АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/1245/17 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 1726 ч. 1 КУпАП Суддя-доповідач: ОСОБА_2
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 грудня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Кондаков Г.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, прокурора прокуратури Дніпропетровської області - ОСОБА_4, прокурора Генеральної прокуратури України - ОСОБА_5, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2017 року, -

встановив:

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2017 року на

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, судді Дніпропетровського адміністративного окружного суду, одруженого, на утриманні має сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5

накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 850 грн.

На думку суду першої інстанції ОСОБА_3 скоїв правопорушення при наступних обставинах.

ОСОБА_3, займаючи посаду судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду, порушуючи вимоги ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, тобто вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ст. 1726 ч. 1 КУпАП.

ОСОБА_3 особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не згоден з рішенням суду першої інстанції. В апеляції просить його скасувати. Провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 1726 ч. 1 КУпАП і у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

В обґрунтування своїх доводів посилається на суттєве порушення судом першої інстанції норм процесуального і неправильного застосування норм матеріального права, на неповноту і необєктивність судового розгляду і на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Вважає, що судом не надано оцінки всім доказам по справі.

Стверджує, що не з його вини несвоєчасно подано декларацію, що причиною стали перешкоди технічного характеру за відсутністю звязку з реєстром.

Надану НАЗК інформацію вважає формальною відповіддю про виправдування збоїв системи.

Посилається на відсутність в його діях умислу на ухилення від подання декларації.

Висновок суду першої інстанції про виявлення правопорушення 17 жовтня 2017 року вважає помилковим, оскільки в справі міститься достатня кількість доказів, які його спростовують.

Крім того, порушник ставить питання щодо поновлення йому строків на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Не заперечує, що в своєму клопотанні просив суд розглянути справу за його відсутністю, про те, що знав про її розгляд саме 24 жовтня 2017 року. Між тим, копію постанови отримав 09 листопада 2017 року і в передбачений законом строк, тобто 12 листопада 2017 року звернувся з апеляційною скаргою на його законність.

Вважає, що відсутність мотивування прийнятого рішення позбавляла його можливості обґрунтувати свої доводи. Вказує на те, що відмова в задоволенні даного клопотання стане йому перешкодою в доступі до правосуддя.

Заслухав особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції і про її скасування із закриттям провадження по справі, прокурорів Масалітіна Е.А. та Сеник В.Г. про відмову в задоволенні клопотання останнього і про скасування постанови у звязку з істотними порушеннями процесуальних норм, прийняттям нової постанови з визнанням ОСОБА_3 винним у правопорушенні, передбаченому ст. 1726 ч. 1 КУпАП з накладенням такого ж стягнення, суд апеляційної інстанції дослідив матеріали справи, перевірив доводи, на які посилаються сторони, вважає, що клопотання підлягає задоволенню, апеляція частковому задоволенню із скасуванням судового рішення і прийняттям нового з наступних підстав.

Розвязуючи питання щодо пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції керується вимогами ст. 289 КУпАП.

Відповідно до вказаної норми, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу.

В матеріалах справи містяться дані про своєчасне повідомлення порушника про слухання справи щодо нього 24 жовтня 2017 року, про що свідчить довідка про доставку 20 жовтня 2017 року «смс»-повідомлення та його клопотання від цієї ж дати про слухання справи за його відсутністю (а.с. 58; 59-61).

Посилання останнього в засіданні суду апеляційної інстанції на зацікавленість в обєктивному розгляді його справи, на отримання копії рішення 09 листопада 2017 року, приводить суд до переконання в необхідності поновлення такого строку, що таке рішення забезпечить реалізацію вказаною особою на даній стадії свого права з врахуванням обовязковості участі у суді останнього при розгляді справи даної категорії.

При розгляді справи по суті апеляційної скарги, суд приходить до наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, посадовою особою органу поліції ОСОБА_3 закидається скоєння правопорушення, передбаченого ст. 1726 ч. 1 КУпАП, тобто діяння, яке повязане з корупцією.

У звязку з чим, розглядаючи справи даної категорії, суд першої інстанції повинен керуватись вимогами ст. ст. 268 ч. 3, 250 КУпАП.

Відповідно до вимог даних норм, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 1724-1729 цього Кодексу, присутність прокурора і особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обовязковою.

Між тим, як свідчать матеріали справи, вона розглянута судом за відсутності вказаних осіб.

Тому суд апеляційної інстанції не може не погодитись з твердженнями прокурорів про суттєве порушення судом першої інстанції порядку розгляду справи щодо ОСОБА_3

Крім того, не можна залишити без уваги, що суд першої інстанції при формулюванні мотивувальної частини рішення стверджував про доведеність вини ОСОБА_3 у скоєнні порушення, передбаченого ст. 1726 ч. 1 КУпАП. Між тим, в резолютивній частині постанови обмежився тільки накладенням на винну особу стягнення у виді штрафу на користь держави у відповідному розмірі.

Приймаючи до уваги, що винесення постанови іменем України є важливим актом правосуддя, такі суперечності в висновках, які містяться в мотивувальній і резолютивній частинах викликає сумніви в законності і обґрунтованості постанови. Тому суд апеляційної інстанції вважає, що такі порушення тягнуть за собою безумовне скасування постанови з прийняттям нової відповідно до вимог ст. 294 ч. 8 КУпАП.

