м. Лиман Справа № 236/2889/16-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2017 року суддя Краснолиманського міського суду Донецької області, ОСОБА_1, за участю секретаря судового засідання Плаксіної Є.В., розглянувши матеріали, які надійшли від управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в м. Гайворон Кіровоградської області, українця, громадянина України, одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_2, пенсіонера, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1,

за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП розглянуто в присутності порушника, якому розяснені права, передбачені Конституцією України та ст. 268 КУпАП, захисника ОСОБА_3, прокурора Словянської місцевої прокуратури ОСОБА_4, свідків: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,

ВСТАНОВИВ:

До Краснолиманського міського суду Донецької області 18.11.2016 року надійшли адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП (протоколи № 213, 214, 215, 216).

Постановою суду від 06.12.2016 року матеріали обєднані в одне провадження, якому присвоєний № 236/2889/16-п.

Як встановлено судом, рішенням Краснолиманської міської ради від 17.11.2015 року №7/1-1 "Про затвердження повноважень депутатів Краснолиманської міської ради" визнано повноваження ОСОБА_2 як депутата Краснолиманської міської ради сьомого скликання (т.1 а.с.14).

Таким чином, відповідно до п. п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції", він є субєктом відповідальності за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції", особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону "Про запобігання корупції" у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу.

Разом з тим, 23.12.2015 року приблизно 10:00 годині на третій сесії Лиманської міської ради VІІ скликання, перебуваючи в приміщенні Лиманської міської ради за адресою: Донецька область, м. Лиман, вул. Незалежності, б. 46, депутат місцевої ради ОСОБА_2 публічно не повідомив про наявний реальний конфлікт інтересів колегіальний орган, в якому працює сесію Лиманської міської ради при вирішення питання про надання ТОВ «Хутір «ОСОБА_11», де співзасновником є його невістка ОСОБА_12, дозволу на розроблення проекту земельної ділянки в оренду для обслуговування комплексу нежитлових будівель і споруд по вулиці Нахімова, 1-в с. Старий Караван, м. Красний Лиман.

Крім того, 23.12.2015 року приблизно 10:00 годині на третій сесії Лиманської міської ради VІІ скликання, перебуваючи в приміщенні Лиманської міської ради за адресою: Донецька область, м. Лиман, вул. Незалежності, б. 46, ОСОБА_2 вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, а саме проголосував «за» шляхом підняття руки під час вирішення питання про надання ТОВ «Хутір «ОСОБА_11», де співзасновником є його невістка ОСОБА_12, дозволу на розроблення проекту земельної ділянки в оренду для обслуговування комплексу нежитлових будівель і споруд по вулиці Нахімова, 1-в с. Старий Караван, м. Красний Лиман.

Також, 25.03.2016 року приблизно 10:00 годині на восьмій сесії Лиманської міської ради VІІ скликання, перебуваючи в приміщенні Лиманської міської ради за адресою: Донецька область, м. Лиман, вул. Незалежності, б. 46, ОСОБА_2 публічно не повідомив про наявний реальний конфлікт інтересів колегіальний орган, в якому працює сесію міської ради при вирішення питання про надання ТОВ «Хутір «ОСОБА_11», де співзасновником є його невістка ОСОБА_12, дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), із земель комунальної власності, з подальшою передачею її в оренду строком на 49 (сорок девять) років площею 1,3732 га для розташування тваринницького комплексу по вул. Нахімова, 1-в с. Старий Караван, м. Красний Лиман.

Крім того, 25.03.2016 року приблизно 10:00 годині на восьмій сесії Лиманської міської ради VІІ скликання, перебуваючи в приміщенні Лиманської міської ради за адресою: Донецька область, м. Лиман, вул. Незалежності, б. 46, ОСОБА_2 вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів - проголосував «за» шляхом підняття руки під час вирішення питання про надання ТОВ «Хутір «ОСОБА_11», де співзасновником є його невістка ОСОБА_12, дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), із земель комунальної власності, зподальшо. Передачею її в оренду строком на 49 (сорок девять) років площею 1,3732 га для розташування тваринницького комплексу по вул.. Нахімова, 1-в с. Старий Караван, м. Красний Лиман.

Такими діями ОСОБА_2 порушив вимоги ст. ст. 28, 35 Закону України "Про запобігання корупції", чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Адміністративним порушенням відповідно до ч. 1 ст.172-7 КУпАП є неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Адміністративним порушенням відповідно до ч. 2 ст.172-7 КУпАП є вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, згідно ст. 245 КУпАП, є : своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами відповідно до ст. 251 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) згідно ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїми внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Тому вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку, що події правопорушень мали місце, провина ОСОБА_2 у скоєнні адміністративних правопорушень підтверджується доказами, дослідженими судом.

