АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/126/17 Головуючий у І-й інстанції - Байбара Г.А.
Справа № 209/4230/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 12 грудня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 27 жовтня 2016 року, об 15 годині 15 хвилин, ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, з полу причепом ПЛ 0906, д/н НОМЕР_2, по вул. Республіканський в районі будинку № 9-А у м. Камянське, не вибрав безпечний інтервал, внаслідок чого скоїв наїзд на автомобіль НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_5, який зупинився у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову судді першої інстанції та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_3, в звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що оскаржувана постанова винесена судом з порушенням норм КУпАП, оскільки під час розгляду справи суд допустив неповноту судового розгляду, що порушило його права та призвело до ухвалення судом помилкової постанови. Зазначає, що судом безпідставно було відмовлено у задоволенні клопотання про проведення експертизи, та не були допитані свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Вказує на те, що схема місця ДТП є неточною, оскільки транспортний засіб яким керував ОСОБА_3, зображений на схемі з технічними помилками по відношенню до Т/З ВАЗ 2109. Вказує на те, що під час складання схеми місця ДТП, інспектором поліції ОСОБА_8, були допущені явні технічні помилки.

В судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_2С підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_9, заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважали постанову судді першої інстанції законною та обґрунтованою.

Вислухавши учасників дорожньо-транспортної пригоди та їх захисників, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги стосовного того, що оскаржувана постанова винесена судом з порушенням норм КУпАП, оскільки під час розгляду справи суд допустив неповноту судового розгляду, що порушило його права та призвело до ухвалення судом помилкової постанови є необґрунтованими і такими, що спростовуються матеріалами справи.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_3 у скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення АП2 № 503187 від 27 жовтня 2016 року; схемою місця ДТП; фототаблицею до схеми місця ДТП; поясненнями ОСОБА_3, згідно яких, останній, керуючи автомобілем «МАЗ-МАЗ» рухався на підїм в крайньому правому ряду зі швидкістю до 20 км/год. На проїзній частині по переду його руху, стояв автомобіль Лада АЕ 2033, а на протилежній стороні руху під знаком «Зупинка заборонена», стояв автомобіль Лексус. Бачачи перед собою перешкоду, увімкнувши лівий показник повороту, для здійснення маневру, в цей час на зустріч рухався автомобіль ВАЗ 2108, і продовжив рух у гору, та почув металевий скрежет, і одразу зупинився, та побачив, що відбувся дотик автомобіля ВАЗ з полу причепом.; поясненнями ОСОБА_10, згідно яких, останній керуючи автомобілем ВАЗ 2108, в районі бізнес центру- побачив, що з правої сторони стоїть припаркований автомобіль Лексус, тому, ОСОБА_10, завчасно зайняв ліву смугу руху. Наближаючись до автомобіля Лексус, звернув увагу на те, що на дорогу вибігає собака з правої сторони, тому він повністю зупинився, та в цей час на зустріч виїхав автомобіль МАН, однак водій не впевнився в боковому інтервалі, в результаті чого, металевими додатковими боковими обмежувачами продер повністю ліву бокову частину автомобіля ВАЗ 2108.

Відповідно до п. 13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Порушенням зазначеної норми Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_3 підтверджується, зокрема і схемою місця ДТП, де відображено перелік видимих пошкоджень автомобілів, локалізація яких свідчить про наявність причинного звязку з наслідками, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Крім того, посилання сторони захисту на те, що схема місця ДТП є неточною, оскільки транспортний засіб яким керував ОСОБА_3, зображений на схемі з технічними помилками по відношенню до Т/З ВАЗ 2109, та те, що під час складання схеми місця ДТП, інспектором поліції ОСОБА_8, були допущені явні технічні помилки, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження, оскільки зазначена схема підписана уповноваженою особою та учасниками ДТП без будь-яких зауважень, в якій зафіксовано місце зіткнення, положення транспортних засобів після їх зіткнення, а також пошкодження, які отримали автомобілі в результаті ДТП, без зауважень.

Як вбачається зі схеми місця ДТП та фото таблиці (а.с. 9), водій ОСОБА_3 їхав від автомобіля НОМЕР_4, на відстані 1,7 метрів, а згідно схеми місця ДТП, здійснював рух, майже по середини розподільної смуги, і мав обєктивну можливість уникнути ДТП.

За вимогами ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги і може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованими ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Як вбачається з постанови судді першої інстанції, судом було відмовлено в задоволені клопотання про призначення автотехнічної експертизи, вмотивовано тим, що для вирішення цієї справи не виникало потреби в спеціальних знаннях, та враховано думку потерпілого, який стверджував, що це клопотання направлено на затягування розгляду справи.

В судовому засіданні апеляційного суду захисником ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 було заявлено повторне клопотання про проведення автотехнічної експертизи.

З наявного клопотання, вбачаються поставлені питання, які в даному випадку або виходять за межі зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення ПДР України, як начебто порушив ОСОБА_3, або взагалі стосуються тих обставин, які зафіксовані іншими доказами, що долучені до матеріалів адміністративної справи та фактично можуть бути оцінені суддею при винесенні рішення по суті в сукупності з іншими доказами по справі та не потребують певних спеціальних знань у розумінні вимог ст. 273 КУпАП та належного обґрунтування підстав для проведення такої експертизи ОСОБА_3 не надано, а тому не вбачаю необхідності на даній стадії розгляду для задоволення цього клопотання.

Доводи апеляційної скарги, стосовно того, що суд допустив неповноту судового розгляду та не допитав свідків ДТП ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не були допитані судом, є необґрунтованими.

Так в матеріалах справи містяться письмові пояснення зазначених свідків, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в якості належних та допустимих доказах, крім того, як вбачається з матеріалів справи, а ні ОСОБА_3, ні його захисник ОСОБА_2, будучи присутніми під час розгляду справи, клопотань про допит у суді вищезазначених свідків не заявляли.

Підсумовуючи викладене, приходжу до висновку про те, що порушення водієм ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України, а саме вищевказаного пункту 13.1 знаходиться в причинно-наслідковому звязку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу, що узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП і є необхідним і достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень.

Порушень вимог закону допущених судом першої інстанції, які б були підставою для скасування рішення суду, не вбачається, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення, а відтак приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду, без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 12 грудня 2016 року щодо ОСОБА_3, за ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1