АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/2660/17 Номер провадження 33/786/626/17Головуючий у 1-й інстанції Логвінова О. В. Доповідач ап. інст. Захожай О. І.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2017 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Захожай О.І.

при секретарі: Григоровій М.В.

за участі:

захисника - адвоката Рахманова В.І.,

особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3

розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Київського районного суду м.Полтави від 23 травня 2017 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 320 грн. в дохід держави.

Згідно постанови суду ОСОБА_3 визнаний винуватим в тому, що 21.04.2017 року, о 12.30 год., по пров.Сінному, 1, в м.Полтава, керував автомобілем „ВАЗ 21101, д.н.з. НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння шкіряних покривів, нечітка мова). Від проходження в установленому законом порядку медичного огляду відмовився в присутності свідків. Своїми умисними діями ОСОБА_3 порушив п.2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову суду скасувати та постановити нову, якою провадження у справі закрити за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення, оскільки притягнення його до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є неправомірним, а при винесенні постанови, суддя взяв до уваги докази, які не є достатніми для визнання провини у скоєному.

Вказує, що про дату, місце та час слухання справи належним чином повідомлений не був, а справу розглянуто судом за його відсутності.

Окрім того, зазначає, що працівниками поліції не було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння в медичній установі.

Фактичні докази того, що ОСОБА_3 здійснював будь-які дії щодо керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння в матеріалах справи відсутні.

Розгляд справи судом проведено формально та не встановлено фактичних обставин правопорушення, що свідчить про неповноту судового розгляду.

Вислухавши захисника Рахманова В.І., особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених, перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Згідно положення ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 про місце, дату та час розгляду справи належним чином повідомлений не був, справу про адміністративне правопорушення розглянуто суддею за відсутності правопорушника, а тому строк на апеляційне оскарження постанови пропущено з поважних причин.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 21.04.2017 року та матеріалами доданими до нього.

Висновок судді ґрунтується на об'єктивних даних, що маються у справі та були досліджені в судовому засіданні.

Положення ч.1 ст.130 КУпАП вказують на притягнення особи до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані алкогольного сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти огляд в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, що підтверджується матеріалами справи.

Зупинивши транспортний засіб, інспектором роти №4 батальйону УПП у м.Полтава ДПП запропоновано ОСОБА_3 пройти передбачений законом огляд на стан сп'яніння, на що останній відмовився.

Факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння підтверджується показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які зазначили, що ОСОБА_3 перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп'яніння відмовився на пропозицію працівників поліції від огляду на стан сп'яніння за допомогою алкотестера та в медичному закладі.

Із наявного в матеріалах справи відеозапису, відзнятого за допомогою відеореєстратора, розташованого в службовому автомобілі поліції, та нагрудних камер поліцейських, зафіксовано момент зупинення транспортного засобу „ВАЗ 21101", д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 Під час спілкування та перевірки реєстраційних документів, працівниками поліції виявлено у водія виражені ознаки алкогольного сп'яніння. У зв'язку із вказаним, останньому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння, на що останній погодився. Однак, після подальшого залучення свідків, ОСОБА_3 від будь-якого передбаченого законом огляду на стан сп'яніння відмовився та вказав на протиправність дій поліцейських, які мав намір оскаржувати в судовому порядку.

Підстави, які б давали можливість суду вважати, що вказані докази є сумнівними та неправдивими, відсутні, оскільки вони узгоджуються між собою та є такими, що повністю відповідають обставинам справи.

Водночас, ОСОБА_3 посилається, що інспектором поліції не було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння в медичній установі.

Відповідно до п.7 Інструкції „Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої наказами Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 року № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров'я).

Згідно положень ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та переглянутого відеозапису, ОСОБА_3 відмовився від проходження будь-якого встановленого законом огляду на стан алкогольного сп'яніння, запропонованого працівниками поліції в присутності двох свідків.

Тому, посилання апелянта в цій частині не заслуговують на увагу та суперечать фактичним обставинам, нічим не підтверджуються та спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення складено вірно із дотриманням положень ст.256 КпАП України, докази в матеріалах справи є послідовними та несуперечливими, повністю дослідженими судом в судовому засіданні, що спростовує твердження апелянта щодо формальності та неповноти розгляду справи.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про доведеність провини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП належним чином обґрунтований сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, об'єктивність яких сумнівів не викликає.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП , -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м.Полтави від 23 травня 2017 року відносно ОСОБА_3 - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ О.І. Захожай