АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/1080/17 Номер провадження 33/786/621/17Головуючий у 1-й інстанції Сьоря С. І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2017 року м. Полтава

Суддя судової палати з розглядукримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі Журі Н.Л., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3, прокурора Дорогейко Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 24 травня 2017 року,-

в с т а н о в и в:

Цією постановою щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлучений, має на утриманні дочку ІНФОРМАЦІЯ_4, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 гуртожиток №9 к.10,

Закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 172-8 КУпАП у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно постанови судді Гречко І.М. обіймаючи посаду заступника начальника митного посту «Кременчук» Полтавської митниці ДФС, на яку призначений наказом №26-о від 04.02.2016 в.о. начальника Полтавської митниці ДФС та якому наказом №225-о від 21.08.2015 в.о. начальника Полтавської митниці ДФС присвоєно спеціальне звання радника податкової та митної справи II рангу, являючись, відповідно до п.п. «в» та «е» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» і примітки до ст.172-8 КУпАП, субєктом відповідальності за адміністративні правопорушення, щопередбачені ст.172-8 КУпАП, в порушення вимог ст. 43 Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до якої особи, зазначені у п.1, ч.1 ст.3 цього Закону, не розголошують і не використовують в інший спосіб конфіденційну та іншу інформацію з обмеженим доступом, що стала їм відома у звязку з виконанням своїх службових повноважень та професійних обовязків, крім випадків, встановлених законом, незаконно використав інформацію, що стала відома йому в зв'язку з виконанням службових повноважень за наступних обставин.

16.10.2015 року начальником митного посту «Кременчук» надано дозвіл підприємству ВКФ «Легпромсервіс», м.Горішні Плавні, на підставі контракту №62 від 01.08.2015 року з фірмою «DLA S.R.L.» Італія, здійснити переробку давальницької сировини у швейні вироби з наступним реекспортом їх за митну територію України.

У звязку з одержанням цього дозволу та митним оформленням товару упродовж жовтня - листопада 2015 року підприємство ВКФ «Легпромсервіс» подало до митного посту «Кременчук» Полтавської митниці ДФС наступні документи: заяву директора ВКФ «Легпромсервіс» від 16.10.2015 року про надання дозволу на переробку давальницької сировини, з відміткою Полтавської митниці ДФС 2914/10/16-70-61 від 16.10.2015 року, додаток до заяви у вигляді переліку операцій з переробки та спосіб їх здійснення, контракт №62 від 01.06.2015 року про переробку давальницької сировини, укладений між ВКФ «Легпромсервіс» та фірмою «DLA S.R.L.» Італія, звітну відомість ВКФ «Легпромсервіс» щодо контролю вивезення готової продукції, виготовленої з давальницької сировини ввезеної за контрактом №61 від 24.09.2014 року; специфікацію №4 до контракту №62 від 01.08.2015 року з фірмою «DLA S.R.L.» на постачання крою, матеріалів бюстгальтерів, експертний висновок Кременчуцького відділення Полтавської ТПП України №В-286 від 06.11.2015 року давальницької сировиниз гідно з контрактом №62 від 01.06.2015 року про переробку давальницької сировини, укладений між ВКФ «Легпромсервіс» та фірмою «DLA S.R.L.» Італія, електронну митну декларацію 806010002/2015/202393 та електронну митну декларацію 806010002/2015/202471.

Під час митного оформлення та обробки вказаних документів працівниками митного посту «Кременчук» Полтавської митниці ДФС, ці документи збережені, у тому числі в електронному вигляді в базах даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДержмитслужбиУкраїни (ЄАІС), яка дієвідповідно до наказу ДержмитслужбиУкраїнивід 25.01.2007 року №48 «Про введення в дослідну та постійну експлуатацію програмно-інформаційного комплексу «Інспектор- 2006» та наказу Державної митної служби України від 04.11.2010 року №1341 «Про затвердження Положення про Єдину автоматизовану інформаційну систему ДержмитслужбиУкраїни».

Водночас, у період з 16.10.2015 року по 17.10.2016 року, точно дата не встановлена, ОСОБА_2, використовуючи службовий доступ до вказаних документів, у тому числі і до ЄАІС, виконав та одержав їх копії у паперовому вигляді, які став зберігати у службовому кабінеті митного посту «Кременчук» Полтавської митниці ДФС за адресою: м.Кременчук вул .Ярмаркова, 7, при цьому, підприємство ВКФ «Легпромсервіс» не надавало органами Полтавської митниці ДФС дозволу на розповсюдження вказаних документів серед сторонніх осіб.

