Справа № 369/40/17 Головуючий у І інстанції Гришко О.М.
Провадження № 33/780/178/17 Доповідач у 2 інстанції Гриненко
Категорія 147 17.02.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 лютого 2017 року суддя Апеляційного суду Київської області Гриненко О.І., розглянувши з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 подану ним апеляційну скаргу на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 січня 2017 року, прийняту відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И В :

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 січня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік зі стягненням судового збору на користь держави.

Місцевим судом встановлено, що 20 грудня 2016 року о 18 годині, ОСОБА_1 в м. Вишневе по вул. Першотравневій, керуючи автомобілем «MERCEDES-BENZ», державний номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, був неуважним, не врахував безпечної швидкості руху, не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «MERCEDES», державний номерний знак НОМЕР_2, який рухався попереду. Під час дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Від проходження огляду на стан сп'яніння, та від надання пояснень відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. п. 2.3 б, 2.4, 13.1 Правил дорожнього руху України і вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 січня 2017 року, в якій просив оскаржувану постанову скасувати, а провадження по справі закрити. На обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що в мотивувальній частині оскаржуваної постанови суду вказано про керування ним транспортним засобом саме в стані алкогольного сп'яніння, що не відповідає фактичним обставинам справи. Як стверджує апелянт, транспортним засобом, а саме автомобілем, він не керував, а керував його знайомий. Крім того, на думку ОСОБА_1, був порушений порядок проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, зокрема, були відсутні свідки його відмови, а також відмови його товариша від проходження огляду, а відтак, протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, складений відносно нього, не відповідає вимогам закону.

Переглянувши справу за поданою апеляційною скаргою, заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Однак, суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 зазначеної вище норми закону не дотримався, що призвело до прийняття помилкового рішення.

Згідно із ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення, крім іншого, зазначаються суть правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АБ2 № 029383 від 20 грудня 2016 року, складеного відносно ОСОБА_1, останній керував автотранспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння та від проходження огляду в порядку, передбаченому ст.266 КУпАП відмовився. Проте, в зазначеному протоколі про адміністративне правопорушення взагалі не вказано, який пункт Правил дорожнього руху при цьому було порушено водієм ОСОБА_1, при тому, що відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає як за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння (порушення п. 2.9 Правил дорожнього руху), так і за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння (п. 2.5 Правил дорожнього руху).

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АБ2 № 029382 від 20 грудня 2016 року, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом в м. Вишневе, Київської області, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не врахував безпечної швидкості та допустив зіткнення з іншим транспортним засобом, який рухався попереду, внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, чим порушив вимоги п. п. 2.3 б, 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Пункт 13.1 Правил дорожнього руху зобов'язує водія транспортного засобу, залежно від швидкості руху та дорожньої обстановки, дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Однак, фактичні обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, не містять вказівки на недотримання ним безпечної дистанції чи інтервалу під час керування транспортним засобом, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди. Що стосується вказівки в протоколі щодо «неврахування безпечної швидкості» водієм ОСОБА_1, то такого поняття в Правилах дорожнього руху України взагалі не існує, згідно п. 12.1 Правил дорожнього руху є поняття «вибір» безпечної швидкості, щоб постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним. Таким чином, на підставі викладеного можна зробити висновок про невідповідність протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 вимогам ст. 256 КУпАП.

Суд першої інстанції на вказані недоліки протоколів про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 уваги не звернув, та в оскаржуваній постанові взагалі не зазначив пункт Правил дорожнього руху, порушений водієм ОСОБА_1, що потягло за собою вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при цьому зазначивши порушення ним п.2.4 Правил дорожнього руху, щодо якого немає вказівки в жодному з протоколів.

За таких обставин, постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 січня 2017 року, винесена щодо ОСОБА_1, підлягає безумовному скасуванню як така, що не відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Порушення уповноваженими особами Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області вимог ст. 256 КУпАП, позбавляє можливості суд першої та апеляційної інстанції прийняти законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно роз'яснень, викладених в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», є правильною практика тих судів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, що складені без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення. -

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 січня 2017 року, якою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП - направити до Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області для належного оформлення.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Гриненко