АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ященко М.А., за участю захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. Провадження у справі закрито у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП України.

Згідно постанови, ОСОБА_2 28.11.2015 року о 23 год. 00 хв., керуючи автомобілем «Пежо» державний номерний знак НОМЕР_1, на перехресті вул. Грінченка та вул. Кіровоградської в м. Києві, на нерегульованому перехресті, перед поворотом ліворуч не надала дорогу автомобілю «Тойота» державний номерний знак НОМЕР_2, що рухався в зустрічному напрямку, що призвело до зіткнення обох транспортних засобів та їх пошкодження, чим порушила п. п. 16, 13 Правил дорожнього руху України, тобто вчинила адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП України.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просить постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року - скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі.

Справа № 33/796/586/2017

Категорія: ст. 124 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Колдіна О.О.

Суддя апеляційної інстанції - Ященко М.А.

Як зазначає апелянт, постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року є незаконною, необґрунтованою, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Крім цього вказує, що здійснюючи маневр на нерегульованому перехресті вона пересвідчилась у відсутності перешкод для цього, так як транспортний засіб «Тойота» знаходився на значній відстані від перехрестя, проте через значне перевищення швидкості автомобілем «Тойота», а також здійснення через це різкого маневру перебудови з лівої смуги руху в праву автомобілем «Шкода», що також хотів здійснити маневр лівого повороту, здійснила не великий виїзд на перехрестя. Під час перебудови з лівої смуги руху у праву водій транспортного засобу «Тойота» через значне перевищення швидкості не впорався з керуванням, не побачив її автомобіль в правій смузі руху, який вже майже закінчив маневр та з'їхав з перехрестя, внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода, так як автомобіль «Тойота» зачепив її транспортний засіб, вдаривши в задню частину автомобіля.

Також зазначає, що судом першої інстанції було проігноровано її клопотання про виклик свідків для дачі показань в судовому засіданні, а в протоколі про адміністративне правопорушення, при викладенні її пояснень, здійснено запис «з порушенням згодна», який проставлений невідомою особою та нею не підписувався.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_3 котрий підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суддею першої інстанції повністю дотримано вказаних вимог закону при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення.

Виходячи з матеріалів справи, відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення від 18 листопада 2015 року, згідно якого, ОСОБА_2 28.11.2015 року о 23 год. 00 хв., керуючи автомобілем «Пежо» державний номерний знак НОМЕР_1, на перехресті вул. Грінченка та вул. Кіровоградської в м. Києві, на нерегульованому перехресті, перед поворотом ліворуч не надала дорогу автомобілю «Тойота» державний номерний знак НОМЕР_2, що рухався в зустрічному напрямку, що призвело до зіткнення обох транспортних засобів та їх пошкодження, чим порушила п. п. 16, 13 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП України (а.с. 1).

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суддя апеляційного суду погоджується з висновком судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України, за наведених у постанові суду фактичних обставин, які підтверджуються наведеними вище даними протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 350787, який складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП України, підписаний особою, яка його склала, який містить підпис ОСОБА_2 про роз'яснення їй прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП України, в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення вказала що «з порушенням згодна» (а.с.1), що фактично підтверджує, що на момент складання протоколу ОСОБА_2 визнавала вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Доводи апеляційної скарги про те, що пояснення у протоколі виконані не ОСОБА_2, а іншою особою нічим не підтверджені.

Дані протоколу підтверджуються схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 28 листопада 2015 року, в якій зафіксовані дані про розташування транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди, яке не суперечить тим обставинам, що автомобіль «Пежо» під керуванням ОСОБА_2 почав перетинати перехрестя, не надавши дорогу автомобілю «Тойота» під керуванням ОСОБА_5, який рухався в зустрічному напрямку в крайній правій смузі руху по вул. Саперна - Слобідська в м. Києві, внаслідок чого виникла дорожньо-транспортна пригода. ОСОБА_2 із схемою ДТП погодилася та власноруч підписала її (а.с. 2). Пояснення інших учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5, ОСОБА_6 підтверджують, що дорожньо-транспортна пригода сталась саме через порушення водієм автомобіля «Пежо» під керуванням ОСОБА_2 п.п. 16, 13 Правил дорожнього руху України, так як вона не надала перевагу в русі на перехресті автомобілю «Тойота» під керуванням ОСОБА_5 (а.с. 4,6).

