Справа № 645/4919/16-п
Провадження № 3/645/24/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2017 року суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Горпинич О.В., розглянувши матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7

за ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 (протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 401787 від 26.09.2016 року) та ОСОБА_2 (протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 098801 від 15.09.2016 року).

В судове засідання ОСОБА_1, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не зявився, через канцелярію суду надав клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього у звязку із строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП без встановлення вини, а також просив слухати справу за його відсутності.

В судове засідання ОСОБА_2 не зявився, про час та місце розгляду адміністративного матеріалу повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки рекомендованою кореспонденцією за місцем проживання притягуваного.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обовязки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із обєкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Отже, обставини неявки у судові засідання ОСОБА_2, якому було відомо про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та направлення складених матеріалів до суду, виклики його в судові засідання, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення ним своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обовязків, що призводить до затягування судового розгляду даної справи, яка тривалий час не може бути вирішена по суті.

Приймаючи до уваги, що судом вжито всіх необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_2 в судовому засіданні, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило, причини його неявки до суду визнано неповажними та, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, вважаю за можливе провести розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен належним чином з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова судді згідно зі ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 401787 від 26 вересня 2016 року встановлено, що ОСОБА_1 29 серпня 2016 року приблизно об 11 годині 45 хвилин в районі будинку № 12-Б по вул. Лосівській в м. Харкові, керуючи транспортним засобом «Opel Kadett», державний номерний знак НОМЕР_1, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, у звязку з чим, допустив зіткнення з транспортним засобом «Toyota Tundra», державний номерний знак НОМЕР_2, чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР України. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження та автомобілям завдано матеріальну шкоду.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 098801 від 15 вересня 2016 року встановлено, що ОСОБА_2 29 серпня 2016 року приблизно об 11 годині 45 хвилин, керуючи транспортним засобом «Toyota Tundra», державний номерний знак НОМЕР_2, по вул. Лосівській, 12-Б в м. Харкові, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, у звязку з чим, допустив зіткнення з транспортним засобом «Opel Kadett», державний номерний знак НОМЕР_1, чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР України. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження та автомобілям завдано матеріальну шкоду.

Схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, підписаною уповноваженою особою та учасниками ДТП без будь-яких зауважень, зображено місце зіткнення, розташування автомобілів на проїзній частини та перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, отриманих внаслідок ДТП.

Згідно наданих в попередньому судовому засіданні пояснень водія ОСОБА_1, який вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не визнав, не погодився з оцінкою його дій співробітниками поліції, 29 серпня 2016 року він рухався на транспортному засобі «Opel Kadett», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Лосівській в напрямку проспекту Тракторобудівників в м. Харкові по правій смузі руху зі швидкістю 45 км/год., по лівій смузі руху рухався транспортний засіб «Toyota Tundra», державний номерний знак НОМЕР_2, з низькою швидкістю. Коли він підїхав до «Toyota Tundra», водій автомобіля різко почав здійснювати рух праворуч з лівої смуги руху, згодом він отримав удар у задні ліві двері.

Згідно наданих в попередньому судовому засіданні пояснень водія ОСОБА_2, який вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не визнав, не погодився з оцінкою його дій співробітниками поліції, 29 серпня 2016 року приблизно об 11 годині 40 хвилин він, керуючи транспортним засобом «Toyota Tundra», державний номерний знак НОМЕР_2, рухався з боку вул. Свистуна по вул. Лосівській напроти будівель №№ 9 та 11 в сторону проспекту Тракторобудівників в м. Харкові зі швидкістю 25 км/год., включивши правий поворот та подивившись у дзеркало і переконавшись, що машин немає, почав маневр праворуч до будівлі автомийки. В цей час він почув удар з правої сторони і зупинився, включивши сигнал аварійної зупинки автомобіля, потім вийшов з транспортного засобу і побачив, що сталася ДТП.

16.08.2017 року до суду надійшов висновок судової автотехнічної експертизи № 3344 по справі № 645/4919/16-п (3/645/24/17) від 14.07.2017 року, яка була проведена старшим експертом Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. М.С. ОСОБА_3 - ОСОБА_4, за клопотанням водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Згідно з висновку в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Опель ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР України.

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Тойота ОСОБА_2ю. повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 10.1, 10.4 ПДР України.

З причин, вказаних в дослідницький частині висновку, вирішити питання про те, чи мав водій автомобіля Опель ОСОБА_1 технічну можливість запобігти зіткненню і чи вбачається в його діях невідповідності вимогам ПДР України, які знаходились, з технічної точки зору, в причинному звязку з виникненням даної пригоди, експертним шляхом на даному етапі дослідження не можливо.

В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення для водія автомобіля Тойота ОСОБА_2 визначалася шляхом виконання ним вимог п.п. 10.1, 104 ПДР України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру.

В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля Тойота ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.4 ПДР України і знаходилися, з технічної точки зору, у причинному звязку з виникненням даної пригоди.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього кодексу.

Стаття 38 КУпАП передбачає, що, справи про адміністративні правопорушення відповідно до КУпАП чи інших законів які підвідомчі суду ( судді) , стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні три місяці з дня його виявлення . У разі відмови в порушенні кримінальної справи або закриття кримінальної справи, але при наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про відмову в порушенні кримінальної справи або про її закриття.

Протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 401787 від 26.09.2016 року за ст. 124 КУпАП відносно водія ОСОБА_1 за фактом дорожньо-транспортної пригоди від 29.08.2016 року було складено 26.09.2016 року.

Протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 098801 від 15.09.2016 року відносно водія ОСОБА_2 за фактом дорожньо-транспортної пригоди від 29.08.2016 року було складено 15.09.2016 року.

Висновок судової автотехнічної експертизи № 3344 по справі № 645/4919/16-п (3/645/24/17) від 14.07.2017 року надійшов до суду 16.08.2017 року.

Приписи статті 247 КУпАП є імперативними і чітко вказують, що суд повинен лише закрити провадження, і не вирішувати при цьому жодних інших питань.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Під час розгляду справи суд враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «ОСОБА_5 проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

За таких обставинах, прихожу до висновку, що провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у звязку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, оскільки з моменту вчинення правопорушення 29.08.2016 року до дня розгляду справи суддею минуло більше трьох місяців.

Керуючись ст. ст. 38, 124, п. 7 ст. 247, ст. ст. 268, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, за ст. 124 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, за ст. 124 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області протягом 10 днів з дня її вручення особі, щодо якої винесено постанову.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні.

Суддя