П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.02.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Феєра І.С., за участю правопорушника ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.12.2016.

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, мешканець АДРЕСА_1, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 до спеціального фонду Державного бюджету України 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 коп. судового збору.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №459210 від 30.10.2016 та постанови судді від 29.12.2016 вбачається, що ОСОБА_1, 30.10. 2016, о 00 год. 05 хв., в м. Ужгороді по вул. Шумній, 32, керував автомобілем марки «ВАЗ 21063», н/з НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді від 29.12.2016, постанову судді від 29.12.2016 - скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції формально підійшов до вивчення обставин справи, що потягло за собою однобічне з'ясування таких у зв'язку із чим оскаржувана постанова є незаконною, а висновки, викладені в ній не відповідають фактичним обставинам. Зазначає, що запах, який відчувався з порожнини його рота обумовлений застосуванням ним спиртовмісних дезінфікуючих розчинів через хворобу зуба та проходженням лікування в лікаря-стоматолога, на підтвердження чого додано відповідну довідку. Судом першої інстанції в судовому засіданні не було допитано інспектора поліції, який складав протокол із приводу обставин, за яких автомобіль, яким керував ОСОБА_1 було зупинено, і яким чином було виявлено ознаки сп'яніння. Крім того, не встановлено й не допитано свідків, які підписували протокол,

-2-

а також не перевірено правильність, порядок та обставини, за яких використовувався алкотестер. Крім того, просить поновити строк апеляційного оскарження постанови судді, оскільки суд першої інстанції позбавив його можливості реалізувати передбачене законом право на захист під час розгляду справи, розглянув таку в його відсутності. Про неможливість його явки в попередні судові засідання було повідомлено суд, оскільки в нього була наявність травми ноги в зв'язку із чим не міг пересуватися протягом місяця, що підтверджено належними доказами. Про судове засідання, у якому було прийнято постанову його суд не повідомляв, постанову у встановлений строк йому направлено не було, таку отримав особисто в суді тільки 13.01.2017, у той час коли намагався дізнатися дату розгляду справи.

Апеляційний суд заслухав пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, перевірив його доводи на підтримання апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, уважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що справа про адміністративний проступок розглядається за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що забезпечує можливість біль повного і докладного дослідження всіх обставин справи, змагальність процесу, його гласність. Присутність цієї особи, безумовно, має і певний виховний ефект, сприяє запобіганню правопорушенням. Тому розгляд справи під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, допускається лише тоді, коли ця особа сповіщена про місце і час розгляду справи і від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи або коли таке клопотання залишено без задоволення.

Згідно ст.ст. 245, 252 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення і обов'язком органу, який її розглядає, є, зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Ці вимоги закону в справі не додержані.

Справу розглянуто за відсутності ОСОБА_1, а даних про його належне сповіщення про час, на який її розгляд було перенесено на 29.12.2016 в ній немає. У справі міститься конверт поштового відправлення, у якому міститься повістка про розгляд справи 29.12.2016, але така правопорушнику не вручена, оскільки на поштовому конверті не повно вказано адресу проживання ОСОБА_2, і така повернута до суду за закінченням строку зберігання (а.с.18-19). Копію постанови ОСОБА_1 було надіслано 05.01.2017 (а.с.25), апеляційна скарга подана 18.01.2017. Даних про те, що ОСОБА_1 про існування постанови дізнався раніше передбаченого ч.2 ст.294 КУпАП десятиденного терміну від цієї дати в справі не має, натомість є наявний запис про отримання такої постанови 13.01.2017, після подання заяви про необхідність повідомлення правопорушника про рух адміністративної справи (а.с.26-27, та обкладинка справи). Тому відповідальність за пропуск цього строку із дня винесення постанови на нього не може бути покладено.

На підставі наведеного, строк на апеляційне оскарження постанови підлягає поновленню, а постанова судді - скасуванню, як винесена з порушенням вимог ст.ст.245, 252, 268 КУпАП.

-3-

З матеріалів справи вбачається, що суд повно та всебічно дослідив обставини вчинення правопорушення, наявні в справі докази, а тому висновок, викладений у постанові суду, про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові обставин є правильним.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 № 459210 від 30.10.2016 (а.с. 1), у якому вказано місце вчинення такого, та суть правопорушення, результатом тестування на алкоголь ОСОБА_1 за допомогою приладу «ALCOTEST 6820», проведеного 30.10.2016, о 00 год. 21 хв., який становить 1.75 проміле алкоголю (а.с. 2-3), актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд проведений у зв'язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота (а. с. 4).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що запах, який відчувався з порожнини його рота обумовлений застосуванням ним спиртовмісних дезінфікуючих розчинів через хворобу зуба та проходженням лікування в лікаря-стоматолога не заслуговують на увагу та відхиляються, оскільки спрямовані на ухиленняостаннього від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Крім того, що згідно роздруківки показників тестування на алкоголь ОСОБА_1 результат тесту становить 1.75 проміле алкоголю, що є значним завищенням, і не може вважатися результатом застосування спиртовмісних дезінфікуючих розчинів.

Як убачається з роздруківки показників тестування, останнє калібрування приладу відбулося 14.09.2016, а тест ОСОБА_1 на вживання алкогольних напоїв - 30.10.2016, що свідчить про належний стан приладу та точність виявлених ним результатів (а.с. 2-3).

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 459210 від 30.10.2016, вбачається, що ОСОБА_1, 30.10.2016, о 00 год. 05 хв., по вул. Шумній, 32 в м. Ужгороді, керував автомобілем марки «ВАЗ 21063», н/з НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України (а.с.1).

Указаним доказам суд дав належну оцінку та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп'яніння.

Зміст протоколу, ОСОБА_1 визнав під час апеляційного розгляду, пояснивши, що керував автомобілем, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння.

За таких обставин, рішення суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими й підтверджується зібраними по справі доказами.

Докази здобуті відповідно до вимог КУпАП та Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і підстави визнання їх недопустимими відсутні.

Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що інспектор роти № 2 батальйону УПП у містах Ужгороді та Мукачеві ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_3 був упереджений при складанні протоколу, що в нього були підстави фальсифікувати такий, - на ці дані в апеляційній скарзі й не вказується. У зв'язку із зазначеним, апеляційний суд

-4-

приходить до висновку про те, що інспектор ОСОБА_3. при виконанні своїх функціональних обов'язків діяв у межах наданих йому повноважень, протокол ним складено згідно вимог «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 та ст. 256 КУпАП.

Що стосується причини зупинки транспортного засобу, то відомості про неї містяться в постанові інспектора роти №2 УПП у м. Ужгород та м. Мукачево від 30.10.2016, згідно якої цього дня на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за невиконання вимог дорожньої горизонтальної розмітки 1.1 та порушення п.8.5 Правил дорожнього руху України (а.с.6). Дана постанова правопорушником не оскаржена.

Тому, апеляційний суд визнає доведеним факт керування ОСОБА_1 автомобілем марки «ВАЗ 21063», н/з НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння, тобто вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці із дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці із дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені в частині третій цієї статті.

Дане правопорушення не є триваючим, днем його вчинення є 30.10.2016, отже, тримісячний строк, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення, закінчився, а тому згідно п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 піддягає закриттю в зв'язку із закінченням на момент розгляду апеляційним судом справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст.ст.38, 247, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1- задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк для оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.12.2016.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.12.2016 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням на один рік права керування транспортними засобами за правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП- скасувати.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження в справі закрити у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: