АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: 33/791/483/17 Доповідач: Бездрабко В.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року м. Херсон

Суддя Апеляційного суду Херсонської області Бездрабко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 27 червня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП, відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого старшим оперуповноваженим з особливо важливих справ оперативного управління ГУ ДФС у Херсонській області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 27 червня 2017 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та відносно нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

В постанові суду зазначено, що 13 червня 2017 року, о 04:00год., в м.Херсоні по Миколаївському шосе, ОСОБА_2 керував автомобілем марки «FORD MONDEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіри обличчя. Від проходження на вимогу працівників поліції огляду на стан сп'яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на незаконність та необґрунтованість постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 27 червня 2017 року, оскільки справу розглянуто у його відсутність, із порушенням його права на захист. Зазначив, що суд неповно з'ясував обставини справи та належним чином не дослідив докази на підтвердження його вини у вчиненні правопорушення. Оскільки копію оскаржуваної постанови у визначені законом строки на апеляційне оскарження судового рішення не отримав, про результати розгляду справи дізнався випадково поза межами цих строків, просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду від 27 червня 2017 року та скасувати її, закривши провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 та захисника-адвоката ОСОБА_3, які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи у сукупності з доводами апеляційної скарги, вважаю, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП - апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 294 КУпАП, скарга на постанову судді по справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлений.

За положеннями ст.285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_2 у визначений законом строк на апеляційне оскарження постанови, був належним чином повідомлений про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП та вручення йому копії постанови, причину пропуску строку на апеляційне оскарження слід визнати поважною та поновити строк на оскарження постанови суду від 27 червня 2017 року.

Стосовно доводів апеляційної скарги про незаконність постанови та недоведеність вини ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно із ч.1 ст.277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

З оскаржуваної постанови встановлено, що судовий розгляд справи в суді І інстанції проводився без участі ОСОБА_2 При цьому суд вважав, що останній повідомлений про день та час розгляду справи, про що є відмітка в адміністративному протоколі.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна. Суд, у відповідності із вимогами ст.7 КУпАП, повинен здійснювати судочинство в справах про адміністративні правопорушення на основі суворого додержання законності.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року, №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернуто увагу суддів на неухильне виконання вимог ст.268 КУпАП та неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, які притягаються до відповідальності.

Матеріали справи не містять даних про виконання судом першої інстанції вимог ст.277-2 КУпАП щодо виклику ОСОБА_2 в судове засідання у спосіб визначений діючим законодавством та повідомлення про день та час розгляду справи.

З огляду на наведене, приходжу до висновку, що місцевим судом порушено право на захист ОСОБА_2, оскільки доводи останнього в судовому засіданні не досліджувалися, що вплинуло на прийняте судом рішення, у зв'язку із чим постанову міського суду не можна визнати законною і вона підлягає безумовному скасуванню.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції виходив із доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, обґрунтовуючи свій висновок обставинами встановленими на підставі матеріалів справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

Апеляційним судом встановлено, що 13 червня 2017 року відносно ОСОБА_2 складений протокол про адміністративне правопорушення серії БР №191821, згідно якого 13 червня 2017 року, о 04:00 годині, в м.Херсоні по Миколаївському шосе, 3, ОСОБА_2 керував автомобілем марки «FORD MONDEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння з ознаками: запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп'яніння.

До вказаного протоколу додано два письмових пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, згідно яких вони були запрошені в якості свідків під час проведення огляду на стан сп'яніння водія ОСОБА_2, який мав явні ознаки сп'яніння - запах алкоголю з порожнини рота. В їх присутності водій, на місці зупинки транспортного засобу, відмовився продути алкотестер «Драгер». Після цього водію було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп'яніння в найближчому лікарняному закладі, на що ОСОБА_2 також відмовився (а.с.4).

Вищенаведене свідчить, що фабула інкримінуємого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення за протоколом містить взаємовиключні склади правопорушень за ч.1 ст.130КУпАП, а саме встановлення працівниками поліції факту перебування водія в стані алкогольного сп'яніння (при наявності інформації, що такий огляд на стан сп'яніння не проводився) та наявність у особи ознак алкогольного сп'яніння (п.3 Інструкціїпроведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015р. №1452/735), при відмові від проходження огляду на стан сп'яніння.

Крім того, покази свідків, зазначених у письмових поясненнях та протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності, щодо ознак сп'яніння водія є різними.

Порядок огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп'яніння і правові наслідки його недотримання визначено статтею 266 КУпАП.

Згідно ч.2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Частиною третьою вказаної норми права визначено, що у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Згідно із ч.5, 6 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, регламентується вищевказаною Інструкцією.

Отже, законодавчо визначений порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного чи іншого сп'яніння, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що 13 червня 2017 року вирушив у відрядження, проте, по Миколаївському шосе в м.Херсоні був зупинений працівниками поліції, які не повідомили про причини зупинки транспортного засобу та, запропонувавши продути алкотестр, відмовилися на його вимогу надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, з приводу чого він відмовився пройти огляд за допомогою алкотестера. Також йому не пропонували пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я, направлення для проходження такого огляду не видавалося. В ході виниклої суперечки поліцейські склали протокол без свідків, а в подальшому зупинили проїжджаючий транспортний засіб, водія та пасажира яких попросили підписати протокол.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що 13 червня 2017 року був зупинений працівниками поліції, які попросили підписати протокол про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_2 Стверджує, що ОСОБА_2 під час складання протоколу перебував в адекватному тверезому стані. У його присутності ОСОБА_2 працівники поліції не пропонували пройти огляд на місці або у лікарні.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що 13 червня 2017 року, разом із ОСОБА_2, близько 04:00 години, повинен був вирушити у службове відрядження. Проте довідався, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 було зупинено та в подальшому відносно останнього складений протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП, у зв'язку із чим керування автомобілем було передано йому. Зазначив, що, на його думку, ОСОБА_2 не мав ознак алкогольного сп'яніння та в подальшому, на протязі робочого дня, здійснював службові повноваження без будь-яких зауважень щодо його стану. Свідок також підтвердив, що у його присутності ОСОБА_2 працівники поліції не пропонували пройти огляд на місці або у лікарні.

Наведене свідчить, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 13 червня 2017 року серії БР №191821, щодо відмови ОСОБА_2 від проходження, відповідно до встановленого законом порядку, огляду на стан алкогольного сп'яніння, на місці зупинки транспортного засобу та у лікарському закладі, в присутності двох свідків, не знайшли свого підтвердження та спростовуються вищезазначеними та перевіреними судом доказами.

З огляду на викладене можна дійти висновку про порушення під час складання відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП, законодавчо врегульованого порядку організації та проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп'яніння та фіксації факту відмови водія від проходження такого огляду, з приводу чого, за положеннями ч. 5 ст.266 КУпАП такий огляд є недійсним.

Ураховуючи наведене, не можна погодитися із постановою суду про наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні 13 червня 2017 року адміністративного проступку, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, у зв'язку із відсутністю в його діях складу зазначеного правопорушення.

На підставі зібраних у справі та перевірених судом апеляційної інстанції доказів, суд вважає, що постанова суду першої інстанції винесена із порушеннями вимог ст.245, 280 КУпАП, а тому підлягає скасуванню із задоволенням апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 27 червня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 27 червня 2017 року відносно ОСОБА_2 за ст.130 ч.1 КУпАП скасувати та винести нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.130 ч.1 КУпАП закрити на підставі ст.247 ч.1 п.1 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Херсонської області В.О.Бездрабко