Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4278/16-п
Провадження №: 3/332/37/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 р. м.Запоріжжя

Суддя Заводського районного суду м.Запоріжжя Безлер Л.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла з УПП у м.Запоріжжя ДПП України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який офіційно не працює, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

-за ч.2 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

17 жовтня 2016 року, о 09-10 годині, у м.Запоріжжя по вул.Кремлівська, 17, водій ОСОБА_1 керував автомобілем FAW CA 3252, н.з.АР 4761 ВТ з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме почервоніння очей, млява мова, відсутня реакція зрачка на світло, нестійка хода, сухість в порожнині рота. Від проходження медичного огляду в ЗОНД відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

У судове засідання ОСОБА_1 повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не сповістив.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.41) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення АП2 №311091 від 17 жовтня 2016 року, ОСОБА_1 своїм підписом засвідчив факт обізнаності щодо складання відносно нього протоколу, ознайомлення з його змістом та повідомлення про місце розгляду справи.

Судом використано усі процесуальні можливості щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про розгляд справи. Судові повістки, направлені на вказану у протоколі про адміністративне правопорушення адресу ОСОБА_1, повернулися до суду у звязку із закінченням терміну зберігання.

Отже, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до таких висновків.

Частина 1статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 2 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першої частини цієї статті.

Згідно із п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП підтверджується наступними доказами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, серії АП2 №311091 від 17.10.2016 року (а.с.1), ОСОБА_1 керував автомобілем FAW CA 3252, н.з.АР 4761 ВТ з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження медичного огляду в ЗОНД відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, що передбачає відповідальність за ч.2 ст. 130 КУпАП.

Даний протокол відповідає вимогам ст.ст.254-256 КУпАП, складений уповноваженою особою, належним чином зазначено суть адміністративного правопорушення, відомості про особу яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи. Протокол складено в присутності свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3

Окрім цього, вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення підтверджується поясненнями ОСОБА_3 (а.с.5), ОСОБА_2 (а.с.6), рапортом інспектора 1 роти 4 батальйону УПП у м.Запоріжжі ДПП молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 (а.с.7), довідкою з бази даних підсистеми «Адмінпрактики» (а.с.2), актом огляду на стан спяніння з використання спеціальних технічних засобів (а.с.3), направленням на огляд водія на стан спяніння до ЗОНД (а.с.4).

Також судом встановлено, що постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 28.11.2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України із накладенням адміністративного стягнення, а саме у тому, що він 28.09.2016 року керував автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння, від проходження медичного огляду за допомогою спеціального прибору Драгер та у медичному закладі відмовився.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, як повторне протягом року вчинення відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обовязкова до застосування судами як джерела права.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки управовому полі.

При обранні адміністративного стягнення суд дотримується також приписів ст.23 КУпАП України, якою передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, суд у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, розяснень, які містяться в п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року, враховує характер вчиненого правопорушення; рівень небезпеки; дані про особу правопорушника, який, офіційно не працевлаштований, раніше притягувався до адміністративної відповідальності, має посвідчення водія серії АВЯ №300709, видане 27.09.1994 року; ступінь вини; майновий стан. Обставин, що обтяжують та помякшують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, з метою виховного впливу і запобігання вчиненню зазначеною особою нових правопорушень, дотримання безпеки дорожнього руху в Україні, суд приходить до висновку про необхідність накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП України, у вигляді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Одночасно суд вважає за необхідне розяснити ОСОБА_1 його право ініціювати питання відстрочки виконання постанови про накладення адміністративного стягнення за наявності умов та в порядку, передбаченому ст. 301 КУпАП та ст. 36 Закону України Про виконавче провадження.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.33, 130, 251, 252, 279, 280, 283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.130 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави понесені судові витрати у сумі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок (Банк ГУДКСУ в Запорізькій області р/р 0004, МФО 813015, ЄДРПОУ отримувача 38025372, одержувач : УДКСУ в Заводському районі м. Запоріжжя, код бюджетної класифікації : 22030101 - "Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м.Запоріжжя.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження в разі, якщо скарга не була подана.

Суддя Л.В. Безлер