Справа № 694/55/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2017 року м. Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Гончаренко Т.В.

з секретарем Блискавкою А.С., з участю особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1,

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши матеріали, які надійшли із Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого

за адресою: Черкаська область, Звенигородський район с. Козацьке,

вул. Сонячна, 26, одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей

2009 р. та ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше до адміністративної відповідальності

не притягувався.

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

До Звенигородського районного суду 24.01.2017 р. надійшли адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП України та передані судді для розгляду.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №377003 від 14.11.2016 року ОСОБА_1. - 14.11.2016 року в 18-00 год. в Звенигородському районі с. Козацьке по вул. Леніна керував автомобілем ВАЗ 21013 в стані алкогольного спяніння, огляд на стан спяніння проводився в Звенигородській районній лікарні. ОСОБА_1 порушено вимоги п. 2.9(а) Правил дорожнього руху України, відповідальність за порушення яких відносяться до ч. 1ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що 14.11.2016 року близько 18-00 год. він віз автомобілем свою дружину з дитиною до лікаря та виїжджаючи з вул. Леніна в с. Козацьке Звенигородського району, автомобіль поламався і він його зупинив для огляду на стан справності, в цей час до нього підійшли інспектора поліції та запитали, «що сталося», на що він відповів, що у автомобілі виникли несправності, особисто знаходився біля капоту автомобіля, тоді один з інспекторів зазначив, що чути запах алкоголю, на що він заперечив, але інспектора не погодились і запропонували йому поїхати на освідування, на що він знову заперечив, тоді працівниками поліції були виражені погрози та насильно його було посаджено в службовий автомобіль поліції, причому було відмовлено в праві скористатись дзвінком, він не взяв телефон, це все відбувалося в присутності його знайомих ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які замітивши його відразу до нього підїхали та пропонували бути свідками, на що їм було відмовлено. В лікарні вони прочекали чергового лікаря до 20-00 год., було зроблено освідування алкотестером "Алконт" який показав 2,8 проміле, на що сам лікар був здивований, так як при такому стані він не міг би самостійно ходити та усвідомлювати свої дії, через це він особисто просив взяти в нього кров на виявлення вмісту алкоголю в його організмі, але працівники поліції йому в цьому відмовили, стверджуючи, що даного висновку алкотестером буде достатньо. Потім у службовому автомобілі працівниками поліції було складено протокол та відвезли його до залишеного автомобіля який він продовжував ремонтувати, а тому додому потрапив о 24-00 год. Повністю заперечував щодо обставин зазначених в протоколі.

Його представник адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала, щодо вини ОСОБА_1, вказавши наступне, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає ст.256 КУпАП, так як не вказано достовірної інформації хто складав протокол, такий документ є документом суворої звітності та має містити чітко зазначені ПІБ особи, що його склала, інспектора відмовили свідкам, які були на місці у занесенні їхніх даних до протоколу про адмінправопорушення та відмовили ОСОБА_1 у праві використати дзвінок адвокату. Здійснювалось порушення його права і в медичному закладі при здійснення освідування, так як тримали його там з 18-00 по 20-00 год. та не взяли до уваги його прохання здати кров на вміст алкоголю в крові. Прилад який показав 2,8 проміле не зрозуміло яким чином можна ідентифікувати. Від показів 2,8 та 2,9 проміле стан людини вважається ступором, можлива втрата підсвідомості та памяті, порушення вказані в протоколі не відповідають дійсності, так як ОСОБА_1 на

час огляду був в адекватному стані, алкогольні напої не вживав. Зазначила, що Висновок медичного огляду на стан спяніння має складатись в трьох екземплярах, в ОСОБА_1 він відсутній, а тому він позбавлений був права оскаржити Висновок.

