Справа № 149/2652/16-п
Провадження №3/149/2/17
Номер рядка звіту 147
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2017 року м. Хмільник

Суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області Вергелес В.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, непрацюючого, ІНФОРМАЦІЯ_4, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, -

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 906052 від 13.10.2016 року, 13.10.2016 року, близько 15:10 години в м. Хмільнику Вінницької області по вул. Івана Богуна, громадянин ОСОБА_1, керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп"яніння ( хитка хода, різкий запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження медичного огляду відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КупАП.

Свою вину ОСОБА_1 не визнав, та пояснив, що 13.10.2016 року о 15.20 годині він їхав на своєму автомобілі "Опель-Кадет", державний номерний знак НОМЕР_2 АО біля ринку "Східний" в м. Хмільнику, минаючи суцільні ями та калюжі. Так як йшов дощ, кругом були вибоїни та калюжі, він старався їх обїхати та надати перевагу в русі зустрічним автомобілям. Коли проїхав ринок, його зупинили працівники патрульної служби, які повідомили, що їх викликали якісь громадяни, нібито він керує автомобілем в стані алкогольного спяніння. ОСОБА_1 намагався надати пояснення працівникам патрульної служби, що даний відрізок дороги найгірший в м. Хмільнику і він змушений був так керувати, але його пояснення до уваги не були прийняті. Йому не пропонували пройти тест на стан алкогольного спяніння на місці за допомогою драгера, а також не пропонували їхати в лікарню, щоб пройти медичний огляд на наявність алкоголю в крові. Зі змістом протоколу ОСОБА_1 не знайомий і ніяких письмових пояснень в протоколі не надавав, йому тільки сказали поставити підпис в протоколі. Пояснення у нього не відбирали. Алкоголю в попередні дні і в той день він взагалі не вживав, тому просить суд справу закрити за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 906052 від 13.10.2016 року та доданих до нього документів, в матеріалах справи відсутнє пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, також не має доказів того, що працівники поліції взагалі пропонували ОСОБА_1 надати пояснення по суді правопорушення, чи зазначено про те, що той відмовився надати пояснення.

Вказані в протоколі про адміністративне правопорушення свідки, за відомостями про них, які працівником поліції внесені до протоколу, неодноразово викликалася судовими повістками до суду, однак до суду не з"явилися.

Вказані обставини перешкоджають суду перевірити та спростувати наведені ОСОБА_1 доводи щодо того, що він не вчиняв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року з наступними змінами, Законів України № 3435-IV від 09.02.2006 року, № 1484-IІІ від 22.02.2000 року, Європейська конвенція про захист прав людини і основновоположних свобод та протоколи до неї, є частиною національного законодавства України.

Вимоги ст. 6 даної Конвенції та ст. 2-4 Протоколу № 7 до Конвенції, якими закріплено право особи на справедливий суд, застосовуються і при розгляді справ про адміністративні правопорушення.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Виходячи з наведеного, будь які сумніви у доведеності вини особи у вчиненному правопорушенні, мають трактуватися на користь такої особи.

Вказана практика Європейського суду з прав людини в повній мірі відповідає Коституції України, статтею 62 якої визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до частин 1,2 статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", роз"яснено судам, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно зясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відмова ж особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного та іншого спяніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 130 КУпАП.

Порядок проходження огляду на стан спяніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затвердженим Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 року Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду та Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Так зокрема, пунктами 2, 6 Розділу І Інструкції та п.п. 1-6 Порядку визначено, що огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров"я.

Відповідно до пунктів 3,4,5 Розділу І вищевказаної Інструкції поліцейськими при огляді на стан спяніння використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях. Перед проведенням огляду на стан спяніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан спяніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до положень пункту 7 Розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до 266 КУпАП.

Пунктами 8, 9 даної Інструкції та пунктами 7, 8 Порядку регламентовано, що з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Таким чином, згідно вимог Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, інспектор патрульної поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, у разі перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного спяніння або у разі наявності у нього ознак перебування в такому стані, зобовязаний був запропонувати останньому пройти тест на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу, а у разі відмови водія на місці пройти тест за допомогою спеціального пристрою, зобовязаний був вказати про це в протоколі, а далі, повинен був забезпечити доставку ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду, на встановлення стану спяніння, або у разі відмови водія проїхати до медичного закладу, також зазначити про це в протоколі.

При цьому, можливість доставки водія, який порушив ПДР до медичного закладу з метою проведення огляду на стан спяніння, регламентовано положеннями п.1 ч.2 ст. 262, 263 КУпАП, відповідно до яких, доставка водія може бути забезпечена шляхом адміністративного затримання працівником поліції особи, строком до трьох годин.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного інспектром сектору БДР Хмільницького ВП відносно ОСОБА_1, в протоколі не зазначено, що працівники поліції взагалі пропонували ОСОБА_1 пройти на місці зупинки огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, які мають свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво про його повірку.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував те, що йому взагалі пропонувалося працівниками поліції на місці його зупинки пройти огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою будь-якого спеціального пристрою.

Всі перераховані вище обставини у своїй сукупності, дають прийти до висновку про недоведеність того, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, а встановлена невідповідність даних протоколу про адміністративне правопорушення вказаним вище нормативним актам та об"єктивним обставинам справи, вказують на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 130, 245, 247, 251, 252, 256, 266, 268, 272, 280, 283, 284, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний суду протягом 10-ти днів з дня її винесення.

Суддя Вергелес В.О.