АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 602/895/16-пГоловуючий у 1-й інстанції Костів Л.І.
Провадження № 33/789/42/17 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.1 ст.164 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2017 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Коструба Г.І., з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності,-ОСОБА_1 та його захисника - ОСОБА_2, розглянувши адміністративну справу відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Лановецького районного суду Тернопільської обл. від 21 грудня 2016 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу із стягненням в дохід держави однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 жовтня 2016 р. ОСОБА_3 здійснював господарську діяльність, а саме: надавав оплатні послуги по перевезенню пасажирів без державної реєстрації як суб"єкта господарювання та без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 надіслав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження.

В обґрунтування поданої апеляції апелянт зазначає, що він не є суб'єктом адміністративного правопорушення, визначеного ч.1 ст.164 КУпАП, його вина у вчиненні вказаного правопорушення не була доведена, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Основні доводи апелянта, які він уточнив в судовому засіданні апеляційного суду, зводяться до того, що відповідальність за ч.1 ст.164 КУпАІІ настає лише в разі діяльності особи, направленої на отримання доходу; участь особи в організації господарської діяльності має бути регулярною та постійною, а також той факт, що він не зареєстрований суб'єктом підприємницької діяльності.

Так, згідно постанови суду першої інстанції, яка базується на протоколі про адміністративне правопорушення серії ТЕ № 627023 від 05 листопада 2016 р., ОСОБА_1 здійснював підприємницьку діяльність, а саме: надавав оплатні послуги по перевезенню пасажирів без державної реєстрації його як суб"єкта підприємницької діяльності.

Заслухавши доповідь судді, доводи особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили суд скасувати постанову суду першої інстанції, закривши провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, перевіривши матеріали справи в межах наявної апеляції та доводи, викладені в ній, вважаю її такою, яка підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади і звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі норм Конституції України гарантується.

Дане право людини і громадянина зафіксоване і в Конвенції про захист прав та основоположних свобод, де зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи і кожен, чиї права та свободи, визначені в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Ст. 245 КУпАП регламентує, що завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об'єктивних і суб'єктивних ознак, тобто об'єкта, об'єктивної сторони, суб'єкта та суб'єктивної сторони.

Однак, суд першої інстанції в порушення вищевказаних норм дійшов хибного висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Ч.1 ст.164 КУпАП визначає, що провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), ? тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Отже, диспозиція ч.1 ст.164 КУпАП передбачає відповідальність за дії, які полягають у провадженні господарської діяльності: без державної реєстрації як суб'єкта господарювання, без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування. Суб'єктом відповідальності в даному випадку є суб'єкт господарювання.

Під господарською діяльністю в ст.3 ГК України розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Разом з тим, відповідно до п. 14.1.36. ст.14 ГК ПК України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно пояснень, наданих в судовому засіданні районного суду, ОСОБА_1 підприємницькою діяльністю не займався.

В судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що докази, покладені місцевим судом в основу рішення про визнання його винуватим, є нелегитимними, оскільки воно грунтується на поясненнях та рапортах працівників поліції, з одним з яких - ОСОБА_4, на протязі тривалого часу в нього склались неприязні стосунки і лише один сторонній свідок на прізвище ОСОБА_5 підтвердив той факт, що 07 жовтня 2016 р. його підвозив в межах пгт. Ланівці водій на ім"я ОСОБА_1, якого він викликав за телефоном на візитній картці, заплативши останньому 15 грн.

При цьому в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що цей свідок не міг точно вказати, чи саме він (ОСОБА_1) його перевозив, а номер телефону на візитній картці, яку надав працівникам поліції ОСОБА_5, йому не належить, але суд цьому факту оцінки не дав.

З огляду на наведені показання ОСОБА_1, враховуючи, що апеляційний суд при розгляді даної справи перевірив всі долучені до протоколу про адміністративне правопорушення серії ТЕ № 627023 від 05 листопада 2016 р. матеріали,- пояснення ОСОБА_1 в судовому засіданні місцевого суду та наведені в апеляційній скарзі аргументи, на думку суду, є слушними.

На підтвердження наведених доводів звертає на себе увагу апеляційного суду, зокрема, те, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ТЕ № 627023 від 05 листопада 2016 р. зазначено, що "ОСОБА_1 здійснював підприємницьку діяльність, а саме: надавав оплатні послуги по перевезенню пасажирів без державної реєстрації його як суб"єкта підприємницької діяльності" без зазначення фактичних обставин правопорушення всупереч вимогам ст. 256 КУпАП щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, де зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Фактично же зміст даного протоколу зведений до констатації змісту закону, за яким передбачена адміністративна відповідальність за порушення порядку провадження господарської діяльності, без зазначення фабули адміністративного правопорушення, що є неприпустимим, порушує право на захист особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і є однією з безумовних підстав для скасування рішення суду.

Також суд звертає увагу на те, що навіть у випадку доведеності перевезення ОСОБА_1 пасажира на власному автомобілі за плату ці його дії не можуть кваліфікуватись як заняття господарською діяльністю, оскільки такі дії мають носити систематичний характер, оскільки підприємництво- це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 ГК) і особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, повинна довести наявність всіх цих випадків, зв'язати їх воєдино, а також довести їх систематичність.

Непереконливим, на думку апеляційного суду, є і той факт, що ОСОБА_1 мав візитну картку "Таксі економ цілодобово" із зазначеним в ній номером мобільного телефону, що також, на думку місцевого суду, є доказом його винуватості.

При цьому апеляційний суд вважає, навіть якщо і доведено, що дані об'яви належать конкретно цій людині - це ще не говорить про наявність діяльності з ціллю отримання прибутку. По цій об'яві міг ніхто не подзвонити і тому факту надання послуг чи виконання роботи могло не бути, або об'ява була розміщена з ціллю вивчення ринку, оцінки попиту та інше.

За таких обставин суд вважає, що доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП про порушення порядку провадження господарської діяльності, недостатньо, відповідно, матеріалами справи вона не доведена.

Як наслідок, твердження апелянта стосовно неправомірного застосування до нього судом першої інстанції адміністративного стягнення є обгрунтованими, виходячи з того, що він не є суб'єктом даного правопорушення, а його дії не відповідають диспозиції ч.1 ст.164 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення порядку провадження господарської діяльності.

Керуючись ст.ст. 294, 295 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Лановецького районного суду Тернопільської обл. від 21 грудня 2016 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу із стягненням в дохід держави однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.,? скасувати.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 164 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.