Провадження № 33/792/560/17
Справа № 676/4661/17 Головуючий в 1-й інстанції Драч І. В.
Категорія: ч. 2 ст. 130 КУпАП Доповідач Федорова Н. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2017 року м. Хмельницький

Суддя Апеляційного суду Хмельницької області Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2017 року, -

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 б, Камянець-Подільського району Хмельницької області, непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 320 грн. судового збору.

За постановою суду, ОСОБА_1, будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, повторно протягом року, 26 серпня 2017 року о 18 год. 10 хв. по вул. Івана Франка в м. Камянець-Подільський Хмельницької області, керував транспортним засобом «Ford Transit» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нечітка мова) і в присутності двох свідків, відмовився від проходження огляду на стан спяніння з використанням дозволених технічних засобів фіксування такого стану на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадженні у справі, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постанову вважає незаконною.

Зазначає, що 26 серпня 2017 року приблизно о 18 год. 10 хв. він був фактично незаконно затриманий працівниками поліції біля свого автомобіля та доставлений в наручниках до приймального відділення Камянець-Подільської міської лікарні № 1. З протоколом працівники поліції його не ознайомили. Про його існування дізнався лише під час судового розгляду справи.

Стверджує, що від проходження огляду на стан спяніння в приймальному відділенні Камянець-Подільської міської лікарні № 1 не відмовлявся, а лише вимагав присутності двох свідків.

На думку апелянта, допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_3 є заінтересованою особою, оскільки працює у лікарні та постійно спілкується із працівниками поліції з питань проходження огляду на стан спяніння. Окрім того, остання зазначила, що не памятає його та того, як його доставляли в відділення лікарні, а також осіб, які були там присутні.

Апелянт вважає недопустимим доказом довідку № 500 від 26 серпня 2017 року, яка виготовлена на бланку Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану спяніння.

Суд не звернув уваги на те, що висунуте проти нього обвинувачення є неконкретним та таким, що унеможливлює його захист. Так, у протоколі міститься вказівка на порушення ним п. 2.9 та п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Окрім того, протокол йому не надавався, ним не підписаний, вказівки про відмову від підписання немає, а тому апелянт вважає, що такий не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та не може бути доказом його вини.

Поза увагою суду залишилось те, що досліджений в судовому засіданні відеозапис не може бути належним та допустимим доказом, оскільки такий здійснювався без його згоди, на невідомий пристрій та невідомо ким, не зрозуміло яким чином потрапив у матеріали справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляції, суд вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та обєктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та зясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконанні судом першої інстанції.

Висновок суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Зокрема, з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 055666 від 26.08.2017 року, вбачається, що 26 серпня 2017 року о 18 год. 10 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Transit», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Івана Франка в м. Камянець-Подільський Хмельницької області, з ознаками алкогольного спяніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу, а також у Камянець-Подільській міській лікарні № 1 відмовився в присутності свідків (а.с. 1).

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу підтверджується даними відеозаписів, які зафіксовані на відеокамери працівниками поліції (а.с. 6). Так, з відеозапису (файл NUVR0767) вбачається, що поліцейською пропонується ОСОБА_1 пройти тест на стан алкогольного спяніння за допомогою спеціального технічного пристрою. Однак, останній в категоричній формі відмовився та повідомив, що буде проходити огляд у медичному закладі.

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння у медичному закладі підтверджується довідкою № 500 від 26 серпня 2017 року, виданою лікарем Камянець-Подільської міської лікарні № 1 (а.с. 2).

Свідок ОСОБА_3, яка є лікарем Камянець-Подільської міської лікарні № 1, у письмових поясненнях зазначила, що 26 серпня 2017 року приблизно о 18 год. 30 хв. працівниками поліції на огляд був доставлений ОСОБА_1, який перебував у пяному вигляді. На пропозицію пройти огляд на стан спяніння в приміщенні лікарні за допомогою приладу «АЛКОНТ» 01-су, останній відмовився у її присутності (а.с. 8). Аналогічні покази вона дала і у суді першої інстанції.

У письмових поясненнях від 26 серпня 2017 року свідок ОСОБА_4, який працює черговим фельдшером, пояснив, що того дня о 18 год. 30 хв. перебував у Камянець-Подільській міській лікарні № 1 на робочому місці, куди працівниками поліції був доставлений ОСОБА_1 На пропозицію пройти огляд на стан спяніння останній відмовився (а.с. 7).

У матеріалах справи міститься постанова Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 вересня 2016 року, згідно якої ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 21-22)

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху України).

Згідно з п.п. 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 6 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідальність особи за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка керує транспортним засобом, виникає і в разі її відмови від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан спяніння. Частиною 2 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 цієї статті.

Твердження апелянта про те, що його 26 серпня 2017 року фактично незаконно затримали працівники поліції біля автомобіля та доставили в наручниках до приймального відділення Камянець-Подільської міської лікарні № 1, є безпідставними, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами.

Доводи ОСОБА_1 про те, що з протоколом працівники поліції його не ознайомили, він його не підписував і про нього дізнався лише під час судового розгляду справи, не спростовують факту наявності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що від проходження огляду на стан спяніння в приймальному відділенні Камянець-Подільської міської лікарні № 1 він не відмовлявся, а лише вимагав присутності двох свідків, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються належними та допустимими доказами. Так, йому було запропоновано пройти медичний огляд у присутності двох свідків лікаря ОСОБА_3 та чергового фельдшера ОСОБА_4 Натомість, матеріали справи, не містять інформації про те, що він висував вимоги працівникам поліції про забезпечення інших свідків і про те, що зазначеним свідкам він не довіряє.

Твердження про те, що свідок ОСОБА_3 є заінтересованою особою, оскільки працює у лікарні та постійно спілкується із працівниками поліції, не ґрунтується на вимогах закону.

Так, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, передбачено, що не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Будь-яких інших заборон або окремих вимог до свідків під час проведення огляду на стан спяніння чинним законодавством не передбачено. Отже, суд першої інстанції правильно при розгляді справи врахував покази вказаного свідка.

Щодо недопустимості, як доказу довідки № 500 від 26 серпня 2017 року, яка виготовлена на бланку висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану спяніння, то слід зазначити наступне.

Згідно з Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 року у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Чинним законодавством не передбачено вимог до складання документів лікарем у разі відмови водія від проходження огляду на стан спяніння. Разом з тим, видача лікарем довідки на підтвердження факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння не заборонено вказаним законодавством.

Отже, така довідка є належним доказом відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан спяніння.

Безпідставними є доводи апелянта про неконкретне обвинувачення, оскільки у протоколі міститься вказівка на порушення ним п. 2.9 та п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Так, в оскаржуваній постанові від 23 жовтня 2017 року Камянець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області зазначив, що не вбачає підстав кваліфікувати дії ОСОБА_1 за п.2.9 а ПДР України, оскільки цей пункт є зайвим, а тому виключив його з обвинувачення.

Доводи про неналежність та недопустимість, як доказу відеозапису, оскільки такий здійснювався без його згоди, на невідомий пристрій та невідомо ким, не зрозуміло яким чином потрапив у матеріали справи, не ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з п. 3.3. Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом ДПП № 100 від 03.02.2016 року нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активуватись працівниками патрульної поліції та знаходитьсь в режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами.

Отже працівники поліції діяли в межах правового поля. При цьому у протоколі зазначили, що до нього додається відео (а.с. 1).

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

З огляду на викладене, суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції зясовані повно та обєктивно. Вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч. 2 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно. Тому твердження апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, є безпідставним.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Постанову Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова