АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/121/17 Справа № 214/7574/16-п Головуючий у 1 й інстанції - Євтушенко О. І. Доповідач - Калініч Н.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року м. Дніпро

Суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Калініч Н. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року, якою

-ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянка України, не працюючої, зареєстрованої та фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_1

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУаАП та накладено адміністративне стягнення у виді шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, та стягнуто в дохід держави судовий збір в сумі 275 гривень 60 копійок .

ВСТАНОВИЛА:

Згідно постанови суду, 09.12.2016 року приблизно о 23.00 год. ОСОБА_2 керувала автомобілем НОМЕР_1, на автодорозі по вул. Павла Глазового біля буд.31 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, незв'язна мова). Від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку вона відмовилася, чим порушила п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Крім того, 09.12.2016 року приблизно о 23.00 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на автодорозі по вул. Павла Глазового біля буд.31 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, не врахувавши дорожню обстановку, не обравши безпечної швидкості руху, не впоралася з керуванням, внаслідок чого допустила виїзд керованого нею автомобіля за межі проїзної частини автодороги та скоїла наїзд на перешкоду у вигляді електроопори. Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, постраждалих немає. Своїми діями ОСОБА_2 порушила п.2.3 «б», п.12.1 Правил дорожнього руху України.

В своїй апеляційній скарзі особа яка притягується до адміністративної відповідальності, просить постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року, відносно ОСОБА_2, якою визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, з накладенням на неї адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень та позбавлення права керування транспортним засобом на 1 рік - скасувати, та провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що вину не визнає у зв'язку з тим, що не керувала вище вказаним транспортним засобом.

Разом з тим, в апеляції зазначено, що при розгляді справи в суді першої інстанції та проголошення постанови ОСОБА_2 не була присутня, та не була належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Однією із основних вимог в апеляційній скарзі вказано, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права - одночасно розглянута справа № 214/7574/16-п та справа № 214/7575/16-ц. Судом застосована ст. 36 КУпАП України, але судом не винесена постанова про об'єднання в одне провадження вказаних справ та винесена постанова по справі № 214/7574/16-ц за сукупністю ч. 1 ст. 130, 124 КУпАП. Постанова по справі № 214/7575/16-п судом не виносилась.

Також в апеляційній скарзі зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено в чому полягає нібито скоєне адміністративне правопорушення та докази її вини. Наявні в матеріалах докази- пояснення свідків та відеоматеріали не спростовують пояснення ОСОБА_2 про відсутність в її діях ознак правопорушення.

До апеляційного суду ОСОБА_3 не з'явилася , хоча бул належним чином повідомлена, про що свідчить довідка про доставку SMS та заява від апелянта, яка просить розглядати апеляційну скаргу за її відсутності.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних обставин.

Згідно з ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В матеріалах справи відсутні будь- які повідомлення ОСОБА_2 про дату та час розгляду справи, разом з тим копію постанови ОСОБА_2 отримала лише 13 січня 2017 року, про що свідчить розписка яка наявна в матеріалах справи.

Враховуючи вищенаведене, прихожу до висновку,що судом порушено право ОСОБА_2 бути присутньою при розгляді провадження відносно неї, право на справедливий суд, тому постанова підлягає скасуванню.

Згідно до ст. 294 КУпАП в разі скасування постанови суду, Апеляційний суд приймає нове рішення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення та іншими документами.

Таким чином, суддя розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен оцінити докази, одним із яких є протокол, та висловити думку з приводу чому спростовує даний доказ і які наводить докази щодо відсутності адміністративного правопорушення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортну, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" зміст постанови судді у справах про адміністративні правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, а саме в них, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про наявність або відсутність складу адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви прийняття або відхилення доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення АП1№ 238375 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та АП1 № 238376 за ст. 124 КУпАП, поясненнями свідків ОСОБА_4 (а.п. 3) та ОСОБА_5 (а.п.4 ), згідно з якими водій ОСОБА_2 відмовилась від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп'яніння та відмовилася від надання пояснень та отримання будь- яких документів. Судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини адміністративного правопорушення, та факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується письмовими доказами по справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 № 238375 від 10.12.2016 року, рапортом інспектора ПП ОСОБА_6, поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, присутніми під час відмови її від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння, що мало місце 09.12.2016 року приблизно о 23.00 год. на автодорозі по вул. Павла Глазового біля буд.31 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області.

