Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2017 року м. Рівне Суддя Апеляційного суду Рівненської області - Ковальчук Н.М.,

при секретарі - Мельник С.Ю.,

з участю ОСОБА_1, поліцейських роти № 3 УПП в м. Рівне ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 6 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 6 квітня 2017 року року ОСОБА_1. притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто в дохід держави судовий збір в сумі 320 грн.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1. вказує, що в його діях відсутній склад адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Зазначає, що суд, в порушення вимог ст. 245 КУпАП, не забезпечив повного та об»єктивного розгляду справи, не взяв до уваги його пояснень, а послався лише на пояснення інспектора роти № 3 батальйону УПП м.Рівне ОСОБА_3, який вказав, що було складено протокол про адміністративне правопорушення, оскільки прилад Драгер Алкотест 6810 на місці зупинки транспортного засобу показав позитивний результат. Однак, позитивний результат на стан алкогольного сп»яніння пов»язаний з прийманням ним лікарських препаратів. Суд не звернув уваги, що при проходженні повторного тестування у лікаря прилад Драгер Алкотест показав більший вміст алкоголю через те, що він застосував спрей для лікування горла. Суд не звернув увагу, що в порушення п.3, 9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджених Наказом № 1452Є735 від 9.11.2015 року, до Висновку щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не долучено документів, що підтверджують проходження лікарем тематичного удосконалення за відповідною програмою, сертифікату відповідності приладу за допомогою якого проводився огляд та акту повірки стану засобу вимірювальної техніки. З цих підстав просить постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 6 квітня 2017 року скасувати, провадження у справі закрити.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 просив не притягувати його до відповідальності, алкоголю не вживає, має передпенсійний вік, його робота, яка дає єдиний дохід у сім»ю, пов»язана з керуванням транспортними засобами. Вказує, що призначене стягнення є суворим та поставить його сім»ю у скрутне матеріальне становище.

Поліцейські роти № 3 УПП в м. Рівне ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційного суду заперечили проти задоволення апеляційної скарги, рахують постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

Заслухавши ОСОБА_4, працівників поліції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи із слідуючого.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія БР № 255526 від 23 лютого 2017 року, цього дня о 22 год. 20 хв. в м. Рівне на вул. Соборній, 406 ОСОБА_1, в порушення п. 2.9а Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом CHEVROLET NIVA 21230, номерний знак НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, що підтверджується висновком на стан алкогольного сп»яніння № 268 від 23.02.2017 року.

ОСОБА_5 огляду на стан алкогольного сп»яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеного роти № 3 УПП в м. Рівне ОСОБА_2, тестування проводилось о 22 годині 25 хвилин приладом Драгер Алкотест 6810 на місці зупинки транспортного засобу і згідно результатів тестування наявність алкоголю становить 0,48%.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з результатами тестування не був згідний і на його вимогу повторний огляд на стан алкогольного сп»яніння проведено в КЗ «Рівненський обласний центр психічного здоров»я населення» о 22 год. 43 хв. приладом Драгер Алкотест. За результатом повторного тестування вміст алкоголю становив 0,66%.

Як видно із зазначених результатів тестування різниця вмісту алкоголю з моменту зупинки транспортного засобу до моменту обстеження в медичному закладі збільшилась на 0,18%.

У висновку лікаря ОСОБА_6 не відображено причину збільшення показника приладу Драгер Алкотест вмісту алкоголю, без додаткового вживання алкоголю ОСОБА_1

Зазначене не спростовує ймовірність похибки в показниках приладів Драгер Алкотест, яка могла вплинути на результати тестування як в сторону збільшення так і в сторону зменшення.

Результати тестування та письмові пояснення свідків, що є в матеріалах справи, спростовують доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, при визначенні міри адміністративного стягнення за вчинене правопорушення, суд враховує факт наявності різних показників результатів тестування приладами Драгер Алкотест на стан алкогольного сп»яніння та доводи апеляційної скарги з долученими до неї докази про те, що станом на 23 лютого 2017 року ОСОБА_1, відповідно до медичного призначення, приймав лікарські препарати.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Стаття 22 КУпАП передбачає, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні "Ісмаїлов проти Росії" від 6 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄКПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

На думку суду, ступінь вини ОСОБА_1, його майновий стан, є обставинами, що пом'якшують адміністративну відповідальність в розумінні ст. 34 КУпАП, його дії не завдали збитків державним, суспільним інтересам чи громадянам, а тому, є підстави для застосування ст.22 КУпАП та звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, оскаржувану постанову суду першої інстанції слід скасувати, ухвалити нову постанову про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі.

Керуючись ст. 283,284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 6 квітня 2017 року року відносно ОСОБА_1 скасувати.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і обмежитись усним зауваженням, а справу провадження закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: Ковальчук Н.М.