Допитаний в судовому засіданні лікар-анестезіолог Звенигородської ЦРЛ ОСОБА_5 пояснив, що 2,8 проміле є дуже великим показом. 14.11.2016 року з 20-00 год. в ніч на 15.11.2016 року до 08-00 год. він чергував у приймальному відділенні, прийшовши на роботу без 5хв. 20-ї год. біля приймального пункту вже чекали працівники поліції і гр. ОСОБА_1 та дали направлення на освідування даної особи, о 20-00 год. провів тестування алкотестером «Алконт" який показав 2,8 проміле. Підтвердив той факт, що ОСОБА_1 був у свідомості, орієнтувався в просторі і часі, не збуджений, вів себе адекватно. Проте яким чином і коли здійснювалась повірка апарату алкотестера «Алконт" повідомити не може. Додатково зазначив, що покази 2,8 проміле це стан реанімації, а тому ОСОБА_1 пропонував взяти у нього кров на вміст алкоголю, але працівники поліції сказали, що висновку їм буде достатньо.

Також були допитані свідок ОСОБА_3, яка показала, що 14.11.2016 року вона разом з ОСОБА_4 їхали від її брата та близько 18-00 год. в центрі с. Козацьке помітили на узбіччі припаркований автомобіль знайомого ОСОБА_1, який стояв біля автомобіля та з ним стояли інспектори відділу поліції, його збиралися відвести у лікарню на освідування на стан алкогольного спяніння, на що ОСОБА_1 заперечував, в автомобілі перебували його дружина та дитина, ОСОБА_1 особисто стверджував, що є тверезим, це було помітно і їм, так як вів себе адекватно, коректно розмовляв з інспекторами, не здійснював суперечку. На її особисте зауваження та пропозицію зазначити її як свідка події в протоколі працівники поліції відмовили, після чого вона з ОСОБА_4 поїхали автомобілем слідом за поліцейським автомобілем до лікарні, там прочекали до 20-00 год., так як черговий лікар прийшов о такій годині, при освідуванні прилад показав 2,8 проміле, на що сам лікар та медсестра були здивовані, ОСОБА_1 наполягав на тому, щоб в нього взяли кров на вміст алкоголю, але працівники поліції сказали, що в цьому не має потреби. Протокол оформили в службовому автомобілі поліції, після чого інспектори відвезли його до залишеного на узбіччі автомобіля.

Свідок ОСОБА_4 дав аналогічні покази показам допитаного свідка ОСОБА_3 з якою перебував разом.

В судове засідання викликався молодший інспектор УПД ГУНП Черкаської області ст. с-т поліції ОСОБА_6 (посада та ПІП інспектора записана з протоколу про адміністративне правопорушення) судом було покладено на начальника УПД ГУНП України в Черкаській області обовязок забезпечити в судове засідання для дачі пояснення, явку даного інспектора зазначеного в протоколі. Дане зобовязання залишилося без виконання, так як в судове засідання працівники поліції не зявилися.

Відповідно до ст.ст. 251, 252, 280 КупАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають правильного вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченим законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає зясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності, постанова у справі повинна бути законною та обґрунтованою.

Згідно з п. 3. Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 огляд проводився лікарем закладу охорони здоров'я.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, покази лікаря- анестезіолога Звенигородської ЦРЛ ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

У відповідності до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 Кодексу передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до положень п. 2, 3 розділу І Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п.77 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоровя).

Судом встановлено, що 14.11.2016 року в 18-00 год. в Звенигородському районі с. Козацьке по вул. Леніна працівниками поліції за невстановлених обставин, так як автомобіль ОСОБА_1 був припаркований на узбіччі, а водій оглядав на справність транспортний засіб, притому що в салоні автомобіля перебувала його дружина з хворою дитиною, і у зв'язку із підозрою перебування водія автомобіля у стані алкогольного сп'яніння працівники поліції запропонували водієві пройти огляд на стан вживання алкоголю у медичному закладі та з використанням спеціального технічного засобу - алкотестера "Алконт", але на пояснення водія, що він тверезий і алкогольні напої не вживав та зовнішніх проявів алкогольного спяніння не мав, працівники поліції не відреагували. З метою складання протоколу про адмінправопорушення по вказаному факту працівниками поліції не було залучено жодних свідків, а свідкам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було відмовлено, чим порушено право на захист самого водія автомобіля, що притягується до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, підстав для проведення такого огляду працівники поліції не повідомили і жоден із свідків, які були на місці та допитані в судовому засіданні не вказав, що водій на час проходження медичного огляду мав явні ознаки алкогольного спяніння.

