та при наявності всіх дозвільних документів, не вчиняв будь-якого адміністративного правопорушення. З цього приводу посилається на наявність документів, що підтверджують вказані обставини: свідоцтво про Державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_5; лист Державної служби України з безпеки та транспорті про видачу ОСОБА_5 ліцензії на провадження господарської діяльності з внутрішні перевезень пасажирів на таксі; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про фактичну реєстрацію ОСОБА_5 приватним підприємців; витяг з реєстру платників єдиного податку на ім'я ОСОБА_5; трудовий договір № 5/009 від 02.08.2017 р. між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 та ОСОБА_3, згідно з яким останній прийнятий на роботу водієм; повідомлення про прийняття працівником на роботу надану до Станично-Луганської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління державної фіскальної служби від 14.08 2017 про фактичне прийняття на роботу ОСОБА_3 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 Окрім того посилається на ч.ч. 1, 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також на рішення Європейський суд з прав людини «Лучанінова проти України» щодо визнання провадження у справі про адміністративне правопорушення, кримінальним для цілей застосування цієї Конвенції. На думку захисника, у протоколі про адміністративне правопорушення від 14.08.2017 не відображено всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП. У цій справі суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення.

Перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що підстави пропуску строку є поважними, клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, строк апеляційного оскарження постанови судді від 24.10.2017 закінчився 03.11.2017, проте апеляційну скаргу було подано 06.11.2017. Зважаючи на незначний строк, який було пропущений захисником, та зазначені причини його пропуску, вважаю можливим його поновлення.

Заслухавши захисника, який підтримав апеляційні вимоги та надав тотожні змісту апеляційної скарги пояснення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить до таких висновків.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо.

Частина 1 ст.164 КУаАП передбачає накладення адміністративного стягнення за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Матеріалами справи про адміністративне правопорушення встановлено, що 14 серпня 2017 року ОСОБА_3 на автомобілі VOLKSWAGEN LЕ35, державний номерний знак НОМЕР_1, надавав послуги з перевезення пасажирів.

При встановленні діях ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, суддя встановив відсутність трудових відносин між правопорушником та ОСОБА_5, який має відповідні дозволи та ліцензію на перевезення пасажирів. Також суддя послався на Порядок реєстрації трудових договорів між працівником і фізичною особою підприємцем, або фізичною особою, яка використовує найману працю, який затверджено наказом Міністерства праці та соцполітики № 260 від 08.06.2001 щодо обов'язкової реєстрації таких договорів державною службою зайнятості.

Проте Законом України № 77-VIII від 28 грудня 2014 року були внесені відповідні зміни до Кодексу законів про працю України згідно з яким ч. 3 ст. 24 цього Кодексу визначає, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому ст. 24-1 Кодексу законів про працю України, яка зобов'язувала зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості - виключена.

Згідно з повідомлення про прийняття працівника на роботу ОСОБА_3 був прийнятий на роботу 14.08.2017, виданого Станично-Луганською ОДПІ ГУ ДФС у Луганської області.

За таких обставин в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Поновити захиснику ОСОБА_2 строк апеляційного оскарження постанови судді Біловодського районного суду Луганської області від 24 жовтня 2017 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах правопорушника ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову судді Біловодського районного суду Луганської області від 24 жовтня 2017 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Луганської області В.Ф. Люклянчук