Номер провадження: 33/785/191/17
Головуючий у першій інстанції Лабунський В. М.
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., за участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеса від 29.12.2016 року,-

встановив

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 гривень на користь держави та позбавлення права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_4 притягнута до адміністративної відповідальності за те, що вона 06.10.2016 року, о 00 годин 10 хвилин, керувала автомобілем «Тойота» державний р/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння.

Водій ОСОБА_4 порушила п. 2.9А «Правил дорожнього руху України», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, у зв'язку з чим, співробітниками ДАІ був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 076852 від 06.10.2016 року.

В апеляційній скарзі, представник ОСОБА_2, посилаючись на необгрунтованість, незаконність постанови, прийняття її в порушення вимог законодавства, порушує питання щодо її скасування.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги представник зазначила, що 06.10.2016 року ОСОБА_4 дійсно перебувала в належному їй автомобілі, за кермом, але даним авто не керувала. Після цього її було затримано та доставлено в Приморський ВП в м. Одесі, де і було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Разом з цим, вказує, що її огляд на стан алкогольного сп'яніння проведено з порушенням вимог закону, оскільки на місці зупинки ОСОБА_4 не пропонувалося пройти медичний огляд, а наявний відеозапис, який районним судом був прийнятий за основу доведеності її винуватості не міг бути покладений як доказ факту керування нею транспортним засобом, в зв'язку з чим просить скасувати постанову районного суду.

В судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_3 уточнили доводи апеляційної скарги та просили скасувати постанову, а провадження у справі закрити в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та її представника, які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а провадження закриттю за наступних підстав:

Згідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно з'ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп'яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Обгрунтовуючи своє рішення в частині винуватості ОСОБА_2 у вчинені зазначеного правопорушення, суддя районного суду послався як на докази: протокол про адміністративне правопорушення; пояснення інспектора поліції ОСОБА_5 щодо перебування ОСОБА_2 у нетверезому стані за кермом автомобіля; наданого інспектору поліції сторонніми особами відеозапису щодо керування останньою автомобілем та висновку медичного огляду №001763 від 06.10.2016 року, згідно до якого ОСОБА_4 перебувала у стані алкогольного сп'яніння.

В апеляційному суді ОСОБА_4 та її представник підтримали доводи апеляційної скарги. При цьому ОСОБА_4 заперечила проти вчинення нею правопорушення та пояснила, що 06.10.2016 року у вечірній час вона відпочивала в кафе, яке розташоване поблизу парку Шевченко в м. Одеса, де вжила незначну кількість спиртного. Оскільки поблизу кафе перебував її автомобіль, близько 23 години, маючи намір завести двигун для прогріву та підзарядки акумулятора, вона завела двигун свого авто та не маючи наміру їхати, оскільки проживає поряд з місцем паркування автомобілем, підійшла до молодих чоловіків, у яких попрохала прикурити цигарку. Ці особи стали пред'являти їй претензії щодо керування нею автомобілем у стані алкогольного сп'яніння та дії яких були провокаційними. Вона намагалася їм пояснити протилежне, однак в зв'язку з агресивною поведінкою цих осіб, сприйнявши їх дії як погрозу, намагалася уїхати з місця, однак останні перешкодили їй це зробити, ставши попереду авто. В подальшому вона була затримана та доставлена до відділу поліції, після чого в медичному закладі був проведений її огляд, який підтвердив перебування її в стані алкогольного сп'яніння. Наявний у матеріалах справи відеозапис вважає змонтованим.

Надаючи оцінку доказам, які районним судом покладені у підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Поясненнями інспектора поліції ОСОБА_5 підтверджений факт перебування ОСОБА_2 у нетверезому стані за кермом автомобіля. При цьому, поясненнями зазначеної посадової особи підтверджений факт керування останньою транспортним засобом, про який інспектору стало відомо зі слів перехожих осіб, які в тому числі надали на підтвердження зазначеного факту відеозапис керування останньою автомобілем.

Разом з тим, матеріали справи взагалі не містять даних про перехожих осіб, які були свідками правопорушення, в тому числі відсутні пояснення цих осіб на підтвердження факту вчинення правопорушення та передачі цього запису. Дані щодо свідків правопорушення також не зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Що стосується наявного у матеріалах справи відеозапису як доказу на підтвердження вчинення ОСОБА_2 правопорушення, з урахуванням заперечень останньої щодо автентичності (оригінальності) цього відеозапису фактичним обставинам на місці її затримання, то апеляційний суд приходить до висновку про те, що даний відеозапис не може бути допустимим доказом. При цьому апеляційний суд виходить з того, що матеріали справи не містять даних про отримання цього запису у передбачений процесуальний порядок спосіб та не встановлення його автентичності (оригінальності), тобто не встановлення ознак втручання до цього запису, в тому числі монтажу. Більш того, даний відеозапис не відображає обставини складання протоколу, не містить відображення дати та часу створення цього запису, а тому у суду відсутні підстави вважати, що даний відеозапис зроблено у відповідну дату, тобто перед складанням протоколу.