Після цього, 17 жовтня 2016 року, в службовому кабінеті митного посту «Кременчук» Полтавської митниці ДФС ОСОБА_2 , використав у своїх особистих інтересах інформацію, яка стала відома йому у звязку з виконанням службових повноважень, а саме передав сторонній особі ОСОБА_4 , який не є працівником митних органів та представником ВКФ «Легпромсервіс», копії вказаних документів, чим вчинив адміністративне правопорушення, щопередбачене ст. 172-8 КУпАП.

Закриваючи провадження по справі у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення суддя місцевого суду послався на те, що факт передачі ОСОБА_2 вказаних вище документів ФВК «Легпромсервіс» ОСОБА_4 , тобто факт використання ОСОБА_2 інформації, яка стала йому відома у звязку з виконанням службових повноважень, виявлено слідчим прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 22.11.2016 року.

В свою чергу кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ст. 232 КК України відносно особи, що притягується до адміністративної відповідальності, закрите 16.03.2017 року.

Таким чином, на момент розгляду справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 172-8 КУпАП закінчилися строки, передбачені ст. 38 КУпАП, а тому провадження у справі необхідно закрити.

Не погоджуючись з вказаним рішенням судді місцевого суду Гречко І.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить визнати його не винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 172-8 КУпАП, а провадження по справі закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення та закінченням строків накладення адміністративного стягнення; визнати недопустимими докази по справі.

Подану апеляцію обґрунтовує тим, що суддею місцевого суду були порушені норми матеріального та процесуального права.

Так, зокрема, суддею не дотримано вимоги п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП щодо початку розгляду провадження в справі за умови закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Також, суддею були порушені приписи п. 8 ч. 1 ст. 247 КУпАП в частині недопущення провадження в справі про адмінправопорушення, за умови наявності повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту, оскільки на час розгляду справи було наявне кримінальне провадження від 03.10.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України по тому самому факту.

Зазначає, що в обох випадках суддею безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання захисника про закриття провадження по справі з вищевикладених підстав.

Крім того , на переконання принесеної апеляції ОСОБА_2 зазначає про недослідження всіх доказів по справі , відсутність оцінки наявних доказів та залишення поза увагою клопотання адвоката про визнання доказів по справі недопустимими та, в результаті цього, безпідставність зазначення в описовій частині постанови про наявність його винуватості у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 172-8 КУпАП.

Також апелянт вказує , що в його діях відсутні такі складові елементи обєктивної сторони вказаного правопорушення, як незаконне розголошення або використання інформації, оскільки така інформація не мала статусу конфіденційної або з обмеженим доступом та розголошення інформації у власних інтересах.

Заслухавши апелянта та його захисника , які підтримали доводи апеляції та просили її задовольнити , прокурора , який просив відмовити у задоволенні апеляції , допитавши свідків , проаналізувавши матеріали справи , провівши судові дебати , приходжу до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вказані вимоги закону місцевим судом виконані в повному обсязі та постановлено законне , обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Висновки судді суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ст.172-8 КУпАП , є правильними та грунтуються на доказах , досліджених в ході судового засідання суду першої інстанції.

