АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/34/17 Головуючий у І-й інстанції - Ігнатенко В.В.
Справа № 202/6236/16-п Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 09 грудня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого менеджером, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_4 28 вересня 2016 року близько 12 години 45 хвилин, керуючи автомобілем Mitsubishi Lancer д/н 5196-КТ-5 в районі електроопори №182 по пр. Слобожанському у м. Дніпро негайно не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу під час виникнення небезпеки для руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Чим порушив вимоги п.п. 1.5, 12.3 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати та закрити провадження по даній справі у звязку з відсутністю в діях водія ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що винесена постанова винесена з надуманих підстав, тлумачення доказів про невинуватість ОСОБА_4, перекручено суддею в бік винуватості, в постанові не відображено всіх свідчень сторін, які б свідчили виключно про невинуватість ОСОБА_4, тобто постанова та наведена в ній оцінка доказів є необєктивними.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_2 підтримав в повному обсязі доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, постанову судді першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_4

В суді апеляційної інстанції, ОСОБА_5, заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав постанову суду законною та обґрунтовано. Зазначив, що постановою суду від 26 жовтня 2016 року, його вже було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, та він веж сплатив штраф.

Вислухавши захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Однак, судом першої інстанції, в порушення вищезазначених вимог закону, належним чином не зясовано обставини щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що потягло за собою прийняття необґрунтованого рішення і висновків суду які не відповідають фактичним обставинам справи.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови судді, суд вказав лише зазначені дані протоколу щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому адміністративного правопорушення та перелічені інші докази долучені до протоколу без їх належної оцінки та зроблено судом висновок про недотримання ОСОБА_4 п. 1.5, 12.3 Правил дорожнього руху України, що знаходиться у прямому причинному звязку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, що не ґрунтуються безсумнівно на доказах, які містяться в матеріалах справи та суперечать їм.

Так, з письмових первинних пояснень ОСОБА_5, і наданих нею в судових засіданнях суду першої інстанції і апеляційної інстанції слідує, що 28 вересня 2016 року керував автомобілем НОМЕР_1 по пр. Слобожанському у м. Дніпро та рухався у третій смузі, де ввімкнув сигнал повороту та почав здійснювати перестроювання, в ході чого, не побачив автомобіль під керуванням ОСОБА_4, та в цей момент відчув удар, а після побачив, що з ним здійснив зіткнення автомобіль Mitsubishi Lancer д/н 5196-КТ-5., що узгоджується і з поясненнями ОСОБА_4 який також зазначив, що 28 вересня 2016 року близько 12 години 45 хвилин керував автомобілем Mitsubishi Lancer д/н 5196-КТ-5 по пр. Слобожанському у м. Дніпро, та рухався у крайній лівій смузі, де у другій смузі рухався автомобіль НОМЕР_1, який перестроївся у третю смугу, однак раптово почав знову перестроюватись на полосу руху, по якій він рухався, в результаті чого він не встиг загальмувати і відбулось зіткнення з автомобілем НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 В.В.

Дані пояснення учасників ДТП підтверджуються і схемою місця події, де зазначені пошкодження транспортних засобів їх локалізація.

Згідно з наявного в матеріалах справи відеозапису з регістратора, який знаходився в автомобілі Mitsubishi Lancer, вбачається, що автомобіль НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 перестроюється з середньої смуги у крайню ліву смугу, перешкоджаючи рух автомобілю Mitsubishi Lancer під керуванням водія ОСОБА_4

За висновком експертного дослідження від 13.10.2016 року № 18/10.1-67, у даній дорожній обстановці водій ОСОБА_4 повинен був діяти згідно до вимог п.п.1.5 та 12.3 Правил дорожнього руху та зазначено, що у даній дорожній обстановці в його діях не вбачається невідповідностей зазначеним вимогам Правил дорожнього руху.

За цим же висновком експертного дослідження, у даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Рено Флуенс» під керування ОСОБА_5 не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться у причинному звязку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно матеріалів справи, в даному випадку первинно були порушенні водієм ОСОБА_5 вимоги Правил дорожнього руху України, а саме п.10.1 ПДР України, внаслідок чого відбулося зіткнення, оскільки матеріали справи свідчать про те, що останній при зміні напрямку руху не переконався в безпечності руху, виїхав на смугу руху водія ОСОБА_4 та здійснив зіткнення з автомобілем Mitsubishi Lancer, що знаходиться в причинному звязку з наслідками ДТП.

Такий механізм зіткнення узгоджується з поясненнями водіїв ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також з характером механічних пошкоджень, отриманих автомобілями внаслідок ДТП.

Окрім того, по даному ДТП з тих же обставин, за повідомленням ОСОБА_5 відносно нього винесена постанова, якою його визнано винним за ст. 124 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу, що підтверджується постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2016 року (із Реєстру судових рішень), де за висновком суду доведена вина ОСОБА_5 у порушенні Правил дорожнього руху (п.10.1), що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Таким чином, даних, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, які б свідчили про те, що дії водія ОСОБА_4 знаходяться в причинному звязку з настанням наслідків ДТП в матеріалах справи відсутні і апеляційним судом не виявлено.

Проте в оскаржуваній постанові судді, належна оцінка в повному обсязі з врахуванням інших обставин в їх сукупності вказаному висновку експерта та експертного дослідження, постанові судді і викладених обставин в постанові не надано. Наявні в них суперечності не зясовані. Судом першої інстанції не зазначено, чому в даному випадку ним надана перевага одним висновкам, та не надана оцінка іншим.

Вищевказані обставини свідчать про відсутність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому зворотній висновок судді в оскаржуваній постанові є помилковим і таким, який не ґрунтується на встановлених обставинах і наявних доказах в матеріалах справи.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушення інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Таким чином, приходжу до висновку, що сукупність вказаних обставин свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги, щодо відсутності складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, так як обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи, а тому постанова судді підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 09 грудня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП скасувати та прийняти нову постанову, якою:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1