Апеляційний суд міста Києва
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

21 лютого 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Тютюн Т.М. за участю ОСОБА_3 - особи, щодо якої винесено постанову, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. СтаруняБогородчанського району Івано-Франківської області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 26.12.2016 року на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, 15 жовтня 2016 року о 23 годині 35 хвилин ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_2 на вул. Зодчих, 26 у м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння ухилився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати і закрити провадження в справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суддею не було з'ясовано обставини справи та не надано оцінку його поясненням. Так, 15.10.2016 року о 23 годині 35 хвилин він знаходився у припаркованому автомобілі "Subaru" на вул. Зодчих, 26 у м. Києві, де планував залишити автомобіль, оскільки були наявні ознаки технічної несправності, і очікував на прибуття знайомого, який мав довести його додому. В цей час до нього підійшли працівники поліції, звинуватили у керуванні транспортним засобом у стані _________________________________________________________________________

Справа № 33/796/606/2017 Постанова винесена суддею Новик В.П.

Категорія: ст.130 КУпАП

алкогольного сп'яніння, що не доведено доказами. Оскільки транспортним засобом він не керував, то не був зобов'язаний проходити огляд на стан сп'яніння, про що і повідомив працівників поліції, однак вони безпідставно склали протокол про адміністративне правопорушення, в якому також вказано про те, що він не керував, а перебував у транспортному засобі.

Також наступного ранку ОСОБА_3 самостійно звернувся до Київської міської наркологічної клінічної лікарні "Соціотерапія", де пройшов відповідний огляд. Згідно з висновком ознак сп'яніння у нього виявлено не було, на що суд також не звернув увагу.

За таких обставин, за твердженням ОСОБА_3, він не може нести відповідальність за ст.130 КУпАП, оскільки транспортним засобом не керував.

Крім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку оскарження постанови, пропуск якого ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що про прийняте суддею рішення йому було відомо одразу, однак копію постанови він отримав лише 17.01.2017 року і тоді ж ознайомився з її повним текстом.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3, який підтримав клопотання про поновлення строку оскарження постанови і апеляційну скаргу та просив їх задовольнити; вивчивши матеріали справі та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно з ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подана ОСОБА_3 26.01.2017 року, тобто з пропуском встановленого законом строку. Справу розглянуто за його участю, і з наявних у справі розписок вбачається, що копії постанови він отримав і 26.12.2016 року, тобто в день її винесення, і 18.01.2017 року (а.с.14, 20). При цьому судовий збір за повторну видачу копії судового рішення, яке це передбачено ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", ним не сплачувався. А тому не довіряти його твердженням про отримання копії судового рішення у січні 2017 року немає підстав. За таких обставин строк оскарження постанови пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_3, про що зазначено раніше, і вказано, що він не перебував в автомобілі, а саме керував ним з ознаками алкогольного сп'яніння та від проходження огляду на стан сп'яніння ухилився; письмових поясненнях свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5, у присутності яких ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у медичному закладі та із застосуванням алкотеста "Drдger".

З наявних у справі рапортів вбачається, що 15.10.2016 року близько 23 години 35 хвилин під час чергування автопатруля поліції охорони було помічено автомобіль НОМЕР_2, водій якого порушив ПДР. Після зупинки автомобіля з'ясовано, що у водія наявні ознаки алкогольного сп'яніння, і викликано наряд патрульної поліції. На вимогу працівників патрульної поліції ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у присутності двох свідків, про що складено протокол про адміністративне правопорушення, а автомобіль евакуйовано на штрафмайданчик.

Оскільки вказані докази об'єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду.

Доводи ОСОБА_3 про те, що коли до нього підійшли працівники патрульної поліції, він транспортним засобом не керував, а тому не повинен був проходити огляд на стан сп'яніння, є безпідставними.

Дії працівників поліції охорони відповідали вимогам ч.1 ст.12 Закону України "Про національну поліцію", згідно з якими принципом діяльності поліції є безперервність, який полягає у тому, що поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань, передбачених ст.23 цього Закону, до яких відноситься вжиття заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень та припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень.

Виявлення адміністративного правопорушення працівниками поліції охорони і повідомлення про це працівників патрульної поліції, уповноважених складати протокол, що в подальшому і було зроблено, свідчить про те, що працівниками поліції було дотримано вимоги закону.

А тому пояснення ОСОБА_3 про те, що він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, оскільки транспортним засобом не керував, і аналогічні доводи в його апеляційній скарзі спростовуються зазначеними раніше доказами.

Правильно не взято судом до уваги і висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції Київської міської наркологічної клінічної лікарні "Соціотерапія", згідно з яким станом на 9 годину 30 хвилин 20 жовтня 2016 року у ОСОБА_6 не виявлено ознак сп'яніння.

Згідно з п.7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103, п.9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

З наданого ж ОСОБА_3 висновку вбачається, що він звернувся до закладу охорони здоров'я майже через 10 годин після виявлення у нього ознак алкогольного сп'яніння, при цьому ніщо не заважало йому проти медичний огляд на вимогу працівників патрульної поліції.

Отже, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Стягнення на ОСОБА_3 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті.

Таким чином постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3 строк оскарження постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 /шестисот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.М. Тютюн