Так, в судовому засіданні прокурор Віноградова К.О. наполягала на притягненні ОСОБА_13 до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушень себе не визнав, пояснив, що дійсно є депутатом Лиманської міської ради сьомого скликання. Має сина - ОСОБА_14, який з 2004 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_12. Відносини між ним та невісткою добрі. Як депутат міської ради, він приймав участь у засіданнях сесій Лиманської міської ради 23.12.2015 року та 25.03.2016 року. На вказаних засіданнях розглядалося чимало різноманітних питань, приймалися відповідні рішення. Проте, чи вирішувалося питання про надання ТОВ «Хутір «ОСОБА_11 двори» дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки він не памятає. Заперечує, що йому було відомо, що його невістка ОСОБА_12 є співзасновником ТОВ «Хутір «ОСОБА_11 двори», оскільки родина сина проживає окремо, яке саме майно та майнові права вони мають він не обізнаний. На засіданнях коло співзасновників взагалі не оголошується. Ніхто з осіб, які готували проект рішення на засідання сесії з цього питання та досліджували Статутні документи ТОВ «Хутір «ОСОБА_11 двори» йому не повідомив, про те, що його невістка є співзасновником вказаного товариства. Крім того, заперечував, що голосував за прийняття відповідних рішень.

Представник правопорушника - адвокат ОСОБА_3 просив закрити провадження по справі у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_13 складу адміністративного правопорушення. Посилався на те, що ОСОБА_2 під час розгляду відповідного питання сесією не надавався для ознайомлення пакет документів на товариство, в тому числі статут, з яких би він мав можливість встановити засновників такого. Крім того, питання виділення земельної ділянки із комунальної власності перед голосуванням на сесії міської ради проходить значний шлях по його розгляду у відповідних комітетах такої. При цьому, голова профільного комітету не повідомляв ОСОБА_2 про участь його невістки у даному товаристві. Вказані обставинами підтверджуються і відсутністю відповідних доказів в матеріалах справи. За таких умов, ОСОБА_2 просто не було відомо про виниклий так званий реальний конфлікт інтересів, тому він просто не мав можливості заявити про нього. Тобто, з урахуванням ст. 10 КУпАП у нього був відсутній умисел на вчинення даного адміністративного правопорушення.

ТОВ «Хутір»ОСОБА_11 двори» набуло права власності на нежитлові приміщення розміщені на земельній ділянці стосовно якою проходила процедур надання в оренду. Як відомо, за загальним правилом встановленим ст. 124 ЗК України, передача земельних ділянок із комунальної власності в оренду здійснюється на конкурсних засадах шляхом проведення земельних торгів. Водночас, ч.2 ст. 124 ЗК України встановлено що винятки із загально правила зазначені' у ч.2,3 ст.134 ЗК України. З вищевикладеного вбачається, що у даному випадку у ОСОБА_2 реальний конфлікт інтересів був відсутній, оскільки жодної суперечності між його інтересами та представницькими інтересами просто не було, оскільки єдиними можливим претендентом на отримання, вказаної у протоколах земельної ділянки, було лише ТОВ «Хутір»ОСОБА_11 двори». А з огляду на перевірку поданих товариством на розгляд сесії документів відповідними структурними підрозділами міської ради, голосування проти поставлених питань було б грубим порушенням діючого законодавства України. Крім того, укладення даного договору оренду землі було обов'язком ТОВ «Хутір»ОСОБА_11 двори», з огляду на отримання права власності на нерухомість розміщену на останній. За таких умов очевидним є той факт, що така обов'язкова ознака складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1,2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративне правопорушення, як об'єктивна сторона в діях ОСОБА_2 відсутня.

З протоколів сесій Краснолиманської міської ради наданих разом із протоколом, по питаннях, щодо вирішення по земельних питаннях, які надійшли на розгляд сесії було прийнято відповідне рішення більшістю голосів присутніх депутатів. Отже, вказане свідчить, що ОСОБА_2 не мав змоги вплинути на вирішення питання щодо передачі земельних ділянок в оренду ТОВ «Хутір»ОСОБА_11 двори», оскільки рішення приймалось депутатами колегіально. При цьому, його голос не був вирішальний. Інформація про надходження заяв від інших осіб на отримання в оренду даних земельних ділянок в матеріалах справи відсутня. З вищевикладеного вбачається, що у даному випадку реальний конфлікт інтересів був відсутній і саме на цій підставі будь-яких дій передбачених ст.28 Закону України "Про запобігання корупції" ОСОБА_2 не вчинялось.

Допитані судом свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 суду показали наступне.

