Справа №587/2499/16-п Головуючий у суді у 1 інстанції - Моісеєнко О. М.
Номер провадження 33/788/60/17 Суддя-доповідач - Філонова Ю. О.
Категорія - Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2017 року м. Суми

Суддя Апеляційного суду Сумської області Філонова Ю. О. , з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3 та його захисника - адвоката Шевченка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Шевченка С.В. на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 25 січня 2017 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого водієм Хотінського хлібзаводу, уродженця та мешканця АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 320 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 25 січня 2017 року водій ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 17 листопада 2016 року близько 07 години 15 хвилин, керував автомобілем марки ГАЗ 330210, державний номерний знак НОМЕР_1 в селищі Хотінь Сумського район Сумської області з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини) та відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з судовим рішенням захисник ОСОБА_3 - адвокат Шевченко С.В., подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді скасувати, а провадження відносно свого підзахисного закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування свої вимог захисник наголошує на тому, що зупинка працівниками поліції ОСОБА_3 була безпідставна, від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння він не відмовлявся, а пройшов його на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу, з результатами його погодився, а тому відмовився від подальшого прямування до медичного закладу, що на думку захисника не є порушенням закону на виключає подальший медичний огляд саме в закладі охорони здоров'я. Разом з тим, захисник вважає, що ОСОБА_3 такому огляду не підлягав взагалі, оскільки як він сам так і свідки заперечують наявність у нього ознак будь-якого алкогольного сп'яніння. .Крім того, від керування транспортним засобом водія правоохоронцями відсторонено не було, а наданий ОСОБА_3 працівниками поліції другий примірник складеного відносно нього примірника протоколу є не розбірливим та нечітким.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника Шевченка С.В., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно вимог ст.245, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судом забезпечується всебічне, повне та об'єктивне дослідження всіх обставин справи. Зазначені вимоги закону судом дотримані. Як убачається з матеріалів справи суддя першої інстанції, всебічно розглянув справу, об'єктивно оцінив добуті докази, з'ясував фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення і дав їм вірну оцінку.

Разом з тим, дослідивши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції наявні в матеріалах справи докази, приходжу до висновку, що вони беззаперечно доводять вину ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 520065 від 17 листопада 2016 року, підписав та в поясненнях власноруч зазначив, що вчора випив 0,5 л. пива, після чого сьогодні, 17 листопада 2016 року, керував автомобілем, та що в лікарню їхати відмовляється (а.с. 1).

З письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 2) вбачається, що в їх присутності ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння як у медичному закладі та із застосуванням приладу «Драгер». Разом з тим, допитані в судовому засіданні вказані свідки зазначили, що протокол підписаний ними, працівники поліції їх повідомили про те, що ОСОБА_3 відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння та при цьому останній не заперечував вказаних обставин.

Свідок ОСОБА_7 в ході судового розгляду пояснював, що ним 17 листопада 2016 року був зупинений автомобіль під керуванням водія ОСОБА_3, в якого було виявлено явні ознаки алкогольного сп'яніння, від проходження медичного огляду останній відмовився в присутності двох свідків, після чого відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Таким чином, при апеляційному розгляді справи про адміністративне правопорушення знайшов своє підтвердження факт відмови водія ОСОБА_3 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, а також порушення ним відповідно вимог п.2.5 ПДР України.

Щодо тверджень захисника Шевченка С.В., а саме в частині того, що відмові ОСОБА_3, їхати до медичного закладу з метою проведення його огляду на стан алкогольного сп'яніння, передував процес проходження ним такого огляду на спеціальному технічному засобі, що був наданий працівниками поліції, то їх не можна вважати обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу, оскільки ні апеляційна скарга ні матеріали справи, ні зокрема пояснення свідків не містять доводів на підтвердження вказаних захисником тверджень.

Крім того, вважаю безпідставними доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_3 не підлягав огляду на стан алкогольного сп'яніння лише через те, що він із свідками заперечували наявність у нього ознак сп'яніння, оскільки відповідно до спільного наказу Міністерства внутрішніх справ з Міністерством охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 «Про затвердження інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану. Як вбачається з матеріалів справи поліцейський виявив у ОСОБА_3 одну з ознак алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота останнього, а тому в нього були всі підстави для проведення відносно зупиненого водія огляду на стан його алкогольного сп'яніння.

Не знаходять свого підтвердження і доводи захисника про не відсторонення працівниками поліції від керування транспортним засобом ОСОБА_3 після його зупинки та виявлення в нього ознак алкогольного сп'яніння, оскільки з матеріалів справи, зокрема із журналу судового засідання, вбачається інше, а саме те, що свідок ОСОБА_7, поліцейський яким був складений протокол, пояснював суду, що ОСОБА_3 був відсторонений від керування та на місце зупинки транспортного засобу викликався інший водій - механік якому і було передано керування авто (а.с. 27).

Щодо тверджень захисника про безпідставну зупинку поліцейськими транспортного засобу під керуванням ОСОБА_3, то до них відношення критичне, оскільки відповідно до ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський наділений повноваженнями зупинити транспортний засіб у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху України. Як з протоколу про адміністративне правопорушення так і з самої апеляційної скарги захисника вбачається те, що ОСОБА_3 не заперечує того факту, що він напередодні вживав алкогольні напої та міг перебувати в стані алкогольного сп'яніння, що і є порушенням п. 2.9 ПДР України.

В частині доводів апеляційної скарги захисника про нечіткість врученого ОСОБА_3 екземпляру протоколу, то їх вважаю безпідставними та такими, що не можуть заслуговувати на увагу, оскільки з долученого до матеріалів справи екземпляру протоколу вбачається те, що наявні в ньому дані цілком доступні для читання.

З огляду на викладене приходжу до висновку, що постанова суду є законною, обґрунтованою і вмотивованою та не містить жодних підстав для її скасування і задоволення вимог апеляційної скарги захисника Шевченка С.В.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 25 січня 2017 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Шевченка С.В. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіФілонова Ю. О.