АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ігнатов Р.М., за участі:

захисників − ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в міста Києві апеляційну ОСОБА_3 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 14.09.2016, -

В С Т А Н О В И В

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 14.09.2016 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП. Провадження по справі закрито у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 14.09.2016 та постановити нову, якою провадженням закрити з підстав відсутності складу адміністративних правопорушень в його діях.

В обґрунтування апеляційних вимог, ОСОБА_3 не погоджується з оскаржуваною постановою у зв'язку з її необ'єктивністю та неповнотою розгляду справи. Зокрема апелянт посилається на те, що суд першої інстанції за основу послався на доводи працівників поліції, які на думку ОСОБА_3, містять суттєві протиріччя та є сумнівними. Так, вказані протоколи містять хибні відомості щодо свідків і понятих, адрес їх проживання, які не відповідають дійсності. Одночасно вони значаться та виступили в цих процесуальних документах в різних статусах − понятих та свідків з різними відомостями про адреси. Апелянт стверджує, що в рапорті зазначено відомості, які спростовують висновки суду про перебування апелянта за кермом транспортного засобу під час його зупинки працівниками поліції. ОСОБА_3 наголошує, що він відмовився пройти тест на стан алкогольного сп'яніння, оскільки перебував на пасажирському місці.

Інших самостійних доводів апеляційна скарга не містить.

В клопотанні адвоката ОСОБА_4 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, яке за змістом є доповненнями до апеляційної скарги, зазначає на порушенні права на захист ОСОБА_3 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, адже з протоколів не вбачається, щоб ОСОБА_3 при їх складанні відмовлявся би від послуг захисника і це не відображено в протоколі. Просить закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_3 08.05.2016 близько 01 год.35 хв., керував транспортним засобом «Lexus LX 570» державний номер НОМЕР_1, по вулиці О. Бойченка, 4, в місті Києві, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від медичного огляду, для встановлення стану сп'яніння в установленому законом порядку відмовився, в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Крім того, ОСОБА_3 08.05.2016 близько 01 год.50 хв. за адресою: м.Київ, вул.. О.Бойченка, 4, на законну вимогу працівників поліції відмовився надавати будь-які документи та здійснював злісну непокору працівникам поліції при затриманні.

Заслухавши доповідь судді, доводи його захисника, яка підтримала подану апеляційну скаргу з доповненнями та просила суд її задовольнити, заслухавши пояснення по справі та відповіді на питання суду, дослідивши матеріали справи і з'ясувавши питання, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд вважає апеляційні вимоги такими, які не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

В судове засідання ОСОБА_3 не з'явився. Про дату, час та місце судового розгляду його апеляційної скарги повідомлений належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи телефонограмою. Разом з тим, захисник ОСОБА_2 пояснила, що особа, інтереси якої вона представляє − ОСОБА_3 не зміг з'явитись до суду у зв'язку з сімейними обставинами, а саме через хворобу дитини. Враховуючи на наявність відомостей про належне повідомлення ОСОБА_3 про розгляд його апеляційної скарги, а також на присутність захисника в судовому засіданні, яка наполягала на розгляді справи, беручи до уваги надану захисником в судовому засіданні заяву ОСОБА_3, суд вважає за можливе розглядати апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_3

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_3 складів адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, с.185 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений представленими в матеріалах справи протоколами про адміністративне правопорушення серії КИ №008657 та АП2 №345028 від 08.05.2016 (а.с. 1, 5), рапортами поліцейський (а.с. 3, 11), поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 7-8), відеозаписом, який здійснювався працівниками поліції під час оформлення адміністративного матеріалу за ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП відносно ОСОБА_3 (а.с.62), згідно яких ОСОБА_3 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння та на законну вимогу працівників поліції відмовився надавати документи на підтвердження своєї особи чи на підтвердження права керування транспортним засобом, здійснюючи злісну непокору працівникам поліції, з чим погоджується також і суд апеляційної інстанції.

Крім того, згідно протоколів судових засідань від 22.06.2016 Дніпровським районним судом міста Києва допитано свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, від 14.07.2016 - свідка ОСОБА_9, які підтвердили, що ОСОБА_3 на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення перебував в стані алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження на місці огляду, при цьому не надавав документи на вимогу поліції. До того ж як слідує з пояснень свідка ОСОБА_7, відображених в протоколі судового засідання від 22.06.2016, він особисто бачив, що ОСОБА_3 сідав на місце водія в автомобіль, після чого автомобіль почав рухатись.

Отже, зазначеними вище доказами повністю спростовуються доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо недоведеності вини останнього у вчиненні інкримінованих йому правопорушень.

Згідно ст.185 КУпАПзлісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку карається накладенням адміністративного стягнення у відповідності до санкції зазначеної норми.

Ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, суддя апеляційного суду, перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, вважає їх необґрунтованими та такими, які не узгоджуються з зібраними по справі доказами, які в свою чергу співвідноситься між собою і в сукупності є достатніми для визнання вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, ст.185 КУпАП.

Відносно посилання апелянта щодо недопустимості та неналежності наявних доказів, а саме протоколів про адміністративне правопорушення та порушення його права на захист, то суд виходить з того , що протоколи складені відносно ОСОБА_3 відповідають вимогам ст. 256 КУпАП і він не був обмежений в реалізації права на захист при їх розгляді в суді першої інстанції. Окрім того, згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються окрім іншого протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо.

Між тим, належними є докази, що стосуються предмета доказування, а допустимими - ті, які визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі, отриманими у порядку передбаченому КУпАП.

За таких обставин, враховуючи, що апелянтом не наведено достатніх обґрунтувань своїх доводів в цій частині, протоколи про адміністративне правопорушення, які складені відносно ОСОБА_3, не можуть бути розцінені судом як неналежні чи недопустимі докази. При цьому суд звертає увагу, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних проступків, передбачених ч.1 ст.130, с.185 КУпАП, окрім самих протоколів підтверджується і іншими доказами, а саме рапортами поліції, поясненнями свідків, відеозаписом. З цих же підстав спростовуються і твердження апелянта щодо хибних відомостей про свідків.

Не є обґрунтованими також і доводи про зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП лише одного свідка ОСОБА_6, оскільки в ньому вказано також і свідок ОСОБА_10 із вказівкою його місця проживання та контактного телефону.

Інші доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеним.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не знаходить законних підстав для скасування постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 14.09.2016 та закриття провадження у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, як того просить апелянт.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 14.09.2016, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративнихправопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП, а провадження по справі закрито у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, − залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М.Ігнатов

Справа № 33/796/1433/2016

Категорія: ч.1 ст.130, ст.185 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Старовойтова С.М.