Так визнаючи ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.172-8 КУпАП , суддя суду першої інстанції правильно послався на положення Посадової інструкції заступника начальника митного поста «Кременчук» Полтавської митниці ДФС, Положення про митний пост «Кременчук» Полтавської митниці ДФС; лист Полтавської митниці ДФС за №180/9/17-70-61-02 від 09.03.2017 року, який надано на запит заступника начальника ВБКОЗ УСБУ в Полтавській області від 28.02.2017 року, із якого вбачається , що у період з 2015 року по 2017 рік представники ВКФ «Легпромсервіс» звертались до Полтавської митниці ДФС з заявами про отримання дозволу на поміщення товарів у митний режим переробки ; лист Полтавської митниці ДФС, який направлений на запит начальника ВВБ ГУ ДФС у Полтавській області №242/16 31-22-23 від 16.03.2017 року по АСМО «Інспектор» , про те , що користувачем ОСОБА_2 були проведені дії по МД806010002/2015/202471 на базі даних ВМО №1 митного посту «Кременчук»: 04.12.2015 року, 03.02.2016 року та 17.10.2016 року відкриття, а 17.10.2016 року - друк або попередній перегляд; по АСМО «Інспектор» користувачем ОСОБА_2 проведені дії по МД806010002/2015/202393 на базі даних ВМО №1 митного посту «Кременчук»: 15.10.2016 року та 17.10.2016 року відкриття, а 17.10.2016 року друк або попередній перегляд ; протокол огляду від 22.11.2016 року, який складено слідчим в ОВС слідчого відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 під час здійснення досудового розслідування у кримінальному проваджені №0000284 від 03.10.2016 за ознаками ч.3 ст.368 КК України стосовно факту одержання неправомірної вигоди заступником начальника митного посту «Кременчук» ОСОБА_2; факт добровільної видачі ОСОБА_4 слідчому в ОВС слідчого відділу прокуратури Полтавської області документи, зокрема: копію заяви про надання дозволу на розміщення товарів у митному режимі переробки від ВКФ «Легпромпсевіс» на 1 арк.; копію додатку №4 до Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, перелік операцій з переробки та спосіб їх здійснення на 5 арк.; копію контракту №62 від 01.06.2015 про переробку давальницької сировини, укладений між ВКФ «Легпромпроект» та фірмою «DLA S.R.L.» Італія на 2 арк; копію звітної відомості ВКФ «Легпромпроект» щодо контролю вивезення готової продукції, виготовленої з давальницької сировини ввезеної за контрактом №61 від 24.09.2014 на 1 арк; копія специфікації №4 до контракту №62 від 01.08.2015 року на 3 арк; копії форм МД 2 з електронним підписом декларанта ОСОБА_6 на 12 арк.; копію експертного висновку №В-286 від 06.11.2015 року на 2 арк., при цьому ОСОБА_4 пояснив, що ці документи надав йому ОСОБА_2 , як зразок для правильного заповнення документів необхідних для митного оформлення в режимі переробки , висновок службової перевірки, що проведена за поданням прокуратури Полтавської області щодо можливого вчинення корупційного правопорушення заступником начальника митного посту «Кремечнук» Полтавської митниці ДФС ОСОБА_2 , який складено старшим оперуповноваженим з ОВС ВВБ ГУ ДФС у Полтавській області, під час проведення якої встановлено наявність факту передачі ОСОБА_2 сторонній особі ОСОБА_4 електронних декларацій та інших документів, які відповідно до наказу ДФС України від 28.08.2014 року №88 «Про затвердження Переліку відомостей, які містять службову інформацію в органах ДФС» відносяться до службової інформації ; той факт , що в судовому засіданні ОСОБА_2 фактично не заперечував факт того, що ним, в порядку наданого йому як службовій особі , права регламентованого доступу до АСМО «Інспектор» було здійснено вхід до вказаного програмно-інформаційного комплексу, роздруковані наявні у базі копії вказаних вище документів та вони передані ОСОБА_4 на прохання останнього.

Із вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд , а тому доводи апеляції ОСОБА_2 вважаю непереконливими..

Вважаю , що про винуватість ОСОБА_2 за ст.172-8 КУпАП свідчать такі положення законодавства та фактичні обставини у справі.

Так, ОСОБА_2 в ході всього судового розгляду справи щодо нього, як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді не заперечував факту передачі ОСОБА_4 документів ВКФ «Легпромсервіс» , проте надавав цьому факту свою інтерпретацію і пояснення , основним лейтмотивом чого було посилання , що вказана інформація не є конфіденційною , службовою і тому не може бути предметом правопорушення передбаченого ст.172-8 КУпАП.

Проте вважаю , що до такого висновку апелянт дійшов через невірне розуміння положень закону.

За нормативним визначенням обєктивна сторона складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.172-8 КУпАП полягає у незаконному розголошенні або використанні в іншій спосіб особою у своїх інтересах інформації , яка стала їй відома у звязку з виконанням службових повноважень.

Виходячи із обєктивної сторони статті 172-8 КУпАП встановленню підлягає чи підлягає особа відповідальності за вказаною статтею , тобто чи є він субєктом за вказаним правопорушенням , чи перебувала інформація у його володінні , факт її розголошення або використання в іншій спосіб та факт вчинення вказаних дій у своїх інтересах.

Згідно п.п. «в» та «е» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктами відповідальності за корупційні правопорушення є, зокрема, державні службовці, посадові та службові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної податкової політики та державної політики у сфері державної митної справи.

