Справа № 161/5279/17 Провадження №33/773/551/17 Суддя в 1 інстанції: Ковальчук В. О.
Категорія: ст.173 КУпАПДоповідач: Денісов В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2017 року місто Луцьк

Суддя Апеляційного суду Волинської області Денісов В.П.,

з участю секретаря - Гладкого В.В.,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1,

його захисника - адвоката Лавренчука О.В.,

потерпілого - ОСОБА_3,

представника потерпілого - адвоката Мозольської О.М.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника Лавренчука О.В. в інтересах

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 червня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Зазначеною постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 7 (семи) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 119 (сто дев'ятнадцять) гривень.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він близько 20 години 30 хвилин 15 березня 2017 року, знаходячись в громадському місці, біля входу в приміщення Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області, яке розміщене в будинку № 2 по вул. Грибоєдова у м.Луцьку, вчинив дрібне хуліганство, зокрема, образливо чіплявся до ОСОБА_6 та вчинив інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, а саме: намагався вдарити головою в обличчя ОСОБА_3, не заподіявши при цьому тілесних ушкоджень, оскільки ОСОБА_3 ухилився від удару.

У поданій апеляційній скарзі захисник Лавренчук О.В. просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі внаслідок допущення судом першої інстанції грубих порушень норм процесуального права, відсутності події та складу адміністративного правопорушення. Зокрема вважає, що в оскаржуваній постанові жодним доказом не стверджено наявності у діях ОСОБА_1 будь-якої з ознак дрібного хуліганства. Посилається на те, що потерпіла ОСОБА_6 вказала, що ОСОБА_1 не висловлювався нецензурною лайкою, був ввічливим, не шарпав її за одяг та за руку, однак вона сприйняла за хуліганство його вираз обличчя при намаганні ОСОБА_7 встановити її особу як журналіста після фотографування без попередньої його згоди в приміщенні Луцького відділу поліції. Крім того, вважає, що судом безпідставно взято до уваги пояснення потерпілого ОСОБА_3 про нанесення йому удару в обличчя ОСОБА_1, оскільки таке нанесення як і намір нанесення не знайшли свого доказового підтвердження, крім пояснень зацікавлених осіб. Також вважає, що у справі не могли бути визнані як потерпілі ОСОБА_3 та ОСОБА_6, оскільки вони клопотання про це не подавали та їм не була завдана матеріальна шкода, тому справу суду необхідно було повернути для додаткового оформлення. Крім того, судом безпідставно не взято до уваги пояснення ОСОБА_8 про непричетність ОСОБА_1 до інкримінованого останньому правопорушення, а також не вмотивовано і застосування максимального стягнення ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Лавренчука О.В., які підтримували апеляційну скаргу і просили скасувати рішення судді та закрити провадження у справі, потерпілого та його представника, які заперечили доводи апеляційної скарги і просили постанову судді залишити без змін, пояснення свідків, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про вчинення адміністративного правопорушення, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає до часткового задоволення.

Твердження захисника Лавренчука О.В. в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції безпідставно визнав дії ОСОБА_1 дрібним хуліганством по відношенню до потерпілої ОСОБА_6, заслуговують на увагу.

Як убачається із пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду, у вечірню пору доби 15 березня 2017 року в приміщенні Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області та біля його входу, він ніяких протиправних дій по відношенню до громадянки ОСОБА_6 не вчиняв, не шарпав її за одяг та руку. Зокрема, у той час, коли він перебував у приміщенні відділу поліції, він побачив, що громадянка ОСОБА_6 без його дозволу здійснює неодноразове його фотографування. Тому він запропонував їй цього не робити та пред'явити документ, який посвідчує її особу та професійну діяльність. Дане прохання він висловлював, можливо, голосно, але у ввічливій та тактовній формі. Категорично заперечує образливе чіпляння до журналіста ОСОБА_6, у чому суд його визнав винним.

