АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 березня 2017 року м. Дніпро

Суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кондаков Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника апеляційну скаргу правопорушника на постанову судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2016 року у справі про притягнення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, освіта спеціальна середня, одружений, має чотирьох неповнолітніх дітей, проживає за адресою: АДРЕСА_1 працює на посаді директора ПП «Аграрне Золото України»,-

до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 123 КУпАП, -

встановив:

Постановою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма транспортними засобами строком на 1 рік.

Свої висновки суд обґрунтував тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП повністю підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №464466 від 03 жовтня 2016 року зі схемою до нього, поясненнями правопорушника та потерпілого ОСОБА_3 Так, суд з урахування характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника, відсутність пом'якшуючих та обтяжуючих покарання обставин призначив адміністративне стягнення.

В апеляції ОСОБА_1 просить поновити строки на апеляційне оскарження, постанову скасувати та закрити провадження, у зв'язку із закінченням строків накладання адміністративного стягнення.

В обґрунтування своїх вимог вказує на незаконність та необґрунтованість висновків суду, невідповідність їх фактичним обставинам справи. Звертає увагу, що своїми діями порушив п.13.1 ПДР України, про що було складено адміністративний протокол за ст.124 КУпАП, однак суд встановлюючи фактичні обставини, визнав винним ОСОБА_1 та призначив адміністративне стягнення за ч.2 ст.123 КУпАП, не обґрунтувавши вказані висновки.

Вважає, що судом не забезпечено права на безпосередню участь під час судового розгляду особи, що притягується до відповідальності, чим грубо порушено вимоги ст. 268 КУпАП та права на захист. Враховуючи, що судовий розгляд проведений без його участі, а постанову суду у передбачений законом строк правопорушнику направлено не було в апеляції ставить питання про поновлення строку.

Вказує про те, що судом при призначенні адміністративного стягнення не враховано фактичні обставини справи, а саме вчинення правопорушення з необережності, дані про його особу, який має міцні соціальні зв'язки, чотирьох неповнолітніх дітей, працевлаштований, а автомобіль використовує в робочих цілях.

Звертає увагу, що на час розгляду справи апеляційною інстанцією відповідно до вимог ст.38 КУпАП сплив строк накладання адміністративного стягнення.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 та його представник підтримали доводи апеляції та просили постанову скасувати, а провадження по справі закрити, у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 в суду пояснив, що визнає вину у скоєному, вказав, що подія мала місце у м. Кіровограді в межах міста Кропівницький, а не на залізничному переїзді, як то вказано в рішенні суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, приходжу до наступного висновку.

Положеннями ст. 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається із наданих матеріалів справи, судовий розгляд 21 грудня 2016 р. відносно ОСОБА_1 про вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП проводився без участі останнього, що є істотним порушенням вказаних вимог.

Так апелянтом представлено письмові докази про те, що останній згідно наказу 09/12-1 від 09 грудня 2016 перебував у відрядженні з 12 по 22 грудня 2016 року, що на думку апеляційного суду є поважними причинами.

Як вбачається з правої позиції ЕСПЛ викладеної у справі «Bellet v/France» рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Враховуючи вказане, беручи до уваги твердження ОСОБА_1, про те, що останній не приймав участь в розгляді справи, дані про те, що копія постанови своєчасно йому направлена не була, у зв'язку з чим з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та, вважаю з необхідне задовольнити клопотання та поновити строк.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що судом належним чином не з'ясовано обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а викладені в постанові висновки щодо наявності в діях останнього складу ст.123 ч.2 КУпАП не відповідають встановленим фактичним обставинам справи.

Так, суд першої інстанції прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП, свої висновки обґрунтував даним, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 №464466 від 03 жовтня 2016 року зі схемою до нього, поясненнями правопорушника та потерпілого ОСОБА_3

Доводи апелянта щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи є обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 03 жовтня 2016 року о 13 год. 40 хв. ОСОБА_1 рухаючись у м. Кропивницькому по вул. М. Левицького,85 керував транспортним засобом BMV 525 державний номер НОМЕР_1, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримуючись дистанції скоїв зіткнення з транспортним засобом Mitsubisi державний номер НОМЕР_2, який зупинився попереду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.13.1 ПДР України, згідно правил якої, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватись безпечної дистанції та інтервалу.

Наведене підтверджується поясненнями правопорушника, який вказав, що він рухаючись по вул. Левицького у м. Кропивницькому не дотримуючись дистанції здійснив зіткнення, а саме удар в задній бампер з автомобілем Mitsubisi, зазначене узгоджується з показами потерпілого ОСОБА_3 (а.с.6,7).

Диспозиція ч.2 ст.123 КУпАП встановлює порушення правил руху через залізничні переїзди, а саме в'їзд на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений.

Суд апеляційної інстанції з огляду на надані матеріали та позицію правопорушника, який вказав, що дорожньо - транспортна пригода сталася в межах м. Кіровограда (Кропівницького), а не на залізничному переїзді, вважає висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП такими, які не знайшли свого підтвердження та суперечать фактичним обставинам справи, у зв'язку з чим вказану постанову суду не можна вважати обґрунтованою та вмотивованою.

Дослідивши надані матеріали, співставивши пояснення водія ОСОБА_1 та потерпілого щодо фактичних обставин ДТП з іншими доказами, що містяться у справі, апеляційний суд приходить до висновку про логічність, послідовність та узгодженість таких пояснень і відсутність обґрунтованих підстав ставити їх під сумнів, на підставі чого вбачає, що в діях водія ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та в порушенні п. 13.1 вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв'язку з настанням ДТП та повному обсязі підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 03 жовтня 2016 року АП2 № 464466 р; схемою місця ДТП в якій, в зафіксовано напрямок руху автомобілів до моменту ДТП та місце зіткнення транспортних засобів та отримані механічні пошкодження, поясненнями правопорушника та потерпілого.

Такими чином, на підставі наявних в матеріалах справи та досліджених в ході апеляційного розгляду доказів, апеляційний суд приходить до висновку про доведеність вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушенням, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому постанова суду першої існтанції підлягає скасуванню як необґрунтована, із прийняттям нової постанови про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вирішуючи питання щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, апеляційний суд, відповідно до вимог ч. 2 ст. 38 КУпАП, враховуючи, що з дня вчинення правопорушення, пройшло більше трьох місяців, вважає необхідним закрити провадження у справі про притягнення останньої до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, за закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 38, 124, п. 7 ст. 247, ст. 294 КУпАП, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2016 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністравтиної відповідальності за ч.2 ст. 123 КУпАП - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати виннм у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрити, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Кондаков Г.В.