Виходячи із положень Посадової інструкції заступника начальника митного поста «Кременчук» Полтавської митниці ДФС та Положення про митний пост «Кременчук» Полтавської митниці ДФС ОСОБА_2, в силу займаної ним посади, був наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, а тому, згідно п.п. «в» та «е» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» являвся субєктом відповідальності за корупційні правопорушення.

Згідност.1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною уч.1ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст.43 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, не розголошують і не використовують в інший спосіб конфіденційну та іншу інформацію з обмеженим доступом, що стала їм відома у звязку з виконанням своїх службових повноважень та професійних обовязків, крім випадків, встановлених законом.

Згідно положень ст.1 Закону України «Про інформацію» інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

За змістом ст. 21 цього Закону одним із видів інформації є інформація з обмеженим доступом, до якої віднесено конфіденційну, таємну та службову інформацію, при цьому порядок віднесення інформації до таємної або службової, а також порядок доступу до неї регулюються законами.

Відповідно до п.2.7, 2.23 Посадової інструкції заступника начальника митного поста «Кременчук» Полтавської митниці ДФС, що затверджена 05.02.2016 року в.о. начальника Полтавської митниці ДФС, на заступника начальника митного посту «Кременчук» Полтавської митниці ДФС покладено обовязки, зокрема щодо забезпечення контролю за обліком документів, забезпечення їх зберігання, оперативного пошуку, доставки та надання інформації щодо них та обовязки щодо участі у наданні інформації з обмеженим доступом, якщо немаєз аконних підстав для обмеження у доступі до такої інформації, які існували раніше.

Статею 11 Митного кодексу України передбачено, що інформація, що стосується державної митної справи, отримана органами доходів і зборів, може використовуватися ними виключно для митних цілей і не може розголошуватися без дозволу субєкта, осіб чи органу, що надав таку інформацію, зокрема, передаватися третім особам, у тому числі іншим органам державної влади, крім випадків, визначених цим Кодексом та іншими законами України.

Інформація щодо підприємств, громадян, а також товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються ними через митний кордон України, що збирається, використовується та формується органами доходів і зборів, вноситься до інформаційних баз даних і використовується з урахуванням обмежень, передбачених для інформації з обмеженим доступом.

За розголошення інформації, зазначеної у цій статті, посадові особи органів доходів і зборів несуть відповідальність згідно із законом.

Не вважається розголошенням надання знеособленої зведеної інформації для статистичних цілей, знеособленої аналітичної інформації, інформації щодо загальних питань роботи митниці, інформації, яка не стосується конкретних фізичних та/або юридичних осіб і не може становити комерційну таємницю, інформація, яка стосується правопорушень, а також публічне обговорення в засобах масової інформації та суспільстві проблем державної митної справи.

Отже виходячи із встановлених фактичних обставин , положень законодавства , ОСОБА_2 є субєктом вказаного правопорушення , інформація , яка міститься у базі даних митних органів і була отримана від субєктів господарювання з метою вчинення митних процедур , є службовою інформацією і на неї розповсюджуються положення закону щодо обмежень у її використанні та розповсюдженні. Вважаю також встановленим факт використання вказаної інформації ОСОБА_2 в своїх інтересах. Мета передачі вказаної інформації , на чому акцентує увагу апелянт , в даному випадку жодним чином не змінює правил статті 11 МК України , щодо заборони передачі службової інформації третім особам.

Надання інформації грифу «для службового користування» для визначення її як службової , закон не вимагає. До того предметом правопорушення передбаченого ст. 172-8 КУпАП є інформація яка стала відома особі у звязку із виконанням службових повноважень.

Перевіряючи доводи апеляції ОСОБА_2 , в ході апеляційного розгляду за його клопотанням , були допитані свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (працівники митного органу ДФС) , які в цілому не спростували факту , що інформація яка була в розпорядженні митного органу і яка була передана ОСОБА_2 особі, якої вона не стосується , є службовою інформацією.. Невпевнені пояснення одного із свідків ( представника юридичної служби) про те , що інформація , що була передана ОСОБА_2 не є службовою інформацією , вважати по-перше досить непереконливими , а по-друге вважаю це звичайне тлумачення закону одним із багатьох юристів на власний розсуд.

Не відповідає вимогам законодавства та встановленим у справі обставинам посилання апелянта , що передача ОСОБА_2 документів ОСОБА_4 є складовим елементом в скоєнні злочину , що йому інкримінується , а саме за ст.368 ч.3 КК України.