Так, свідок ОСОБА_15, яка працювала на посаді начальника відділу містобудування та архитеркури Краснолиманської міської ради показала, що вона погоджувала документи, які стосуються земельних відносин, в тому числі і щодо надання ТОВ «Хутір «ОСОБА_11» дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою. Втім, питання щодо оголошення на засіданні сесії про засновників юридичних осіб ніким не підіймалося.

Аналогічні пояснення надала свідок ОСОБА_5, яка працює на посаді начальника відділу земельних відносин, яка також повідомила, що саме вона є доповідачем на сесії питань, що стосуються земельних ділянок. До цього подані заяви розглядаються постійно діючою комісією. Вона також повідомила, що дійсно на засідання сесій виносилося питання щодо надання ТОВ «Хутір «ОСОБА_11» дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою. Заяв від інших осіб на вказану земельну ділянку не надходило, бо на ній знаходяться будівлі та споруди, що належать на праві власності цьому товариству. На засіданні сесії про засновників ТОВ «Хутір «ОСОБА_11» питання не підіймалося.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_9, які є депутатами Краснолиманської міської ради сьомого скликання та були присутні на засіданнях 23.12.2015 року та 25.03.2016 року суду показали, що дійсно на цих засіданнях розглядалися різні питання. На вказаних засіданнях сесій про засновників ТОВ «Хутір «ОСОБА_11» питання не підіймалося. Достовірно не змогли повідомити чи голосував ОСОБА_2 по вказаних питаннях. При цьому свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що ОСОБА_2 взагалі не голосує, якщо не знає, що це за товариство, або особа, якій надається земельна ділянка, тому він вважає, що ОСОБА_13 у даному випадку скоріше за все не голосував.

Свідок ОСОБА_8, письмові пояснення якого були додані до матеріалів справи ( т. 1 (а.с.12), суду показав, що його дійсно допитували працівники поліції, проте він не памятає, чи голосував ОСОБА_2 за рішення щодо надання ТОВ «Хутір «ОСОБА_11» дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою. Його працівники поліції запитували більше про те, чи останній повідомляв про конфлікт інтересів.

Крім того факт скоєння ОСОБА_2 правопорушень підтверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні:

-протоколами про адміністративні правопорушення № 213, 214, 215, 216 ( т.1 а.с.7-8, 90-91, 171-172, т.2 а.с.7-8);

-рішенням Краснолиманської міської ради «Про затвердження повноважень депутатів Краснолиманської міської ради» від 17.11.2015 року № 7/1-1, яким визнано повноваження ОСОБА_2 як депутата Краснолиманської міської ради сьомого скликання (т.1 а.с.14);

-рішенням Краснолиманської міської ради від 27.11.2015 року №7/1-12 «Про затвердження регламенту Краснолиманської міської ради», яким затверджено Регламент Краснолиманської міської ради, статтею 33 якого передбачено порядок доведення проектів рішень до відома депутатів (т.1 а.с.22);

-списками депутатів Краснолиманської міської ради VІІ, які були присутні 23.12.2015 року (т.1 а.с.54) та 25.03.2016 року (т.1 а.с.207), якими підтверджується присутність ОСОБА_2 на вказаних засіданнях;

-протоколами сесій Лиманської міської ради від 23.12.2015 року та 25.03.2016 року (т.1, а.с. 55-72, а.с. 115-236), якими підтверджується, що питання про надання ТОВ «Хутір «ОСОБА_11», дозволів на розроблення технічної документації по вул. Нахімова, 1-в с. Старий Караван, м. Красний Лиман були прийняті (т.1 а.с.71, а.с.234);

-результатами поіменного голосування (а.с.208-214), згідно з якими по вищевказаних питаннях голосували усі присутні депутати, в тому числі і ОСОБА_2;

-рішенням Лиманської міської ради від 23.12.2015 року №7/3-76 «Про надання ТОВ Хутір «Тихі Двори» дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для обслуговування комплексу нежитлових будівель і споруд по вулиці Нахімова, 1-в с. Старий Караван, м. Красний Лиман» (т.1 а.с.73);

-рішенням Лиманської міської ради від 25.03.2016 року «Про надання ТОВ «Хутір «ОСОБА_11» дозволу на розроблення технічної документації..» (т.1 а.с.237);

-повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження та про шлюб, якими підтверджується, що ОСОБА_12 є невісткою ОСОБА_2 (т.1 а.с.161-164);

-Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних в якому засновником ТОВ «Хутір «ОСОБА_11» зазначено ОСОБА_12 (1т. а.с.239);

-Статутом ТОВ «Хутір «ОСОБА_11 двори», в якому засновником ТОВ «Хутір «ОСОБА_11» зазначено ОСОБА_12 (т.1 а.с. 241-242);

-Договором оренди землі №17 від 04.08.2016 року, укладеним між Лиманською аміською радою та ТОВ «Хутір «ОСОБА_11 двори» (т.2 а.с. 137-139);

-Свідоцтвом про право власності від 22.01.2014 року, що видано ТОВ ««Хутір «ОСОБА_11 двори» на право власності на будівлі та споруди, що розташовані за адресою: Донецька область, м. Лиман, с. Старий Караван, вул. Нахімова,1 «б» (т.2 а.с. 136).

