Справа № 336/931/17
Провадження № 3/336/535/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Марко Ярослава Романівна, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, не працюючої, мешкає за адресою: м. Запоріжжя, провул. Модельний, буд. 24, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Під час розгляду матеріалу ЄО 253 від 10.02.2017 року був виявлений факт невиконання батьківських обов'язків громадянкою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо свого неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, який 10.02.2017 року у дворі буд. 24 провул. Модельний залишився без нагляду матері громадянки ОСОБА_1, яка викликала працівників поліції щодо безвісно зниклою дитини, водночас, сама знаходилась вдома та вживала алкогольні напої.

Згідно з копії витягу з протоколу діагностичного засідання ПМПК № 24 від 15.09.2011 року ОСОБА_2 рекомендовано навчатись за програмою підготовчого класу спеціальної школи - інтернату для дітей з вадами розумового розвитку, заняття з логопедом та лікування у психіатра.

У судовому засіданні 03.03.2017 року ОСОБА_1 обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії АА № 714233 від 13.02.2017 року не заперечувала, щиро розкаялась у вчиненому.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про духовний та моральний розвиток дитини, поважати дитину.

Стаття 11 Закону України "Про охорону дитинства" закріплює, що саме сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Відповідно до частин 1, 2 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Таким чином, об'єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиню 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення проявляється у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов'язків щодо виховання дітей. Так, під невиконанням обов'язків по вихованню і навчанню дітей варто розуміти різні форми бездіяльності, у результаті яких відсутня належна турбота про виховання і навчання неповнолітніх. Ухилення батьків і осіб, що їх заміняють, від виконання своїх обов'язків може виражатися в тому, що вони не піклуються про моральне виховання, фізичний розвиток дітей і зміцнення їхнього здоров'я, створення необхідних умов для своєчасного одержання ними освіти, успішного навчання, підготовки до трудової діяльності. Виховання складається з різного роду дій батьків, одним з елементів яких є нагляд за поведінкою дитини. Тому легковажне або байдуже ставлення батьків чи осіб, що їх заміняють, до поведінки дитини, відсутність належного контролю і її відповідністю нормам життя суспільства часто ведуть до здійснення дітьми правопорушень. Неналежне виконання обов'язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов'язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі.

Суб'єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АА № 714233 від 13.02.2017 року, рапортом, письмовими поясненнями ОСОБА_1, іншими матеріалами справи.

Своїми діями, які виразились у невиконанні батьками обов'язків щодо виховання дитини, тобто ухилення матері від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов виховання малолітнього сина ОСОБА_2, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, ознаки якого передбачені частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За змістом статті 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинених нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

На підставі статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи всі обставини у справі, дані про особу ОСОБА_1, яка вину визнала, розкаялась, суддя вважає за можливе притягнути її до адміністративної відповідальності та накласти адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Окрім того, на підставі статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 320,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 23, 27, 33-35, 184, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1, винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї стягнення у вигляді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, судовий збір в розмірі 320 грн. (триста двадцять гривень) в дохід держави (отримувач коштів УДКСУ у Шевченківському районі м. Запоріжжя 22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38025367, банк отримувача УДКСУ у Шевченківському районі м. Запоріжжя ГУДКСУ у Запорізькій області, код банку отримувача (МФО) 813015, рахунок отримувача 0009, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу судовий збір, код 37408380, пункт 5 ч. 2 ст. 4).

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з моменту її винесення, шляхом подання апеляційної скарги в Апеляційний суд Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Я.Р.Марко

Строк пред'явлення виконавчого документа ________________ 20___рік

Постанова набрала чинності «_____»______________20___р.

Дата видачі постанови______________________