Категорія: ст. 130 ч.1 КУпАП Головуючий 1 інстанції: Іванченко А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року м. Маріуполь

Суддя Апеляційного суду Донецької області Преснякова А.А., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову судді Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 11.01.2017 року, якою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 статті 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік,

ВСТАНОВИЛА:

Суддею місцевого суду встановлено, що ОСОБА_1 05.11.2016 року о 18.25 год. біля будинку 50 по пр. Бойка в Кальміуському районі м.Маріуполя, керував автомобілем «Opel Vivaro», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (хитка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови), від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння шляхом продуття алкотестеру відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Постановою судді Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 11.01.2017 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Не погодившись з постановою судді, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, як незаконну, оскільки вона винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Вказує, що спиртні напої 05.11.2016 року взагалі не вживав, а збуджений емоційний стан був пов'язаний з тим, що працівники патрульної служби затримали його на тривалий час, саме коли він поспішав до хворої матері. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння він не відмовлявся, на місці зупинки транспортного засобу він наполягав на обстеженні в медичному закладі, але в лікарні йому не запропонували іншій спосіб дослідження, окрім продуття алкотестера та аналізу сечі, який він не міг здати у той самий час з особистих причин.

Вважає, що працівники поліції і медичного закладу порушили «Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», йому не був вручений примірник висновку щодо його медичного огляду, поліцейським не було складено направлення на огляд водія з метою виявлення стану сп'яніння, такий документ відсутній, лікарем ОСОБА_2 не надано підтверджень, що вона є кваліфікованим лікарем та не надано підтвердження про реєстрацію його огляду в журналі реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Заслухавши заявника ОСОБА_1, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги в її межах, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. В ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, згідно вимог ч.7 ст. 294 КУпАП.

Зміст постанови судді Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 11.01.2017 року про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП, вчинене ОСОБА_1 відповідає вимогам, передбаченим ст.ст.283-284 КУпАП, а саму справу суддею розглянуто відповідно до вимог ст.280 КУпАП.

Суддя місцевого суду правильно дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 05.11.2016 року о 18.25год. біля будинку 50 по пр. Бойка в Кальміуському районі м.Маріуполя, керував автомобілем «Opel Vivaro», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (хитка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови), від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння шляхом продуття алкотестеру відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Доводи ОСОБА_1, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, не знайшли підтвердження та спростовуються матеріалами справи. Крім того, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначено, що в лікарні йому запропонували продути алкотестер та здати аналіз сечі, який він не міг здати у той самий час з особистих причин, тому просив взяти якісь інші аналізи, тобто він не заперечує факту відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння шляхом продуття алкотестеру та здачі аналізу сечі.

Зазначені апеляційні доводи ОСОБА_1 вважаю способом уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Так, суддею суду першої інстанції обґрунтовано визначено як достовірні докази у справі - висновок (а/с 5) та акт (а/с 40) щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №962 від 05 листопада 2016 року, рапорти інспектора поліції ОСОБА_3 (а/с 6-8), пояснення лікаря ОСОБА_4, яка наполягала, що ОСОБА_1 відмовився від повного обстеження, а також відеозапис, які підтвердили, що перебуваючи в КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м.Маріуполя» ОСОБА_1 вчиняв некоректне продуття алкотесту та на зауваження лікаря правильно виконати інструкцію з продуття не реагував, отже намагався уникнути відповідальності, в подальшому намагався втекти з приміщення диспансеру, правопорушник мав явні ознаки алкогольного сп'яніння.

Відповідно до положень ст. 266 КУпАП, якими встановлений порядок проходження такого огляду, вбачається, що такий огляд проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд водія проводиться у закладах охорони здоров'я, перелік яких затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, про те, що суддя місцевого суду постановив незаконне та необгрунтоване рішення, оскільки працівники поліції та медичного закладу порушили «Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» не є слушними, оскільки, відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для визначення стану сп'яніння, а тому суд правильно визначив, що не виконання такого обов'язку з боку водія є грубим порушенням Правил дорожнього руху України. Самі підстави для такої вимоги передбачені «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», встановлення їх наявності є виключною компетенцією працівника поліції за його суб'єктивним сприйняттям наявних факторів, а факт того, що він був тверезим, взагалі не є вирішальним для даного правопорушення.

Також, свідок ОСОБА_4, яка є лікарем КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м.Маріуполя» наполягала, що ОСОБА_1 мав явні ознаки алкогольного сп'яніння, некоректно продував алкотестер, на зауваження не реагував, потім відмовився від повного обстеження.

Інші апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що суддею не встановлено: чи складено поліцейським направлення на його огляд з метою виявлення стану сп'яніння, чи є кваліфікованим лікарем ОСОБА_2, чи зареєстровано його огляд в журналі реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не можуть бути підставою для скасування постанови судді та визнання недійсним висновків лікаря та не спростовують відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння в закладі охорони здоров'я.

Адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 у відповідності з вимогами ст.ст. 27, 33 КУпАП, у межах передбаченого ст. 38 КУпАП трьохмісячного строку.

Виходячи з наведеного, апеляційні доводи ОСОБА_1 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КпАП України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 11.01.2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя