АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ігнатов Р.М., за участі:

особи, яка притягується до відповідальності − ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в міста Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 07.11.2016, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті)гривень з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної скасувати постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 07.11.2016, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_2 не погоджується з прийняти рішенням суду, оскільки відповідальність за статтею, якою його визнано винним, настає саме за керуванням транспортним засобом в стані сп'яніння. Однак як стверджує апелянт, він хоча і перебував у своєму транспортному засобі (сів, щоб забрати документи з автомобіля), однак двигун автомобіля не заводив, рух не починав, а отже не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. Натомість вказаних обставин суд не дослідив.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 07.10.2016 серії АП2 №350134, 07.10.2016 о 21-45 години ОСОБА_2, в місті Києві по вулиці Курнатовського, 2-а, керував автомобілем «Джилі Емгрант», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, не виразна умова. Від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків.

Заслухавши доповідь судді, доводи особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_2 та його пояснення з приводу обставин справи, його відповіді на запитання суду, заслухавши пояснення свідків, дослідивши в присутності учасників процесу матеріали справи та додатково з'ясувавши питання, які виникли під час дослідження, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд вважає, що така апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений представленими в матеріалах справи протоколами про адміністративне правопорушення серії АП2 №350134 від 07.10.2016 (а.с. 1), рапортом поліцейського (а.с. 3), поясненнями свідків (а.с. 4) згідно яких ОСОБА_2 відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння і ці докази є належними, допустимими та достатніми, з чим погоджується також і суд апеляційної інстанції.

Крім того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції від 27.01.2017 ОСОБА_2 пояснив, що при розгляді протоколу в суді першої інстанції він був присутній. Йому було задано всього лиш одне питання, чи вживав він в той день алкоголь. ОСОБА_2 не заперечив проти цього, бо дійсно був на підпитку. В той же день було проголошено прийняте рішення, його резолютивну частину. Коли ОСОБА_2 прийшов забирати копію постанови до суду, ознайомився з матеріалами справами, а саме з протоколом, то дізнався, що в ньому вказано, що він, ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження від огляду. Але, як стверджує ОСОБА_2, він взагалі не заводив двигун свого автомобіля, коли до нього підійшли працівники поліції. Приблизно о сьомій вечора ОСОБА_2 в тверезому стані разом зі своїм товаришем приїхали до будинку, де проживає ОСОБА_2 Піднялись до квартири, випивали. Коли товариш пішов додому, ОСОБА_2 пішов в двір будинку, щоб забрати з машини з бардачка свої документи. Відчинивши автомобіль, та сівши до нього, в цей час підійшли працівники поліції, які приїхали на інший виклик, і склали відносно ОСОБА_2 протокол за ст.130 КУпАП.

На запитання суду в судовому засіданні від 27.01.2017 ОСОБА_2 пояснив, що медичний огляд йому не пропонували проходити. Пропонували пройти тест за допомогою «Драгера». ОСОБА_2 в «Драгер» не дихав, оскільки не заперечував, що на той момент перебував в стані алкогольного сп'яніння, однак не керував транспортним засобом, навіть не заводив двигун. На водійське місце сів, бо його автомобіль був припаркований таким чином, що відчинити дверцята переднього пасажирського місця було неможливо, так як поряд стояло інше авто. Щодо свідків, то їм було задано питання, чи засвідчують вони, що він, ОСОБА_2, перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Також ОСОБА_2 пояснив, що первинні пояснення в нього не відбирали, а протокол не підписав тому, що був без окулярів і фізично не міг цього зробити.

В судовому засіданні від 24.02.2016 допитаний свідок ОСОБА_3 − інспекторУПП в м.Києві, пояснив суду, що того дня він зі своїм напарником приїхали на виклик - задимлення під'їздів. Задимлення не виявили, поки напарник обстежував територію, ОСОБА_3 почув якийсь дивний звук, як виявилось він автомобіля, який був за будинком. Підійшли до водія, автомобіль в цей час припарковувався, запитали що трапилось, бо почули який незрозумілий звук. При бесіді з водієм цього автомобіля виникли підстави, що останній перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Спочатку, коли водію запропонували пройти тест на пристрої «Драгер», він погодився, втім коли привезли «Драгер», то ОСОБА_2 відмовився. Потім запропонували пройти медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння, однак ОСОБА_2 відмовився від його проходження.

На запитання ОСОБА_2 в судовому засіданні від 24.02.2016 свідок ОСОБА_3 пояснив, що коли вони з напарником підійшли, то побачили як автомобіль паркується. Він особисто бачив, як автомобіль рухався.

В судовому засіданні від 24.02.2017 допитаний свідок ОСОБА_4, пояснив суду, що він ввечері йшов з роботи. Бачив, як заїжджає автомобіль зі сторони вул.Курнатовського до будинку. Автомобіль їхав не рівно. Через 10-15 хв., після цього взяв собаку і пішов її вигулювати. Коли повертався назад, побачив як на водія цього ж автомобіля, якого бачив повертаючись з роботи, складають протокол. На запитання ОСОБА_2 свідок ОСОБА_4 пояснив, що він особисто бачив як ОСОБА_2 керував транспортним засобом.

Отже, зазначеними вище поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджується факт водіння ОСОБА_2 транспортного засобу в стані алкогольного сп'яніння, та спростовуються пояснення ОСОБА_2 щодо обставин події, яка мала місце 07.10.2017, зокрема стосовно того, що він не керував своїм автомобілем перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння.

Ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, суддя апеляційного суду, перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, вважає їх не обґрунтованими, оскільки вина останнього підтверджується зібраними по справі доказами.

Між тим, посилання апелянта на те, що він двигун свого автомобіля взагалі не не заводив та рух на ньому не розпочинав - не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні від 24.02.2017 при допиті свідків.

Накладене на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестиста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строком на 1 (один) рік − відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП на час вчинення правопорушення.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не знаходить законних підстав для скасування постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 07.11.2016 та закриття провадження у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, як того просить апелянт.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 07.11.2016, якою накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі десять тисяч двісті гривень з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на один рік, − залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ігнатов Р.М.

Справа № 33/796/1715/2016

Категорія: ст. 130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Іваніна Ю.В.

Суддя в апеляційній інстанції - ІгнатовР.М.