Крім того, з оскаржуваної постанови вбачається, що до висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя районного суду дійшов на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №076852 від 06.10.2016 року (а.с.4).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 06.10.2016 року о 00 годин 01 хвилин, в м. Одеса на вул. Успенська/вул.Белінського Загородня Ольга Володимирівна керувала автомобілем «Тойота Яріс» державний д.н.з НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Згідно висновку медичного огляду №001763, на момент огляду, ОСОБА_4 перебувала у стані алкогольного сп'яніння.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції не може погодитись з рішенням судді районного суду, з огляду на те, що поза увагою судді та без належної правової оцінки залишився той факт, що дії працівника патрульної поліції, які складали протокол відносно ОСОБА_2 не відповідали встановленим законом вимогам.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відмова ж особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного та іншого сп'яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст.130 КУпАП.

Порядок проходження огляду на стан сп'яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджену спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Зокрема, пунктами 2, 6 Розділу І «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі -Інструкція) та п.п.1-6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (Далі - Порядок) передбачено, що огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров'я.

Відповідно до пунктів 3, 4, 5 Розділу І Інструкції, поліцейськими при огляді на стан сп'яніння використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях. Перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до положень пункту 7 Розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Пунктами 8, 9 Інструкції та пунктами 7, 8 Порядку регламентовано, що з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Таким чином, згідно вимог «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», інспектор патрульної поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, у разі перебування водія ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння або у разі наявності у неї ознак перебування в такому стані, зобов'язаний був запропонувати останній пройти тест на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, а у разі відмови водія на місці пройти тест за допомогою спеціального пристрою, зобов'язаний був вказати про це в протоколі, а далі, повинен був забезпечити доставку ОСОБА_2 до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду, на встановлення стану сп'яніння, або у разі відмови водія проїхати до медичного закладу, також зазначити про це в протоколі.

Разом з цим, відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №076852 від 06.10.2016 року, інспектором Рябохлист Є.В. в протоколі не зазначено, що працівники патрульної поліції взагалі пропонували ОСОБА_4 пройти на місці зупинки огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, які мають свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво про його повірку, що вказує на допущені ним під час складання протоколу порушення ст.266, ч.2 ст.2652 КУпАП.

Допитана апеляційним судом ОСОБА_4, категорично заперечувала про те, що їй взагалі пропонувалося працівниками поліції на місці затримання пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою експрес-тесту «Драгер» або іншого спеціального пристрою.

Всі перераховані вище обставини,у своїй сукупності, дають апеляційному суду прийти до висновку про недоведеність того, що ОСОБА_4 у зазначені в протоколі час та місці, дійсно керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, а встановлена невідповідність даних протоколу про адміністративне правопорушення об'єктивним обставинам справи, вказують на відсутність доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні.

При цьому, в зв'язку з відсутністю в матеріалах справи інших доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_2 автомобілем, висновок медичного огляду №001763 від 06.10.2016 року не можна вважати доказом вчинення останньою правопорушення, оскільки факт керування останньою автомобілем не знайшов свого підтвердження.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність прийнятого суддею районного суду рішення про визнання ОСОБА_2 винною в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне порушення було складено працівником УПП у м. Одесі в порушення вимог «Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» та «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

За таких обставин, апеляційний суд вважає висновок судді районного суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення помилковим, оскільки він ґрунтується не на об'єктивних доказах, а на суб'єктивних відомостях, які в ході апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження, а тому винуватість її є недоведеною.

Стаття 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачає підстави для закриття провадження у справі у зв'язку з недоведеністю вини особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до ст. 8 Конституції України, «В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії…».

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У даному конкретному випадку йдеться не про кримінальний злочин, а про адміністративне правопорушення, але, оскільки Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає таку підставу для закриття провадження у справі як недоведеність вини, вважаю за необхідне застосувати аналогію права та ст. 62 Конституції України, як норму прямої дії.

Таким чином, вважаю, що ОСОБА_4 визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - безпідставно, оскільки її вина не доведена матеріалами справи, внаслідок їх суперечливості, а усі можливості доказування у даному конкретному випадку вичерпані.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, протесту прокурора суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу чи протест прокурора без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

З урахуванням вищенаведеного, приходжу до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суддя районного суду та закриття провадження у справі в зв'язку з недоведеністю вини ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 8 та ст. 62 Конституції України, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд Одеської області,-

постановив

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеса від 29.12.2016 року, якою ОСОБА_4 притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 гривень на користь держави та позбавлення права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрити у зв'язку з недоведеністю її вини у вчиненому правопорушенні.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.М.Прібилов.