Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2017 року м. Рівне

Суддя Апеляційного суду Рівненської області Сачук В.І., з участю ОСОБА_1, яка подала апеляційну скаргу, захисника ОСОБА_2- адвоката Луцюка М.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Сачуку В.І. у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 06 грудня 2016 року,-

в с т а н о в и в:

На початку судового засідання з розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 06 грудня 2016 року щодо ОСОБА_2 остання заявила відвід судді Сачуку В.І., обґрунтовуючи свою заяву тим, що розгляд справи буде проводитись суддею Сачуком В.І. не об'єктивно і упереджено, оскільки він 17.10.2016р. розглядав справу про адміністративне правопорушення стосовно неї.

За таких обставин ОСОБА_1 в судовому засіданні висловила недовіру судді Сачуку В.І.

Вивчивши обставини, пов'язані з заявленим відводом судді Сачука В.І., взявши до уваги заяву ОСОБА_1 та думку осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення про задоволення поданої заяви про відвід, вважаю, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Кодекс України про адміністративні правопорушення фактично не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і, відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід.

Між тим, згідно з ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950 року, кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов'язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно з ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід і порядку розгляду заяви про відвід.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку про те, що в даному випадку правомірним і доцільним буде застосування аналогії процесуального закону і прийняття та розгляд заяви ОСОБА_1 про відвід судді за правилами, закріпленими в КПК України.

Ст.ст.75, 76 КПК України передбачені обставини, що виключають участь судді в розгляді справи, а також встановлена недопустимість повторної участі судді в розгляді справи.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 слідує, що відвід судді Сачуку В.І. заявлений за п.4 ч.1 ст.75 КПК України, тобто підставою, яка, на думку ОСОБА_1, перешкоджає участі судді Сачука В.І. в розгляді її апеляційної скарги, є інші обставини, не передбачені ст.75 КПК України, які викликають сумнів в неупередженості судді.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 10.08.2016 року провадження по справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

17.10.2016р. суддею Апеляційного суду Рівненської області Сачуком В.І. винесено постанову, якою скасовано постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 10.08.2016 року, ОСОБА_1 визнано винною за ст.124 КУпАП, а справу закрито провадженням у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, а тому оскільки справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 перебуває у провадженні судді Сачука В.І., Климук О.В. подала заяву про відвід судді.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 06 грудня 2016 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вказану постанову оскаржено в апеляційному порядку ОСОБА_1, яка просить постанову місцевого суду скасувати та притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

У зв'язку із наявністю вказаних обставин, які могли б викликати сумнів у неупередженості судді, приходжу до висновку про те, що заява ОСОБА_1 про відвід судді Сачуку В.І. підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950 року, ст.ст. 75, 76, 80, 81 КПК України, 283, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Сачуку В.І. у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 06 грудня 2016 року щодо ОСОБА_2 - задовольнити, а справу передати на новий авторозподіл.

Суддя В.І. Сачук