Дані пояснення ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційного суду підтвердив свідок ОСОБА_8, який був безпосереднім очевидцем події, пояснивши, що по відношенню до журналіста ОСОБА_6 ОСОБА_1 ніяких хуліганських чи інших протиправних дій не здійснював. Зокрема, пояснив суду, що коли він перебував разом із ОСОБА_1 у відділі поліції, то у фойє була журналістка, яка не представилась та здійснювала фотографування ОСОБА_1, який мав до неї з цього приводу претензії. Тоді виникла словесна перепалка, а конфлікту як такого не було, оскільки втрутився б черговий відділу поліції,

Частково ствердили в судовому засіданні зазначені пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, а також свідка ОСОБА_8 і потерпілий ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_9 Зокрема, підтвердили той факт, що ОСОБА_6 здійснювала фотографування ОСОБА_1 без його згоди у приміщенні відділу поліції. Однак, коли ОСОБА_1 запропонував їй цього не робити, вони при цьому сприйняли його вираз обличчя проявом дрібного хуліганства по відношенню до ОСОБА_6

При прийнятті рішення про визнання ОСОБА_10 винним у скоєнні дрібного хуліганства щодо потерпілої ОСОБА_6, суд першої інстанції взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_11

Разом з тим, суд безпідставно взяв до уваги пояснення цього свідка, який стверджував, що ОСОБА_1 вчинив дрібне хуліганство по відношенню до потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_3, близько 20 год. 30 хв. 15.03.2017, як у самому приміщенні Луцького ВП ГУ НП у Волинській області, так і перед входом у відділ поліції.

Оскільки, як вбачається із відповіді начальника Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_12 (вих. № 17525/58/01-2017 від 29.06.2017) на адвокатський запит стверджується, що ОСОБА_11 15.03.2017 о 20:15 год. прибув до Луцького ВП для написання заяви, яку відібрав слідчий відділу поліції ОСОБА_13 Після написання заяви ОСОБА_11 о 21:15 год. цього дня залишив Луцький ВП.

Крім того, як убачається із з відповіді т.в.о. заступника начальника відділу - начальника СВ Луцького ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_14 (вих. № 21979/58/02 від 13.09.2017) на відповідний лист судді апеляційного суду ( вх.161/5279/17/10832/2017 від 01.08.2018), в ході огляду комп'ютерної техніки, на якій працював і працює слідчий СВ Луцького ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_15, який на даний час перебуває у відпустці, часом створення текстового документу, в якому друкувався текст пояснення ОСОБА_11, є 20 год. 23 хв. 17 с. 15.03.2017. Часом збереження (останніх змін) вказаного документу є 20 год. 51 хв. 33 с. 15.03.2017.

Таким чином, свідок ОСОБА_11, перебуваючи в кабінеті слідчого, не міг бачити подій, які відбувались в приміщенні Луцького відділу поліції та біля його входу близько 20 год. 30 хв. 15.03.2017. Тому суд апеляційної інстанції не бере до уваги пояснення свідка ОСОБА_11.

Слід зазначити, що громадянка ОСОБА_6 із власною заявою до правоохоронних органів про визнання її потерпілою у справі не зверталась, та не з'явилась для допиту в суд апеляційної інстанції.

Зазначені обставини свідчать про те, що суд першої інстанції допустив невідповідність, викладених у постанові висновків суду, фактичним обставинам справи по епізоду щодо громадянки ОСОБА_6, а тому передчасно визнав останню потерпілою в справі, а ОСОБА_1 - винним у вчиненні відносно неї дрібного хуліганства.

Разом з тим, є безпідставними посилання захисника Лавренчука О.В. в апеляційній скарзі на те, що в діях ОСОБА_1 взагалі відсутні ознаки адміністративного правопорушення, яке ставиться йому в провину.

Відповідно до диспозиції ст.173 КУпАП дрібним хуліганством є нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, а саме, дрібного хуліганства відносно потерпілого ОСОБА_3, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Так, в судових засіданнях судів першої та апеляційної інстанцій потерпілий ОСОБА_3 пояснював, що біля входу в Луцький ВП ОСОБА_1 мав претензії до ОСОБА_6, а тому з метою захисту останньої, він став перед нею, однак, ОСОБА_1 лобом наніс удар в обличчя, від якого він ухилився, тому ударом не було заподіяно тілесного ушкодження.