Як вбачається з матеріалів справи, винність ОСОБА_1 констатується лише протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №377003 від 14.11.2016 року та висновком експерта № 387 від 14.11.2016 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння результати якого спростовуються в судовому засіданні поясненнями особи, що його проводив лікарем анестезіологом ОСОБА_5 та визнаються судом не достатнім доказом для ствердження вини ОСОБА_1

Враховуючи ті обставини, що як встановлено в судовому засіданні зі слів ОСОБА_1, та з показів свідків і лікаряанестезіолога ОСОБА_5, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан визначення спяніння, після проходження тесту, просив відібрати в нього кров, з метою визначення вмісту в нього алкоголю, однак працівниками поліції йому було відмовлено, разом з тим, даний факт в судовому засіданні підтвердив і сам свідок лікар ОСОБА_5, який проводив

освідування ОСОБА_1.

За викладеного, оцінюючи всі отримані у справі докази в їх сукупності, вважаю, що обставина керування ОСОБА_1 14.11.2016 року близько 18:00 годині в Звенигородському районі в с. Козацьке легковим автомобілем марки ВАЗ 21013, з явними ознаками алкогольного сп'яніння свого належного підтвердження не знайшла і що свідчить про відсутність на час складання щодо його особи протоколу про адмінправопорушення передбачених пунктами 2, 3 розділу І Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2015 № 1452/735 підстав для проведення його медичного огляду на стан алкогольного спяніння. ОСОБА_1 особисто наполягав на здачі крові на вміст алкоголю, на що йому було відмовлено, це було підтверджено в судовому засіданні свідками. А тому вважається, що у його діях відсутній склад передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП правопорушення.

Слід зазначити також, що на сумнівність керування ОСОБА_1 автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння вказує також та обставина, що він в порушення вимог ст. 266 КУпАП в тім, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, не був фактично працівниками поліції відсторонений від керування автомобілем, а особисто працівниками поліції був привезений до свого автомобіля, де вони його і залишили, враховуючи той факт, що транспортний засіб ОСОБА_1 мав несправності.

Окрім того, важливим являється той факт, що особисті дані ОСОБА_1, особи яка притягується до адміністративної відповідальності в протоколі зафіксовані не вірно, про що свідчить копія паспорта серії НС 302733 виданий Сколівським РВУМВС у Львівській області 10.02.2004 року на імя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, що свідчить про грубі порушення з боку інспектора відділу поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, який являється документом суворої звітності.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Крім того, правопорушення було виявлено 14.11.2016 року та протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було направлено до Звенигородського районного суду 24.01.2017 року за Вх. 428, то на час розгляду справи судом закінчився строк накладення адміністративного стягнення.

З чого вбачається, необхідно враховувати п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП та ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Виходячи з вищевикладеного, у суду відсутні підстави не довіряти таким показам порушника та свідків, оскільки інші достатні вагомі докази, що їх спростовували та однозначно підтверджували б викладені у протоколі обставини відсутні.

Зважаючи, що пояснення правопорушника та свідків є послідовними та не суперечливими, а додані до протоколу пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, лікаря ОСОБА_5 суперечать останнім і усунути такі суперечності суд позбавлений можливості через неможливість отримання особистих пояснень працівників поліції, так як нехтуючи повагою до суду інспектор, який складав протокол та направляв адміністративні матеріали до суду, будучи запрошений в судове засідання особисто не зявлявся.

Інших процесуальних документів на підтвердження обставин, викладених у протоколі суду не надано.

Вважаю, що жодного переконливого доказу обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, в ході розгляду справи по суті судом не встановлено.

За викладеного, оцінюючи всі отримані у справі докази в сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Відповідно до ст.284 КУпАП при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП виноситься постанова про закриття справи.

Керуючись ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 247, 283, 284, 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП України.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд Черкаської області.

Суддя Звенигородського

районного суду ОСОБА_7