За таких обставин, суд критично оцінює пояснення ОСОБА_2 в судовому засіданні, щодо тих обставин, що йому було невідомо, що співзасновником ТОВ «Хутір «ОСОБА_11 двори» є його невістка ОСОБА_12

Суд звертає увагу також на те, що пояснення ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_7 щодо того, що ОСОБА_2 не голосував на засіданнях сесії, повністю спростовуються копіями протоколів вказаних сесій, які свідчать що, кожне земельне питання, у тому числі і за заявами ТОВ «Хутір «ОСОБА_11 двори» доповідалося окремо, і по кожному проводилося окреме голосування і приймалося відповідне рішення. При цьому досліджені письмові докази не містяь посилань на те, що будь-хто з депутатів не голосував, або голосував проти. Тому суд не приймає до уваги вказані пояснення при вирішення справи, як такі, що суперечать фактичним обставинам справи.

Статтею 8 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад» передбачено, що депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та член ради, здійснюючи депутатські повноваження, повинен дотримуватися правил депутатської етики, зокрема, не використовувати депутатський мандат в особистих інтересах чи в корисливих цілях і керуватися у своїй діяльності та поведінці загальновизнаними принципами порядності, честі і гідності.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради зобовязаний додержуватися Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, регламенту ради та інших нормативно-правових актів, що визначають порядок діяльності ради та її органів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» депутат представляє інтереси всієї територіальної громади, має всю повноту прав, що забезпечують його активну участь у діяльності ради ат утворюваних нею органів, несе обовязки перед виборцями, радою та її органами, виконує їх доручення.

Виходячи із загальних правил поведінки державного службовця, зокрема, п.3.6 розділу ІІІ, затверджених наказом Головного управління Державної служби України № 214 від 04.08.2010 року, у разі виникнення конфлікту інтересів у державного службовця, який входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії, Ради тощо), такий державний службовець не повинен брати участь у прийнятті рішення, якщо його неучасть не впливає на повноваження цього органу.

Стаття 15 Закону України «Про правила етичної поведінки» «недопущення конфлікту інтересів» встановлює, що особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, незважаючи на особисті інтереси, вживають вичерпних заходів щодо недопущення конфлікту інтересів, а також не допускають вчинення дій чи бездіяльності, що можуть спричинити виникнення конфлікту інтересів або створити враження його наявності. Особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не можуть прямо чи опосередковано спонукати в будь-який спосіб підлеглих до прийняття рішень, вчиняти дії або бездіяльність на користь своїх особистих інтересів та/або інтересів третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до вимог п.5 ст.3 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» та п. ІV Національної антикорупційної стратегії на 2011-2015 роки, схваленої Указом Президента України від 21.10.2011 року № 1001/2011, одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, то таке правопорушення не може бути вказане як малозначне.

За таких обставин оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 ч.1, 2 КУпАП за епізодами від 23.12.2015 року та 25.03.2016 року, тобто неповідомлення у встановлених законом випадках та порядку про наявність реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на порушника за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд враховує характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу порушника: вік та соціальне положення, ступінь його вини та відношення до скоєного адміністративного правопорушення. Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення: не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Тому, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, вважаю за необхідне та достатнє застосувати до порушника адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, у виді штрафу, оскільки саме такий вид стягнення, враховуючи вищевикладені обставини, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дані адміністративні правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Крім того, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з правопорушника необхідно стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 275,60 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.172-7 ч.1,2, КУпАП суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП за епізодами від 23.12.2015 року та від 25.03.2016 року та з урахуванням ст. 36 КУпАП накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400,00 грн. (три тисячі чотириста гривень) (рахунок: 0564, одержувач: Державний бюджет м. Лиман, ОКПО: 37894853, МФО: 834016, банк одержувача: ГУ ДКУ у Донецькій області).

У разі не сплати штрафу в добровільному порядку, штраф підлягає стягненню в примусовому порядку в сумі 6800 (шість тисяч вісімсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, на користь держави (рахунок одержувача: 0564, , МФО: 834016, одержувач: Краснолиманський УК/отг у м. Красний Лиман/22030101, Банк одержувача: ГУДКСУ у Донецькій області; код бюджетної класифікації доходів: 22030101 "Судовий збір (Державна судова адміністрація, 050)" судовий збір в розмірі 275,60 грн. (двісті сімдесят п'ять гривень шістьдесят коп.).

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя -