Апеляційний суд міста Києва
Справа № 33/796/411/2017
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 березня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Гайдамаченко Т.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника - адвоката Гайдамаченко ТамариПетрівни на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року,

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 ( десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Цією ж постановою суддя стягнув з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 коп.

Як встановлено постановою судді, 01 листопада 2016 року приблизно о 00 год. 00 хв., рухаючись по вул. Київській м. Вишневе, ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння рук. Від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду на стан сп'яніння приладом «Драгер» відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник Гайдамаченко Т.П. в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року, а провадження у справі закрити, за відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування поданої скарги захисник Гайдамаченко Т.П. посилається на те, що оскаржувана нею постанова не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи, оскільки не зрозуміло, що саме мав на увазі суд зазначаючи про те, що вина ОСОБА_2 в повному обсязі підтверджується матеріалами, що зібрані по справі.

Між тим, як зазначається в апеляційній скарзі, оскільки ОСОБА_2 заперечував факт порушення правил дорожнього руху після того як його зупинили працівники поліції нібито за проїзд перехрестя на червоний сигнал світлофора, між ним та останніми виник конфлікт, в ході якого працівники поліції звинуватили його в тому, що він, ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного сп'яніння. При цьому ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки, однак працівники поліції відмовились проводити такий огляд, пояснивши це відсутністю у них спеціального технічного засобу.

Посилаючись на ці та інші обставини, пов'язані з дотриманням порядку проведення огляду на стан сп'яніння та складанням протоколу про адміністративне правопорушення, захисник вважає недоведеною як вину ОСОБА_2, так і кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, оскільки справу було розглянуто без присутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисник звертає увагу на допущені істотні порушення процесуальних прав ОСОБА_2, оскільки суд позбавив його можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема дати пояснення, подати докази та заявити клопотання про допит свідків.

Заслухавши пояснення захисника та особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення допитаного судом апеляційної інстанції свідка ОСОБА_4; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, оскаржуваною постановою встановлено, що 01.11.2016 року приблизно о 00 год. 00 хв. в м. Вишневе по вул. Київська, водій ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різким запахом алкоголю з порожнини рота, тремтінням рук та почервонінням очей. Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя обґрунтував, як прямо зазначено в постанові «матеріалами, що зібрані по справі».

Разом з тим, таке обґрунтування судового рішення, так само як і матеріали, що зібрані по справі, на які послався суддя у своїй постанові, не дають підстав для висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, з огляду на таке.

По-перше, як встановлено під час апеляційного розгляду протокол про адміністративне правопорушення від 01.11.2016 року серія АП2 № 303007, який було складено щодо ОСОБА_2 не в повній мірі відповідає вимогам законодавства та відомчим інструкціям.

Зокрема, відповідно до вимог п. 3 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказам МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (надалі - Інструкція від 07.11.2015 року № 1395) направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп'яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) (надалі - Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103).

Відповідно до п. 6 Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103 та п. 7 Розділу І. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

І лише у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я, як це передбачено п. 8 Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103 та п. 6 Розділу ІХ. Інструкції від 07.11.2015 року № 1395, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, а також пояснень ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції, такий порядок дотриманий не був, а в протоколі про адміністративне правопорушення, так само як і в постанові судді не зазначені дії водія щодо ухилення від огляду на стан сп'яніння.

По-друге, як вбачається з наданої суду апеляційної інстанції копії протоколу про адміністративне правопорушення від 01.11.2016 року, яка була вручена ОСОБА_2 не одразу після його складання, а лише 09.11.2016 року, що підтверджується його особистим підписом на оригіналі протоколу, як на момент складання протоколу, так і на момент його вручення порушнику, в ньому не було зазначено за якою частиною ст. 130 КУпАП складався цей протокол, а цифра «1» скоріш за все з'явилася значно пізніше, що підтверджується не лише її відсутністю на копії, а й тим, що запис здійснено чорнилом (пастою) іншого кольору.

Враховуючи вищенаведені обставини, а також доводи апеляційної скарги захисник в частині обставин, які з урахуванням пояснень в суді апеляційної інстанції свідка ОСОБА_4 викликають сумніви щодо присутності двох свідків, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року щодо ОСОБА_2 не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки висновки судді не ґрунтуються на доказах, отриманих у встановленому законом порядку та які не викликають сумнівів у своїй достовірності.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 - адвоката Гайдамаченко Т.П. підлягаєзадоволенню, а постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року - скасуванню, із закриттям провадження по справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу зазначеного вище адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката Гайдамаченко Т.П. задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Борденюк В.В.