АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Мельник В.В., за участю:

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3в інтересах ОСОБА_2на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),

в с т а н о в и в:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року ОСОБА_2визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 04 грудня 2016 року, о 23 год. 20 хв., керував автомобілем «ВАЗ 2101», державний номер НОМЕР_1 по вулиці Хрустальній, в м. Києві, з ознаками наркотичного сп'яніння: зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей, від огляду на стан сп'яніння відмовився у присутності двох свідків.

Такими діями ОСОБА_2 порушив вимоги пункту 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року України (надалі - Правил дорожнього руху), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді місцевого суду скасувати, та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт посилався на те, що працівники поліціїфактично провели огляд ОСОБА_2на стан сп'яніння за допомогою службового ліхтаря, однак такий технічний засіб несертифікований та не є дозволеним для проведення відповідного огляду. При цьому, акт огляду на стан сп'яніння працівниками патрульної поліції не складався та до справи не долучений.

Також зазначав, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказому справі, оскільки в ньому міститься недостовірні дані про те, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом. ОСОБА_2 знаходився за кермом автомобіля, який не рухався, та вказаніобставини можуть підтвердити свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Вказані у протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп'яніння ОСОБА_2не відповідають переліку таких ознак, визначеному пунктом 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Наявні у справі письмові пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, та рапорт інспектора поліції ОСОБА_6, на думку апелянта, також не можуть бути доказами у справі, так як пояснення вказаних осіб суперечать фактичним обставинам справи, та вони не були безпосередньо допитані суддею у судовому засіданні. ОСОБА_2 не відмовлявся від огляду на стан сп'яніння, однак не був згоден з висновком поліцейських про його перебування у стані наркотичного сп'яніння.

Крім того, згідно акту медичного огляду №006446 від 05 грудня 2016 року, проведеного в Київській міській наркологічні клінічній лікарні «Соціотерапія» за самозверненням ОСОБА_2, ознак сп'яніння у нього не виявлено. Висновок судді місцевого суду про недійсність вказаного медичного висновку, на думку апелянта, є помилковим.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, та його захисника ОСОБА_3, які просили задовольнити апеляційну скаргу та закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, допитавши під час апеляційного розгляду свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.5 Правил, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до пунктів ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно п. п. 6, 7 Розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров'я).

У відповідності до пункту 12 Розділу II Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Згідно п.п. 6, 9 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. №1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що інспектором патрульної служби при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та суддею місцевого суду при розгляді справи вказаних про адміністративне правопорушення вказаних вимог не дотримано.

Згідно мотивувальної частини постанови, висновок судді місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на даних протоколу про адміністративне правопорушення, поясненнях ОСОБА_2 у судовому засідання, поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та рапорту інспектора ОСОБА_6

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об'єктивну істину у справі.

Аналізуючи під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що висновки судді місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення не підтверджуються зібраними по справі доказами.

Так, як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 04 грудня 2016, складеного відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, останній цього ж дня о 23 год. 20 хв. керував автомобілем «ВАЗ», державний номер НОМЕР_1 по вулиці Хрустальній, в м. Києві, з ознаками наркотичного сп'яніння: зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей, від огляду на стан сп'яніння відмовився у присутності двох свідків /а.с.п. 1/.

У вказаному протоколі зазначено свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено письмові пояснення зазначених свідків від 04 грудня2016 року, з яких убачається, що у їх присутності водій ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Зазначені пояснення викладені на спеціальних бланках, які містять однотипну інформацію, при цьому особисті пояснення вказаних свідків щодо обставин відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у матеріалах справи відсутні.

У судовому засіданні під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 пояснив, що 04 грудня 2016 року його зупинили працівники поліції, почали світити ліхтарем в очі, та у стверджувальній формі повідомили, що він перебуває у стані наркотичного сп'яніння, на що він повідомив, що не вживав наркотичних засобів. Після цього працівники поліції вилучили водійські права та склали протокол про адміністративне правопорушення. Він самостійно звернувся до медичного закладу, де пройшов медичний огляд на стан наркотичного сп'яніння.

Допитаний у судовому засіданні під час апеляційного розгляду свідок ОСОБА_4 пояснив, що, у грудні 2016 року, точного дня та часу він не пам'ятає, у його присутності працівники поліції підійшли до водія автомобіля «ВАЗ» ОСОБА_2, та повідомили, що він перебуває у стані наркотичного сп'яніння. Працівники поліції не пропонували ОСОБА_2пройти огляд на стан сп'яніння, та він не відмовлявся від проходження такого огляду. На прохання працівника поліції свідок підписав аркуш паперу з поясненнями.

Допитаний у судовому засіданні під час апеляційного розгляду свідок ОСОБА_5 пояснив, що у місті Києві по вулиці Хрустальній у грудні 2016 року, він бачив, як до водія ОСОБА_2 під'їхав патрульний автомобіль. Працівники поліції почали світити водію ліхтарем в очі та запитали, які засоби він вживав, після чого зазначили, що він перебуває у стані наркотичного сп'яніння. Свідок зазначив, що не пам'ятає, чи пропонували працівники поліції ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння. На прохання працівника поліції свідок підписав пояснення, не прочитавши та не ознайомившись з ними.

Як убачається з пояснень вказаних свідків, вони узгоджуються з поясненнями ОСОБА_2 про те, що на місці зупинки транспортного засобу інспектор поліції у присутності свідків не пропонував йому пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі охорони здоров'я, та останній не відмовлявся проходження такого огляду.

Зазначені свідки попереджені про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, а тому підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Пояснення вказаних свідків спростовують дані протоколу про адміністративне правопорушення щодо відмови ОСОБА_2у їх присутності від проходження огляду на стан сп'яніння.

Крім того, суддею апеляційного суду витребувано з Київської міської наркологічної лікарні «Соціотерапія» акт медичного огляду ОСОБА_2 від 05 грудня 2016 року, з якого убачається, що ознак наркотичного сп'яніння на час проведення огляду (о 03 год. 30 хв.), у ОСОБА_2 не встановлено.

У випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу.

Протокол про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_2, сам по собі, без належної його перевірки, не може бутибезспірним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням наведеного, наведені у постанові судді місцевого суду докази: протокол про адміністративне правопорушення,письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та рапорт працівника поліції не можуть бути визнані належними та допустимими доказами, та на основі наявних у них фактичних даних не може встановлюватись наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Між тим, при винесенні оскаржуваної постанови суддя місцевого суду на допущені інспектором поліції порушення при складенні протоколу про адміністративне правопорушення уваги не звернув, оцінки та аналізу наявним у справі доказам не надав, належним чином не перевірив пояснення ОСОБА_2, та в порушення вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, не з`ясував усі обставини справи в їх сукупності, унаслідок чого, за відсутності в матеріалах справи належних доказів, дійшов помилкового висновку про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші докази на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апелянта про відсутність в його діях складу правопорушення є обгрунтованими, тому постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3в інтересах ОСОБА_2задовольнитичастково.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року відносно ОСОБА_2 скасувати, та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва В.В.Мельник