АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Іванова А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

за участю осіб:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2,

захисника - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

представника потерпілого - ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2017 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. та стягнено на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, водій ОСОБА_2 12 листопада 2016 року близько 11 год. в м. Дніпрі по вул. Казакова з боку вул. Гагаріна в напрямку вул. Г.Пушкіна рухався на автомобілі НОМЕР_1 та при виконанні повороту ліворуч скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався зліва в попутному напрямку та виконував маневр обгону, внаслідок чого транспортні засоби отримали пошкодження, а водій ОСОБА_2 та пасажир ОСОБА_6 отримали тілесні ушкодження. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.10.1 ПДР України, відповідно до якого:

-п.10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2 26 січня 2017 року подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а саме не були з'ясовані та перевірені обставини на які послався ОСОБА_2 та його захисник, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі вказує, що в матеріалах справи відсутні докази, які б беззаперечно підтверджували невідповідність його дій вимогам Правил дорожнього руху України, а тим більше питання причинно-наслідкового зв'язку з настанням ДТП. Протокол про адміністративне правопорушення від 07 грудня 2016 року та схема місця ДТП з фотоматеріалами як докази підтверджують лише факт зіткнення та місцезнаходження транспортних засобів, а посадова особа, що їх складала не була свідком події ДТП.

Також ОСОБА_2 посилається на безпідставні відмови суду першої інстанції в заявлених клопотань про допит свідка ОСОБА_6 та витребування з Управління Національної поліції відомостей щодо посадових осіб патрульної поліції, які прибули на виклик з приводу виникнення ДТП.

На думку ОСОБА_2 для правильного та об'єктивного вирішення даної справи, необхідно було встановити причинно-наслідковий зв'язок між його діями та настанням ДТП, що потребує спеціальних знань та вимагає проведення відповідної експертизи. Також вказує на допущене судом порушення порядку розгляду справи, оскільки судове засідання проводилося не у залі суду, а в кабінеті судді та заявлена технічна фіксація судового засідання не проводилась.

З'явившись у судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, закривши провадження у справі через відсутність складу адміністративного правопорушення у його діях.

У свою чергу, з'явившись у судове засідання апеляційного суду, ОСОБА_4 виступив проти задоволення апеляційної скарги, мотивуючи свою позицію тим, що суд першої інстанції належним чином дослідив усі обставини справи, а свої висновки щодо винуватості особи належним чином обґрунтував.

Вислухавши учасників перегляду справи, з'ясувавши їх думку; вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги,перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У своїй постанові суд першої інстанції зазначив, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доводиться протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП, фототаблицею та письмовими поясненнями.

Проте з наведеними висновками суду погодитися не можливо, оскільки під час вирішення питання щодо винуватості особи суд не прийняв до уваги пояснення безпосередньо самої особи, яка притягається до відповідальності, та не дав їм належної оцінки у сукупності із іншими доказами. Таким чином суд однобічно оцінив наявні по справі докази, безпідставно надав перевагу виключно доказам обвинувачення, залишивши поза своєю увагою доводи сторони захисту ОСОБА_2

У відповідності до ст. 280 КУпАП, під час розгляду справи суд має вирішити: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона відповідальності. Зазначенні питання під час розгляду справи суд має вирішувати з аналізу наявних по справі доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП. Тобто усі ознаки адмінправопорушення мають доводитися певними доказами та мати своє відображення у певних документах, які складаються на місці вчинення правопорушення із дотриманням вимог відповідних інструкцій.

З аналізу наявних матеріалів справи апеляційним судом було встановлено, що дорожньо-транспортна пригода між автомобіем Деу, д/н НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2, та автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався зліва, відбулася 12 листопада 2016 року приблизно об 11 годині в м. Дніпрі по вул. Казакова з боку вул. Гагаріна в напрямку вул. Г.Пушкіна.

Допитаний у судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_6 вказав, що він є батьком ОСОБА_2 та дійсно у зазначений у протоколі час та місці перебував в якості пасажира на передньому правому сидінні автомобіля Деу Ланос, під керуванням його сина ОСОБА_2, рухаючись по вул. Казакова зі сторони пр. Гагаріна в напрямку туп. Казакова, здійснили маневр автомобіля вліво з метою повороту на туп. Казакова. Швидкість руху їх автомобіля було близько 40-45 км/год. По ходу слідування свідок почув, що водій його транспортного засобу включив сигнал показчика повороту та почав маневр у ліво. Жодних перешкод у їхньому русі виявлено останнім не було, звукових сигналів інших транспортних засобів не чув. Скільки проїхав автомобіль Деу Ланос з моменту зміни напрямку руху - свідок назвати не може, однак в ході слідування почув звук удару автомобіля. Внаслідок виникнення ДТП свідок ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження через удар об лобове скло.

Відповідно до ст.294 КУпАП, апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувались раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхиленням їх місцевим судом. В суді першої інстанції клопотання ОСОБА_2 про призначення експертизи не розглянуто, а тому відповідно до ст.294 КУпАП в його задоволенні в суді апеляційної інстанції необхідно відмовити.

З аналізу суперечливих пояснень учасників дорожньо-транспортної пригоди апеляційний суд позбавлений можливості дійти безсумнівного висновку: яким чином у даній ДТП повинні були діяти водії, чи мав об'єктивну можливість водій ОСОБА_2 бачити рух автомобіля «Шевроле», чи знаходяться дії водіїв у причинному зв'язку з даною ДТП, та кого з водіїв саме.

Жодних інших свідчень свідків чи очевидців, якими могла б бути усунена наявна суперечливість у поясненнях учасників пригоди, у матеріалах справи не має.

Крім цього, викликає сумніви і місце пригоди, чи зіткнення транспортних засобів відбулося на перехресті доріг, під час його проїзду обома учасниками пригоди, а тому мало б бути вирішено питання щодо дотримання правил проїзду перехрестя.

Таким чином, під час перегляду справи апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції розглянув справу з порушенням вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, без з'ясування усіх фактичних обставин, які мають бути обов'язково з'ясовані під час розгляду справи, що свідчить про формальний та поверхневий розгляд справи судом, а тому постанова місцевого суду підлягає скасуванню через недоведеність вини особи.

Приймаючи таке рішення, апеляційний суд керується також вимогами ст. 62 Конституції України, яка закріплює презумпцію невинуватості та передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись саме на користь цієї особи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 про скасування постанови місцевого суду - задовольнити частково.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, із накладення стягнення у вигляді штрафу у розмір трьохсот сорока гривень скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.П. Іванова