Апеляційним переглядом законності прийнятого судом першої інстанції рішення встановлено наступне.

Так, Указом Президента України 15 квітня 2008 року ОСОБА_3 призначено на посаду судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду у межах пятирічного терміну (а.с. 18).

Постановою Верховної Ради України 18 квітня 2013 року його було обрано на посаду судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду безстроково (а.с. 19-20).

Відповідно до наказу Дніпропетровського окружного адміністративного суду 16 квітня 2008 року ОСОБА_3 зараховано до штату вказаного суду з 17 квітня 2008 року (а.с. 21).

Особа, яка займає посаду судді, згідно з вимогами ст. 3 ч. 1 п. 1 п. «г» ЗУ «Про запобігання корупції», є субєктом відповідальності за вчинення порушення, повязаного з корупцією.

Службові особи, як вказано в п. 2 Прикінцевих і перехідних положень ЗУ «Про засади і запобігання і протидії корупції» до початку роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, субєкти декларування подають декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру в порядку, встановленому Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції". Зазначені декларації підлягають оприлюдненню в порядку, встановленому Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Згідно зі ст. 45, особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані щорічно до 01 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

ОСОБА_3, займаючи посаду судді не міг не знати про покладені на нього вказаним Законом зобовязання щодо обовязковості заповнення декларації саме до 01 квітня.

Конструктивною ознакою правопорушення, передбаченого ст. 1726 ч. 1 КУпАП є несвоєчасне подання декларації без поважних причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за даним законом виключається.

Між тим, послідовність дій користувача Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які вчинив ОСОБА_3 в період часу з 28 жовтня 2016 року з 09 год. 40 хв., які надійшли до Департаменту захисту економіки НП України із адміністративного департаменту НАЗК, свідчать про те, що останній подав декларацію 01 квітня 2017 року з кінцем сесії о 17 год. 04 хв. (а.с. 34-39; 43-47).

На спростування доводів ОСОБА_3 про поважність причини несвоєчасного подання декларації, в судовому засіданні оголошені рішення НАЗК від 04 квітня 2017 року № 124 і від 08 червня 2017 року № 224 «Про визначення поважної причини несвоєчасного подання декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» і «Про визначення періодів, протягом яких спостерігалися перебої у роботі ІТС Реєстру».

Відповідно до рішення № 124, НАЗК визнано поважною причиною несвоєчасного подання декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, неналежне функціонування Реєстру з визначенням періоду неналежного функціонування, а саме: 2, 12, 15, 16, 19, 24, 26, 27, 28 березня 2017 року відповідно до рішення за № 224.

Наведені дані приводять до висновку про безпідставність посилань ОСОБА_3 про наявність поважних причин несвоєчасного подання декларації.

Звертається увага на те, що правопорушення, передбачене ст. 1726 ч. 1 КУпАП з субєктивної сторони характеризується наявністю у особи вини у формі прямого чи непрямого умислу, і тільки вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Ставлення ОСОБА_3 до свого обовязку, повязаного із складанням декларації характеризується непрямим умислом, тому його доводи про відсутність умислу на скоєння даного правопорушення, які б виключали притягнення до адміністративної відповідальності є безпідставними.

Безпідставними є і твердження останнього про сплив строків накладення на нього адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 ч. 3 КУпАП.

Відповідно до вказаної норми, адміністративні стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Матеріали справи свідчать про те, що датою скоєння правопорушення є 01 квітня 2017 року. Днем його виявлення є день складення 17 жовтня 2017 року протоколу про адміністративне правопорушення з викладенням доказів про обґрунтованість підозри у скоєнні ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ст. 1726 ч. 1 КУпАП.

Сукупність вказаних даних приводить до висновку, що строки, передбачені ст. 38 КУпАП не сплили.

Таким чином, давши аналіз зібраним у справі доказам у їх сукупності, оцінив їх, суд вважає винним ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 1726 ч. 1 КУпАП.

Оскільки рішення суду першої інстанції скасовано з прийняттям нового, суд апеляційної інстанції вирішуючи питання щодо накладення стягнення, відповідно до вимог ст. ст. 33-35 КУпАП, приймає до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, майновий стан. Наявність малолітньої дитини судом визнається в якості обставини, яка помякшує відповідальність.

При такій сукупності даних, суд вважає за можливе накласти на винну особу стягнення у виді штрафу на користь держави в мінімальному розмірі.

Відповідно до вимог ст. 401 КУпАП, ст. 4 ч. 2 ЗУ «Про судовий збір» стягнути з порушника судовий збір у розмірі 320 грн.

Керуючись ст. ст. 250, 268, 289, 294 КУпАП суд, -

постановив:

Клопотання особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 задовольнити.

Поновити останньому строк на апеляційне оскарження постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2017 року - скасувати. Прийняти нову, якою визнати ОСОБА_3 винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 1726 ч. 1 КУпАП і накласти на нього стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі пятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 320 грн.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: Г.В. Кондаков