Той факт, що ОСОБА_1 намагався перед входом у приміщення Луцького відділу поліції завдати удар головою в обличчя потерпілому ОСОБА_3, однак оскільки останній ухилився, не зміг цього зробити, ствердив у судовому засіданні апеляційного суду й свідок ОСОБА_9

Зокрема, даний свідок суду апеляційної інстанції пояснив, що події спочатку розпочались у фойє Луцького ВП. Журналіст ОСОБА_6 фотографувала ОСОБА_1, який спочатку навіть позував їй. А потім почав вимагати документи та представитись. ОСОБА_3 попросив ОСОБА_6, вийти на вулицю, щоб не продовжувати конфлікт. На вулиці ОСОБА_1 продовжив вимагати документи у ОСОБА_6 і він з братом закрили її спинами. В цей час між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виникла словесна перепалка. Коли ОСОБА_1 повертався у відділ поліції, то він наніс удар головою в обличчя потерпілого.

Підстав недовіряти зазначеним поясненням потерпілого та свідка в апеляційного суду немає підстав, оскільки вони є послідовними та об'єктивно стверджуються: поданою заявою ОСОБА_3 від 15.03.2017 до начальника Луцького ВП ГУНП у Волинській області про необхідність вжиття заходів до ОСОБА_1, який при вході в міськвідділ вдарив ОСОБА_3 головою в обличчя (а.с.4); письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_9 (а.с.5, 6), протоколом про адміністративне правопорушення, згідно якому ОСОБА_1 вчинив дрібне хуліганство (а.с.2).

Враховуючи, що диспозицією ст.173 КУпАП визначено не тільки конкретні дії особи (нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян), а також інші дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, які чітко не визначені та можуть бути різними, на думку апеляційного суду, проявом дрібного хуліганства слід вважати й намагання винної особи в публічному місці умисно завдати удар головою в обличчя іншій особі, незважаючи на те, чи їй вдалось здійснити такі неправомірні дії.

Таким чином, вирішуючи питання про правову кваліфікацію дій ОСОБА_1 з урахуванням зазначених у справі доказів та фактичних обставин справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про вчинення ОСОБА_1 дрібного хуліганства по відношенню до потерпілого ОСОБА_3, а заяви захисника Лавренчука О.В. та пояснення ОСОБА_1 про непричетність останнього до вчиненого правопорушення, як намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене.

Таким чином, вказаними показаннями свідка та потерпілого в суді апеляційної інстанції та письмовими доказами по справі в їх сукупності повністю доведено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, по відношенню до потерпілого ОСОБА_3, чим повністю спростовуються протилежні твердження апелянта.

Не заслуговують на увагу доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що суд безпідставно визнав ОСОБА_3 потерпілим.

Відповідно до ч.1 ст.269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції правильно визнав ОСОБА_3 потерпілим у справі, оскільки йому в громадському місці ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, внаслідок чого за зверненням ОСОБА_3 до органу поліції за даним фактом і розпочато провадження у справі.

Відповідно до вимог статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд враховує той факт, що дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за однією статтею Кодексу України про адміністративне правопорушення (ст.173 КУпАП), за сукупністю вчинених двох епізодів дрібного хуліганства, і адміністративне стягнення судом першої інстанції йому призначено в межах цих подій, які ставились йому в вину.

Однак, вчинення ОСОБА_1 правопорушення відносно потерпілої ОСОБА_6, не знайшло свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, тобто зменшився обсяг, сформульований в протоколі про адміністративне правопорушення, тому ОСОБА_1 з огляду на ці обставини призначено суворе стягнення.

Разом з тим, апеляційний суд позбавлений законної можливості накладати адміністративне стягнення поза межами, встановленого Законом, строку.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Відповідно до п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи, що ще до надходження справи в апеляційний суд (27.06.2017) закінчились строки накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1, провадження у справі щодо нього слід закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Лавренчука О.В. - задовольнити частково.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 червня 2017 року щодо ОСОБА_1 в частині кваліфікації дій останнього за ст. 173 КУпАП та визнання його винним по епізоду вчинення дрібного хуліганства щодо потерпілого ОСОБА_3 - залишити без змін.

Виключити з постанови щодо ОСОБА_1 епізод вчинення ним дрібного хуліганства щодо потерпілої ОСОБА_6, а також накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі 7 (семи) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 119 (сто дев'ятнадцять) гривень.

Закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області В.П. Денісов