Факт скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_2 підтверджується поясненнями ОСОБА_7 від 09.12.2016 року, де чітко вказано що був свідком дорожньо - транспортної пригоди, та бачив що з транспортного засобу Mitsubishi Colt вийшло, дві дівчини з ознаками алкогольного сп'яніння, які в свою чергу здійснили наїзд на електроопору, ці данні знайшли своє відображення у матеріалах справи.

Вказані докази не спростовані а ні в суді першої інстанції, а ні в апеляційній інстанції.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп'яніння - різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, незв'язна мова, виявлені працівниками поліції 09.12.2016 року у ОСОБА_2 в розумінні п.п.2,3 розділу 1, п.1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення працівником поліції огляду на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, на місці зупинки транспортного засобу, або в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови в проходженні огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим в ході розгляду в суді першої інстанції, судом не встановлено жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп'яніння в момент її перевірки працівниками поліції 09.12.2016 року, наявність яких є очевидною згідно відеозапису на диску DVD-R з боді-камери, тим самим не спростовано правомірності дій інспектора ПП ОСОБА_6 щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно неї, та відповідно дійсності допущення водієм порушення п.2.5 ПДР України, яким закріплений обов'язок водія на вимогу працівника поліції пройти медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Зазначений висновок, узгоджується і з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, де в п. 27 Постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року зазначено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Та, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні нею адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на встановлені факти , вважаю що в діях ОСОБА_2, є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме встановленим, що 09.12.2016 року приблизно о 23.00 год. ОСОБА_2 керувала автомобілем НОМЕР_1, на автодорозі по вул. Павла Глазового біля буд.31 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, з явними ознаками алкогольного сп'яніння та від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовилася, чим порушила п.2.5 Правил дорожнього руху України ( обов'язок водія на вимогу працівника поліції пройти медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння).

Не можна погодитися з доводами апелянта про недоведеність її вини за ст. 124 УКпАП, оскільки доведеності вини ОСОБА_2 в скоєнні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення АП1 № 238376; схемою місця ДТП, підписаною уповноваженою особою та учасниками ДТП без будь-яких зауважень, в якій зафіксовано місце зіткнення з електроопорою та положення транспортного засобу після зіткнення, а також пошкодження, які отримав автомобіль в результаті ДТП; поясненнями ОСОБА_8 від 10.12.2016 року, ОСОБА_9, фото знімків з місця ДТП, що нікім не спростовано, а тому докази є належними та допустимими та поза розумним сумнівом доказують винуватість ОСОБА_10

Також не можу погодитись з доводами апеляційної скарги, а саме що судом першої інстанції, було розглянуто справу за № 214/7574/16-п, оскільки суд помилково не зазначив у постанові про адміністративне правопорушення номер № 214/7575/16-п за ст. 124 КУпАП, однак з матеріалів провадження вбачається,що в постанові суд вірно послався на ст. 36 КУпАП та призначив покарання за два адміністративні правопорушення, вказавши про те,що накладається стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

За результатами перевірки доводів ОСОБА_2, прихожу до висновку, що апеляційні доводи необґрунтовані та покликані уникнути відповідальності.

Враховуючи конкретні обставини правопорушення, дані про особу ОСОБА_2, яка не визнає своєї вини у скоєнні правопорушення, також тяжкість скоєних правопорушень, а саме створення небезпеки для життя та здоров'я інших осіб , вважаю необхідним за сукупністю правопорушень призначити адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

Підлягає також стягненню відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір в сумі 275 грн. 60 копійок.

Керуючись ст.294 КУпАП , суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року, якою ОСОБА_2, визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу- шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, та стягнуто в дохід держави судовий збір в сумі 275 гривень 60 копійок судового збору, скасувати.

Визнати винною ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ст. 124 КУпАП та накласти адміністративне стягнення:

-за 124 КУпАП - позбавлення права керування транпосртним засобом строком на шість місяців,

- за ч.1 ст. 130 КУпАП- штраф шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

У відповідності до ст. 36 КУпАП накласти стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених - штраф шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 275( двісті сімдесят п'ять ) грн. 60 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.І. Калініч