В матеріалах провадження (а.с.38-41) , міститься повідомлення про підозру , що була оголошена ОСОБА_2 за ст.368 ч.3 КК України із змісту якої вбачається , що предметом доказування у вказаному кримінальному провадженні є вимагання ОСОБА_2 неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів від ОСОБА_4 за неперешкоджання в діяльності повязаній із митним оформленням товарів , які ввозяться на територію України.

Таким чином , враховуючи , що предметом у вказаній справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 є передача службової інформації сторонній особі , а у справі за ст.368 ч.3 КК України є вимагання ОСОБА_2 неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів від ОСОБА_4 за неперешкоджання в діяльності повязаній із митним оформленням товарів , які ввозяться на територію України , вказані справи є різними і мають різний предмет доказування. Та обставина , що події у вказаних справах повязані між собою не виключає адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.172-8 КУпАП. До того ж рішення у вказаній адміністративній справі не має жодного преюдиційного значення у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_2.

Не грунтуються на законі посилання в апеляції ОСОБА_2 та зауваженнях його захисника , що особа не може бути двічі притягнута до відповідальності за одне й те саме правопорушення.

По-перше, звертаю увагу , що відповідно до положень статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Кримінальна та адміністративна відповідальність є різними видами юридичної відповідальності , а до того ж як вже встановлено , фактичні обставини за ст.172-8 КУпАП та за ст.368 ч.3 КК України є різними за змістом і їх не можна ототожнювати.

Вважаю також , що доводи апеляції щодо відсутності такого складового елементу обєктивної сторони складу правопорушення передбаченого ст.172-8 КУпАП , як вчинення дій у власних інтересах , суперечать фактичним обставинам у справі.

Так , як наголошує сам ОСОБА_2 в своїй апеляції і цей факт встановлено в ході розгляду справи в суді першої інстанції , події передачі документів ОСОБА_4 та отримання від нього неправомірної вигоди , повязані між собою. Разом з тим вважаю , що вказана повязаність подій , за фактичною їх різною кваліфікацією згідно положень КУпАП та КК , якраз і свідчить про наявність власного інтересу в діях ОСОБА_2 при передачі документів ОСОБА_4.

Не є такими , що заслуговують на увагу доводи апелянта на недопустимість доказів у справі.

Так відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення , є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення , винність даної особи в його вчиненні та інші обставини , що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення , поясненнями особи , яка притягується до адміністративної відповідальності , потерпілих , свідків , висновком експерта , речовими доказами , показаннями технічних приладів та технічних засобів тощо…. .

Як вже наголошувалось вище суддя місцевого суду мотивував своє рішення відповідними документами , що були долучені до протоколу у справі про адміністративне правопорушення , поясненнями особи , що притягується до адміністративної відповідальності , процесуальними рішеннями посадових осіб та органів. Та обставина , що деякі докази були отримані в ході розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_2 за ст.368 ч.3 КК України не змінює їх правового значення у справі про адміністративне правопорушення і не дає підстав вважати їх неналежними або недопустимими.

Що стосується посилання ОСОБА_2 та його адвоката на необхідність закриття провадження у справі за правилами ст.38 КУпАП без встановлення факту винуватості особи , звертаю увагу на таке.

Статтею 38 КУпАП встановлено строки накладення на особу , що вчинила правопорушення , адміністративного стягнення. Отже, поза вказаними строками на особу не може бути накладене саме стягнення.

Разом з тим закон зобовязує суд прийняти рішення про винуватість або невинуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення , якщо особа заперечує саме свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення , яке їй інкримінується.

У вказаній справі ОСОБА_2 категорично заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.172-8 КУпАП і тому суддя місцевого суду вірно встановивши наявність складу адміністративного правопорушення прийшов до правильного висновку про необхідність звільнення особи від адміністративної відповідальності у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення .

Апеляційний суд перевіривши обгрунтованість висновку судді місцевого суду щодо його винуватості , не знаходить підстав для зміни судового рішення і виключення із постанови судді встановлення факту визнання ОСОБА_2 винуватим за ст.172-8 КУпАП.

Порушень законодавства в ході розгляду справи суддею суду першої інстанції , які ставили б під сумнів його висновки , в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Рішення судді суду першої інстанції є законним і обгрунтованим і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.293,294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення , а постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 24 травня 2017 року за ст.172-8 КУпАП щодо нього без змін;

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1