Апеляційний суд Житомирської області
Категорія ч. 1 ст.164 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року м. Житомир

Суддя апеляційного суду Житомирської області Ляшук В.В., участю секретаря Кусковської Т.А., правопорушника ОСОБА_1, представника ОСОБА_2 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 непрацюючого,

в с т а н о в и в :

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 09 листопада 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 275,60 грн.

Відповідно до постанови, 28.09.2016 року приблизно о 12:30 год., перебуваючи в м. Житомир по проспекту Миру, 37 ОСОБА_1 провадив господарську діяльність з перевезення пасажирів на таксі, т/з «ЗАЗ ДЕУ» д.н.з. НОМЕР_1, без державної реєстрації, як суб'єкта господарювання та без одержання ліцензії на провадження певного виду діяльності, чим порушив ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт». Цими діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

На постанову суду ОСОБА_1, подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду.

Вважає, що постанова суду є незаконною, постановлена з порушенням норм процесуального права.

Вказує, що суд, не дослідив обставину, про його трудові правовідносини з ПП «Борис + С», а саме те, що він надає послуги таксі не самостійно, а через ПП «Борис + С», яке у відповідності до ліцензії Міністерства транспорту та зв'язку України, займається наданням послуг з перевезення пасажирів.

Даний факт підтверджується також договором оренди автомобіля від 28.09.2016 року укладеного між ним (орендодавець) та ПП «Борис + С» (орендар), згідно якого Орендар має право представляти інтереси Орендодавця в судах всіх інстанцій з усіма правами наданими законом позивачу, відповідачу, третій особі, а також наказом № 40 К від 01.09.2016 року про прийняття його водієм з випробовувальним терміном на три місяці.

Також, вказує, що він передав легковий автомобіль марки ЗАЗ ДЕО н.з. НОМЕР_1 разом з екіпажем, в оренду ПП «Борис + С».

28.09.2016 року орендарем йому була надана ліцензія, фішка - таксі, договір Оренди вказаного легкового автомобіля.

Зазначає, що в цей же день, 28.09.2016 року орендар мав надати йому тимчасовий реєстраційний талон, однак, директор ПП «Борис +С» був дуже зайнятий та ними було прийнято рішення про оформлення тимчасового реєстраційного талону наступного дня, тобто 29.09.2016 року.

Заслухавши пояснення апелянта та його представника на підтвердження апеляційної скарги, пояснення свідка ОСОБА_3, який пояснив, що ОСОБА_1 не пред'явив договір оренди транспортного засобу чи технічний талон, що підтверджували б належність транспортного засобу ПП «Борис + С» і це стало підставою для складання протоколу, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП підтверджується, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями ОСОБА_1, фотографією його автомобіля, на даху якого був встановлений знак «Таксі» (шашечки) на місці виявлення правопорушення.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності» № 222-VIII від 2 березня 2015 року ліцензія - документ, що надається органом ліцензування, на право провадження суб'єктом господарювання визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, в електронному вигляді (запис про наявність ліцензії у такого суб'єкта господарювання в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) або на паперовому носії.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності: перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом,

Статтею 9 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що ліцензування на автомобільному транспорті спрямоване на визначення початкових і поточних умов надання послуг з перевезень пасажирів і небезпечних вантажів, а також найважливіших параметрів обслуговування споживачів.

Ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів, в тому на такий вид робіт як надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі.

Цим Законом, а зокрема статтею 16 визначено, що до персоналу автомобільного транспорту належать працівники, які безпосередньо надають послуги з перевезення пасажирів чи вантажів, виконують роботи з ремонту та технічного обслуговування транспортних засобів, надають допоміжні послуги, пов'язані з перевезеннями.

Трудові відносини персоналу автомобільного транспорту регулюються трудовим законодавством, у тому числі положенням про дисципліну та правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Стаття 39 визначає, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для юридичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі: для автомобільного перевізника - ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України; для водія таксі - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не займався господарською діяльністю і мав усі необхідні документи на момент вимоги особи уповноваженої на їх перевірку апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки він не пред'явив інспектору Укртрансбезпеки договір оренди автомобіля чи тимчасовий реєстраційний талон на транспортний засіб, документ що підтверджує його трудові відносини з авто перевізником, а на його автомобілі був розміщений розпізнавальний знак таксі, що свідчить про зайняття ним вказаним видом господарської діяльності.

Дані, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи відсутні, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи.

За таких обставин, суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП України.

Разом з тим, ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції були надані документи, а зокрема договір оренди автомобіля ПП «Борис+С» у ОСОБА_1, від 28.09.2016 р. , наказ №40к ПП «Борис+С» про прийняття на роботу ОСОБА_1 водієм з 01.09.2016 року, що давало йому право перевезення пасажирів на таксі як водія авто перевізника ПП «Борис+С» маючого відповідну ліцензію, що на думку апеляційного суду хоча і не спростовує наявність в його діях формально складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, оскільки на момент перевірки він не мав при собі цих документів, однак свідчить про малозначність вказаного правопорушення.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду підлягає зміні.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити постанову Богунського районного суду м. Житомира від 09 листопада 2016 року щодо ОСОБА_1 звільнивши його від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 164 КУпАП обмежившись усним зауваженням.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Житомирської області В.В. Ляшук