Номер провадження: 33/785/1410/17
Номер справи місцевого суду: 521/901/17
Головуючий у першій інстанції Морозова І. В.
Доповідач Котелевський Р. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27.03.2017 року, -

встановив:

оскаржуваною постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27.03.2017 року,

ОСОБА_4 (ОСОБА_4), ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Ташкенту, не працюючого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 320 (триста двадцять) грн.

Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_4 (ОСОБА_4), 29.12.2016 року, о 0100 год, керуючи автомобілем НОМЕР_1, по вул. Центральний Аеропорт, в м. Одеса, від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою судді районного суду ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому просить поновити йому строк на оскарження постанови, у зв'язку з тим, що попередні постанови апеляційного суду, якими йому було відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження були винесені без належної перевірки його доводів щодо поважності пропуску строку на оскарження рішення судді районного суду, а тому всупереч приписам ст.55 Конституції України він необґрунтовано був позбавлений на апеляційне оскарження. В апеляційній скарзі просить скасувати постанову, посилаючись на порушення працівниками поліції порядку проведення його огляду на стан сп'яніння вимог ст.266 КУпАП, зокрема на те, що працівники поліції не запропонували пройти йому огляд на стан сп'яніння у закладі охорони здоров'я, а також на упередженість понятих, які були присутні під час огляду та складання протоколу.

Апеляційний розгляд проведено за відсутністю ОСОБА_4, який про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом повідомлення про розгляд справи СМС-повідомленням на номер телефону апелянта, який був зазначений ним в протоколі про адміністративне правопорушення та направленням на його адресу повістка про виклик в судове засідання апеляційного суду. Відповідно до довідки апеляційного суду, СМС-повідомлення про виклик до суду було доставлено ОСОБА_4 01.09.2017 року.

Вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши наведені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Мотивуючи необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_4 посилається на те, що копію оскаржуваного рішення він до теперішнього часу не отримав.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови судді районного суду, 27.03.2017 року ОСОБА_4 був присутнім в судовому засіданні суду першої інстанції, визнав свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення (а.с.23-24). Разом з цим, матеріали судової справи не містять відомостей про отримання ОСОБА_4 копії оскаржуваного рішення судді районного суду.

З огляду на наведене, враховуючи доводи попередніх апеляційних скарг ОСОБА_4, в яких він посилався на розгляд справи в районному суді за його відсутністю, що фактично неможливо перевірити без його особистих пояснень в апеляційному суді та відсутністю в матеріалах справи даних, які спростовують його твердження, з метою забезпечення права апелянта на доступ до правосуддя, яке визначене положеннями ст.55 Конституції України та закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскаржуваного рішення, апеляційним судом встановлено таке.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та поясненнями до нього, ОСОБА_4 (ОСОБА_4), 29.12.2016 року, о 0100 год., керуючи автомобілем НОМЕР_2, по вул. Центральний Аеропорт, в м. Одеса, від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України (а.с. 2-4).

Факт вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення підтверджується власноручними поясненнями останнього в протоколі про адміністративне правопорушення, в якому він зазначив, що згоден з порушенням та протоколом та складеним відносно нього протоколом (а.с.23-24). Під час судового розгляду справи в районному суді ОСОБА_4 визнав свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, що підтверджується змістом оскаржуваної постанови.

З урахуванням того, що ОСОБА_4 в судове засідання апеляційного суду не з'явився та не надав суду доказів на спростування факту його присутності в судовому засіданні районного суду, у апеляційного суду не має підстав ставити під сумнів факт присутності ОСОБА_4 в судовому засіданні районного суду та визнання ним вини в судовому засіданні.

Щодо доводів ОСОБА_4 про порушення працівниками поліції порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, то вони є безпідставними, оскільки спростовуються даними протоколу про адміністративне правопорушення та доказами долученими до нього.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та відмови ОСОБА_4 від проведення огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки, працівниками поліції були залучені двоє свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що підтверджує в апеляційній скарзі і сам ОСОБА_3 З протоколу вбачається, що в присутності вказаних свідків ОСОБА_3 відмовився від проведення огляду на стан сп'яніння на місці зупинки, що також підтверджується поясненнями свідків, долученими до матеріалів справи (а.с. 2-4).

Як свідчить зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії АП №025416 від 29.12.2016 року, дії працівників поліції повністю відповідали вимогам порядку проходження огляду на стан сп'яніння, який регламентований положеннями ст.266 КУпАП та «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 не наполягав на проведенні медичного огляду в закладі охорони здоров'я, оскільки такі данні не зазначені в протоколі зі змістом якого останній погодився, власноручно зазначивши про це в протоколі.

Доводи апелянта про те, що працівники поліції та свідки під час складання були упередженими, є безпідставними, оскільки ці обставини апелянтом не доведені.

Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки судді районного суду в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_4 та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено.

Таким чином, встановивши законність оскаржуваної постанови судді районного суду, суд апеляційної інстанції констатує, що ОСОБА_4 не довів, що розгляд справи в районному суді було здійснено за його відсутністю, та на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення судом були створені всі умови для реалізації права ОСОБА_4 на доступ до правосуддя.

Приймаючи до уваги те, що будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в апеляційному суді, ОСОБА_4 не з'явився в судове засідання, апеляційний суд оцінює таку поведінку апелянта, як небажання останнього особисто прийняти участь в розгляді його справи в суді.

При цьому, апеляційний суд вважає, що процедура судового розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 в повній мірі узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема з рішенням у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

За таких обставин доводи апелянта про порушення порядку судового розгляду його справи та незаконність судового рішення є безпідставними, а тому апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення в зв'язку з процесуальними порушеннями та погоджується з висновком судді районного суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Поновити ОСОБА_4 строк на оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси 27.03.2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси, від 27.03.2017 року, якою ОСОБА_4 (ОСОБА_4), ІНФОРМАЦІЯ_1, був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін.

Копію постанови невідкладно направити ОСОБА_4

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області Р.І. Котелевський