Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №333/1100/17 Головуючий в 1 інст. Боровікова А.І.
Провадження №33/778/362/17 Доповідач в 2 інст. Городовенко В.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Городовенко В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 з апеляційною скаргою останнього на постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 13 квітня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 25 лютого 2017 року о 16-10 год., керував автомобілем НОМЕР_1, по вул.Комарова, буд.21 в м.Запоріжжя, з ознаками наркотичного сп'яніння (нереагування зіниці ока на світло, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду у закладі охорони здоров'я відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вищевказану постанову суду першої інстанції скасувати, та провадження в справі закрити, у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що факти, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, та постанові суду, не відповідають фактичним обставинам справи і не підтверджені відповідними доказами. Крім того, апелянт зазначає, що протокол складений з порушенням вимог діючого законодавства, оскільки працівниками поліції не роз'яснений Порядок проходження медичного огляду, так само як і права та обов'язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, протокол був складений поза межами закладу охорони здоров'я, та за відсутності свідків. Також зазначає, що у протоколі неповно відображені анкетні дані свідків, та в матеріалах справи відсутні дані, які підтверджують законність проведеного відеозапису вказаної події, який був долучений до матеріалів справи. Крім того, на думку апелянта, в порушення вимог ст.ст.251, 280 КУпАП, суд неповно дослідив обставини справи, не допитав свідків правопорушення, інспекторів поліції, не перевірив його заперечення та не надав їм належної оцінки.

До початку апеляційного розгляду даної справи на адресу суду надійшла заява ОСОБА_2 про перенесення судового засідання, оскільки через свій стан здоров'я він не може бути присутнім у цьому судовому засіданні.

Однак, до заяви не додано документів, які б підтверджували викладені у ній обставини, або підтверджували факт звернення ОСОБА_2 до закладу охорони здоров'я для отримання кваліфікованої допомоги лікаря, через своє погане самопочуття.

Оскільки права ОСОБА_2 щодо участі у розгляді даної справи порушені не були, а також ним не надано доказів поважності причин неявки у судове засідання, тому апеляційний розгляд проводиться за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2

Перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_2 свою вину у вчиненому не визнав, та пояснив, що під час керування транспортним засобом він не знаходився в стані наркотичного сп'яніння.

До вказаних пояснень суд ставиться критично, оскільки вони суперечать наявним в матеріалах справи доказам, та вважає, що ці пояснення надані ОСОБА_2 лише з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Так, вина ОСОБА_2 підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №270665 від 25 лютого 2017 року, зі змістом якого ОСОБА_2 ознайомився, його копію отримав, та підтвердив правильність внесених відносно нього даних, що засвідчив своїм особистим підписом (а.с.1); а також направленням на огляд ОСОБА_2 до КУ «ОКНД» з метою виявлення стану сп'яніння, згідно якого останній відмовився від проходження медичного огляду (а.с.5), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтвердили факт відмови ОСОБА_2 від огляду на стан сп'яніння в медичному закладі (а.с.6-7).

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд вислухав пояснення ОСОБА_2, дослідив всі докази які наявні в матеріалах справи, і які були долучені учасниками процесу у судовому засіданні, надав їм належну оцінку, та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог діючого законодавства, суперечать дослідженим при апеляційному розгляді матеріалам справи, згідно яких, протокол про адміністративне правопорушення серії БР №270665 від 25 лютого 2017 року, містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що у вказаному протоколі неповно відображені анкетні дані свідків, як і те, що він складений поза межами закладу охорони здоров'я, не свідчить про його невідповідність вимогам Закону.

Крім того, суперечать матеріалам справи і твердження апелянта про те, що інспектором поліції йому не було роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.63 Конституції України, та ст.268 КУпАП.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 роз'яснені права та обов'язки, передбачені ст.63 Конституції України, а також ст.268 КУпАП, про що свідчить його особистий підпис (а.с.1).

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, і наклав стягнення у межах встановлених цим Кодексом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2, є безпідставними, та вони правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 13 квітня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області В.В. Городовенко