Справа № 750/8309/16-п Головуючий у 1 інстанції Кулініч Ю. П.
Провадження № 33/795/11/2017
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2017 року місто Чернігів

Суддя судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області Короїд Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м.Чернігова від 22 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Деснянського районного суду м.Чернігова від 22 листопада 2016 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 275,60 грн.

Судом першої інстанції ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 25.08.2016, о 03.40, ОСОБА_1, у АДРЕСА_1 керував автомобілем «Рено», номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації, виражене тремтіння пальців рук) від огляду на стан сп'яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння в присутності двох свідків відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та закрити справу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що докази, які б прямо вказували на перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп'яніння відсутні. У матеріалах справи є довідка, яка свідчить про відсутність стану сп'яніння у ОСОБА_1 Також вказує, що поліція жодних доказів з приводу того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння не надала. Також, ОСОБА_1 не повинен був пред'являти посвідчення водія, оскільки на той час він був пішоходом, посвідчення водія при собі не мав. Зазначає, що свідки поставили підпис на вже заповненому протоколі, тобто вони не були свідками відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду. Хто такий свідок ОСОБА_2 ОСОБА_1 взагалі невідомо. Зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на твердження захисника та ОСОБА_1 про те, що інспектор о 3 годині 40 хвилин 05.08.2016 року знаходився зовсім за іншою адресою чим та, яка зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення. Все це вказує на неповноту проведення судового розгляду справи та не дослідження всіх доказів по справі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп'яніння, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суд першої інстанції на підставі перевірки та належної оцінки зібраних по справі доказів, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.3), поясненнями свідка ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які стверджували, що у їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження перевірки на стан алкогольного сп'яніння (а.с.7-8), в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 наголошував, що ОСОБА_1 пропонували продути трубку та пройти огляд на стан сп'яніння у медичному закладі, однак останній відмовився. Також факт порушення ПДР України підтверджується рапортом інспектора роти №3 БУПП в м.Чернігові ДПП Іллющенка Д.С., актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Твердження апелянта про те, що він не керував транспортним засобом та не є суб'єктом інкримінованого йому правопорушення, апеляційний суд розцінює як захисну версію з метою уникнення відповідальності за вчинене, оскільки дане твердження не знайшло свого підтвердження ні в суді першої, ні апеляційної інстанцій, та спростовується вищевказаними доказами.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Працівниками поліції в присутності двох свідків складено протокол про адміністративне правопорушення в якому належним чином зафіксовано дії водія та ознаки сп'яніння, а тому даний протокол є належним доказом по справі. Твердження апелянта, що свідки засвідчили лише факт відмови підписати протокол є необґрунтованими, оскільки в поясненнях свідки вказують, що водій відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

Згідно вимог, викладених у статтях 245, 280, 283 КУпАП, обставини правопорушення судом повинні бути з'ясовані всебічно, повно й об'єктивно в їх сукупності. Судовий розгляд даної адміністративної справи судом першої інстанції відбувся з додержанням вказаних норм законодавства, всебічно, повно і об'єктивно досліджені докази по справі і зроблений висновок, виходячи з сукупності всіх зібраних доказів та підтверджених в суді апеляційної інстанції, тому твердження апелянта про відсутність достатніх доказів з приводу скоєння ним зазначеного адміністративного правопорушення не заслуговують на увагу.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.

За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, а тому скасуванню чи зміні не підлягає.

Керуючись ст. ст. 23, 33, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м.Чернігова від 22 листопада 2016 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. М. Короїд