Справа № 357/6302/17 Головуючий у І інстанції Примаченко В. О.
Провадження № 33/780/818/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 147 21.09.2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 вересня 2017 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2017 року; -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2017 року на

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 21.05.2017 року о 17 год. 30 хв. в м. Біла Церква по вул. Некрасова керував автомобілем «TOYOTA L.C.» д.н.з. 11 ІЕ2744 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився із застосуванням приладу «Драгер 6810», в присутності двох свідків, показники якого склали 0,42 проміле, чим порушив ПДР України.

Не погоджуючись з рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати і прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що постанова суду є незаконною і необґрунтованою, винесеною без всебічного, повного і обєктивного дослідження обставин події, яку визнано правопорушенням. Крім цього, розглянувши справу у його відсутність, суд порушив його права і не надав можливості заявити клопотання і надати пояснення.

Своєї вини у інкримінованому йому адміністративному правопорушенні він не визнає та зазначає, що заявляв працівникам поліції клопотання про проходження медичного огляду на стан спяніння лише у медичному закладі, однак працівниками міліції був проведений огляд на місці без предявлення йому сертифіката відповідності та свідоцтва про повірку засобу вимірювальної техніки.

Крім того, ОСОБА_2 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, оскільки під час розгляду адміністративного матеріалу в суді першої інстанції він присутній не був, про судове засідання його не повідомляли, а оскаржувану постанову отримав лише 28.07.2017 року.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк для апеляційного оскарження постанови місцевого суду.

Наведені причини пропуску строку на подачу апеляційної скарги ОСОБА_2 є поважними, а тому вказаний строк підлягає поновленню.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити. Також зазначив, що своєї вини у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнає, оскільки він керував автомобілем у тверезому стані та з дотриманням ПДР України, а працівниками поліції був зупинений безпричинно. Пояснити чому «Драгер» показав 0,42 проміле алкоголю під час тесту, він не може. До медичного закладу для здачі аналізів на стан алкогольного спяніння він не звертався.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного.

За змістом ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та обєктивне зясування обставин справи, підлягають для зясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів досліджених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції, в цілому, були дотримані.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №020430 від 21.05.2017 року, який містить відмітку про те, що водія відсторонено від керування, а автомобіль передано ОСОБА_3, яка засвідчила це своїм підписом; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5, дані про яких також зазначені і в протоколі про адміністративне правопорушення, згідно яких ОСОБА_2 в їх присутності був оглянутий на стан алкогольного спяніння за допомого приладу «Драгер», на екрані якого висвітлились цифри 0,42 проміле; довідкою тестування на алкоголь за допомогою приладу «Драгер», відповідно до якої результат тесту становить 0,42 проміле; актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 1, 3-7).

Суд першої інстанції оцінивши в сукупності зібрані та дослідженні докази по справі, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

З даним висновком суду першої інстанції апеляційний суд погоджується.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції його незаконно притягнуто до відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовується сукупністю доказів у справі (а.с. 1, 3-7).

Твердження апелянта про те, що розглянувши матеріал про адміністративне правопорушення без його участі, суд першої інстанції позбавив його можливості надати пояснення та заявляти клопотання, чим порушив його право на захист є слушними.

При цьому, враховуючи пояснення, які ОСОБА_2 надав у суді апеляційної інстанції, сукупність інших доказів у справі, апеляційний суд не знаходить вказане порушення таким, що тягне за собою скасування постанови суду першої інстанції, так як свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, апелянт зміг реалізувати під час апеляційного розгляду.

Враховуючи зазначене, на думку апеляційного суду, постанова судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 чераня 2017 року є законною і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд; -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2017 року щодо ОСОБА_2 - залишити без зміни.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ ОСОБА_1