Що стосується доводів ОСОБА_2 про те, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини водія автомобіля «Тойота» ОСОБА_7, то даний факт не підтверджується нічим, крім пояснень ОСОБА_2, які суперечать наведеним вище доказам. Клопотання ОСОБА_2 про виклик та допит у суді свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були обґрунтовано відхилені суддею, оскільки інформація про вказаних осіб, як свідків ДТП, відсутня як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і в поясненнях всіх осіб опитаних після ДТП, які долучені до матеріалів справи. З цих же підстав таке клопотання відхилене і суддею апеляційного суду.

Крім цього, судом першої інстанції, за клопотанням захисника ОСОБА_3 було призначено транспортно-трасологічну та судову автотехнічну експертизу, на вирішення якої було поставлено наступні запитання: яким було взаємне розташування автомобілів «Пежо» д.н. НОМЕР_1 та «Тайота» д.н. НОМЕР_2 та розташування зазначених автомобілів відносно елементів дороги в момент їх первинного контактування?; який механізм утворення слідів?; в якому напрямку відносно слідосприймальної поверхні рухався транспортний засіб ?; з якою швидкістю рухались транспортні засоби «Пежо» д.н. НОМЕР_1 та «Тойота» д.н. НОМЕР_2 в момент контактування?

Згідно висновку проведеної судової транспортно-трасологічної та судової автотехнічної експертизи №4513/16-52 від 20.12.2016 pоку, складеного експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_10, ОСОБА_11, експерти прийшли до висновку, що в даному випадку мало місце розташування автомобілів: перехресне - за напрямком руху; поперечне - за характером взаємного зближення; косе (під гострим кутом) - за відносним розташуванням повздовжніх осей; ковзке - за характером взаємодії при зіткненні; переднє праве (відносно автомобіля Toyota) та праве бокове (відносно автомобіля Peugeot) - за місцем нанесення удару і первинний контакт автомобілів відбувся між правою передньою частиною автомобіля Toyota та правою боковою частиною (в районі задньої його частини) автомобіля Peugeot, при цьому в момент первинного контакту їх поздовжні вісі знаходились під незначним гострим кутом розкритим проти ходу годинникової стрілки відносно поздовжньої осі автомобіля Toyota. Встановити більш точно величину вказаного кута, без експертного огляду транспортних засобів (автомобілів Peugeot та Toyota) в тому стані в якому вони перебували безпосередньо після ДТП, не можливо. За відсутності слідової інформації, яка в повній мірі відображала переміщення транспортних засобів (їх траєкторію) безпосередньо перед пригодою, встановити розташування транспортних засобів (автомобілів Toyotaта Peugeot) відносно елементів проїзної частини в момент їх первинного контактування не видається за можливе.

Дати відповідь на запитання щодо механізму утворення слідів та в якому напрямку відносно слідосприймальної поверхні рухався транспортний засіб в рамках даного дослідження не видалось за можливе. Встановити швидкість руху автомобілів «Toyota» та «Peugeot» в рамках даного дослідження також не видалось за можливе.

Тобто, в даному випадку вина ОСОБА_2 не спростовується вказаним вище висновком експертів, який у відповідності до положень ст. 251 КУпАП України є одним із видів доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Інших підстав, які б свідчили про грубе порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи в суді першої інстанції, апелянтом не наведено.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції немає підстав вважати сумнівним, недостовірним чи необґрунтованим висновок суду першої інстанції про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Суд вірно оцінив наявні в матеріалах справи докази та прийняв законну і обґрунтовану постанову, а тому відсутні будь-які підстави для її зміни та закриття провадження по справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, як про те просить апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України та провадження у справі закрито у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП України - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.А. Ященко