Дата документу 21.09.2017 Справа № 554/6772/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 вересня 2017 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г. при секретарі Гречка Є. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві у залі суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП і матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, електрика відділу управління ТРЦ «Екватор» ТОВ «ДВЛОПМЕНТ» інвест-3, РНОКПП не відомий, до адміністративної відповідальності не притягувався

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу складеного дільничним офіцером Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 порушник ОСОБА_1 «24 липня 2017 року, близько 00 год., за місцем мешкання зі слів дружини ОСОБА_3 висловлювався нецензурною лайкою, погрожував, вчинив сварку», що, на думку ініціатора складення протоколу, є вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП».

Після розяснення відповідно до ст. 268 КУпАП прав особі, що притягується до адміністративної відповідальності, в тому числі права на захист, тобто користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, в судовому засіданні ОСОБА_1 вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав та показав, що ніякого насильства по відношенню до дружини не вчинював, а лише висловився на її адресу нецензурно, коли вона в черговий раз накинулася на нього з докорами. Та це не слідує і з змісту самого протоколу, в якому не зазначено, які ж дії та по відношенню до кого він вчинив, в чому проявилось застосоване ним насильство, яке саме насильство ним було застосоване, які наслідки воно потягло та яку шкоду заподіяло чи могло заподіяти. В звязку з цим він позбавлений можливості захищатись від інкримінованого йому обвинувачення. Просив закрити справу щодо нього за відсутністю самої події правопорушення.

Заслухавши його пояснення, дослідивши матеріали, додані до протоколу, суд приходить до висновку про відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення та необхідності закриття справи за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 173-2 КУпАП відповідальність за нею наступає за вчинення насильства в сімї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоровю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження колекційної програми особою, яка вчинила насильство в сімї, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Як видно із змісту протоколу, він складений з грубими порушеннями вимог ст. 256 КУпАП, яка встановлює, що в протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, повинні бути зазначені: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. У разі відмовлення особи, яка вчинила правопорушення, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

При складенні протоколу порушникові розяснюються його права і обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Ці вимоги закону ініціатором складення протоколу були грубо порушені.

Відповідно до закону обєктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоровю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження колекційної програми особою, яка вчинила насильство в сімї.

Із змісту протоколу не видно, і про це в ньому не зазначено, яке насильство щодо дружини і чи взагалі було застосовано, в чому воно полягало та яку шкоду заподіяло чи могло заподіяти, тобто не визначена обєктивна сторона складу інкримінованого порушнику правопорушення, що свідчить про її відсутність та відсутність складу правопорушення взагалі. В протоколі ініціатором його складення констатується не факт встановлення на підставі зібраних доказів вчинення діяння, яке містить склад правопорушення, а зроблено припущення про можливість його вчинення зі слів потерпілої.

Із заяви потерпілої, поданої нею 24 липня 2017 року (а. с. 4), яка була досліджена в суді, вбачається, що порушник нецензурно висловлювався, ображав та погрожував фізичною розправою, якою саме не зазначається, її сину та їй. Ініціатором складення протоколу обставини вчинення правопорушення не зясовуються і не досліджуються, а зі слів заявниці заносяться в протокол про вчинення адміністративного правопорушення, який ним складається майже через місяць (18 серпня 2017 року) після отримання заяви про його вчинення.

При цьому формулювання обвинувачення порушника робиться без врахування пояснення потерпілої, відібраної від неї в день звернення з заявою (а. с. 5), в якому вона не вказує, що саме в цей день порушник вчинював насильство, яке йому інкримінується, а стверджує, що такі дії він вчинює постійно, як і постійно перебуває в стані алкогольного спяніння. В поясненні, як і в заяві не зазначається про будь-які конкретні дії фізичного або психічного характеру, які б порушник вчинював саме в день і час, зазначені в протоколі. На цій підставі суд констатує, що вчинення дій, які інкримінуються порушнику, ініціатором складення протоколу зроблено на припущеннях, що є недопустимим, виходячи з положень ч. 3 ст. 62 Конституції України.

Суть адміністративного правопорушення, як вона викладена в протоколі, не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, що порушує право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол виконаний незрозумілим почерком, який практично не піддається прочитуванню, що позбавляє суд можливості зрозуміти його зміст, оформлений неохайно всупереч Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України 6 листопада 2015 року № 1376 та без додержання вимог, які зазначені в статті 256 КУпАП, що позбавляє суд можливості приймати його до уваги як доказ по справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із змісту протоколу не слідує і до протоколу не додано даних про те, що порушник за аналогічне правопорушення притягався до адміністративної відповідальності, хоча його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Отже, на підставі наведеного, суд приходить до висновку про відсутність доказів вчинення ОСОБА_1, в зазначений в протоколі день і час, інкримінованого йому правопорушення за обставин і наслідків, викладених в ньому і вважає, що обвинувачення порушника ґрунтується на припущення, що є недопустимим відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України.

Оскільки протокол складено без додержання вимог, які зазначені в статті 256 КУпАП та всупереч його вимогам, а обвинувачення порушника ґрунтується на припущеннях, то суд вважає, що відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а тому справа підлягає закриттю за відсутності в діяннях останнього складу інкримінованого йому правопорушення та події правопорушення відповідно до п. 1 статті 247 КУпАП.

Керуючись статтею 62 Конституції України, статтями 247, 283 та 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Закрити справу щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП..

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А. Г. Савченко