Справа № 487/927/17
Провадження № 3/487/561/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2017 року місто Миколаїв

Суддя Заводського районного суду міста Миколаєва Темнікова А.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління держпраці в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця селища Степань Сарненського району Ровенської області, громадянина України, паспорт серії ЕО №341968, виданий Жовтневим РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 11.11.2008 року, працюючого директором ТОВ ВКФ «ГАЗВОДМОТАЖ», реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрований та мешкає за адресою: Миколаївська область, Вітовський район, село Шевченкове, вулиця Чапаєва, будинок №1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КпАП України,-

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду міста Миколаїв надійшов протокол про адміністративне правопорушення №14-01-132/0006 від 26.01.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КпАП України. За змістом вказаного протоколу, 26.01.2017 року при проведенні планової перевірки на предмет додержання вимог законодавства України про працю ТОВ ВКФ «ГАЗВОДМОТАЖ», що знаходиться за адресою: місто Миколаїв, Морехідна, 1_В/3, офіс 211, встановлено наступне:

в порушення вимог ч. 1,2 ст. 115 КЗпП України заробітна плата на ТОВ ВКФ „ГАЗВОДМОНТАЖ виплачується працівникам нерегулярно один раз на місяць через проміжок часу, що перевищує 16 календарних днів та пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата , а саме:

-заробітна плата за січень 2016 року у сумі 7994,93 гривень була виплачена лише 01.03.2016 року;

-заробітна плата за лютий 2016 року у сумі 6916,18 гривень була виплачена 26.04.2016 року,

-заробітна плата за березень 2016 року у сумі 7062,10 гривень була виплачена 26.04.2016 року,

-заробітна плата за квітень 2016 року у сумі 12399,59 гривень була виплачена 05.05.2016 року,

-заробітна плата за травень 2016 року у сумі 14490,00 гривень була виплачена 16.06.2016 року аванс у сумі 5480,96 гривень та 17.06.2016 року у сумі 9009,04 гривень;

-заробітна плата за червень 2016 року у сумі 37537,95 гривень була виплачена 11.07.2016 року;

-заробітна плата за липень 2016 року у сумі 75708,63 гривень була виплачена 11.08.2016 року у сумі 55817,90 гривень та 28.08.2016 року у сумі 19890,73 гривень;

-заробітна плата за серпень 2016 року у сумі 66048,64 гривень була виплачена 08.09.2016 року;

-заробітна плата за вересень 2016 року у сумі 28936,52 гривень була виплачена 04.10.2016 року;

-заробітна плата за жовтень 2016 року у сумі 63954,02 гривень була виплачена 07.11.2016 року;

-заробітна плата за листопад 2016 року у сумі 24418,08 гривень була виплачена 17.11.2016 року та 01.12.2016 року;

-заробітна плата за грудень 2016 року у сумі 33188,53 гривень була виплачена 19.01.2017 року;

в порушення вимог ст. 83 КЗпП України при звільненні працівників на ТОВ ВКФ „ГАЗВОДМОНТАЖ не виплачується грошова компенсація за всі не використані їм дні щорічної відпустки, а саме:

-відповідно до наказу №3-к від 03.08.2015 року був звільнений за власним бажанням ОСОБА_2 з 03.08.2015 року. При виплаті ОСОБА_2 суми при звільненні йому не нарахована та не виплачена грошова компенсація за всі невикористані їм дні щорічної відпустки;

-відповідно до наказу №8-к від 31.05.2016 року був звільнений за власним бажанням ОСОБА_3 з 31.05.2016 року. При виплаті ОСОБА_3 суми при звільненні йому не нарахована та не виплачена грошова компенсація за всі невикористані їм дні щорічної відпустки;

-відповідно до наказу №11-к від 15.11.2016 року № був звільнений за угодою сторін ОСОБА_4 з 15.11.2016 року. При виплаті ОСОБА_4 суми при звільненні йому не нарахована та не виплачена грошова компенсація за всі невикористані їм дні щорічної відпустки;

-відповідно до наказу №12-к від 23.12.2016 року був звільнений за власним бажанням ОСОБА_2 з 23.12.2016 року. При виплаті ОСОБА_2 суми при звільненні йому не нарахована та не виплачена грошова компенсація за всі невикористані їм дні щорічної відпустки;

в порушення вимог ч. 1 ст.116 КЗпП України на ТОВ ВКФ „ГАЗВОДМОНТАЖ остаточний розрахунок із звільненими працівниками проводився не вдень звільнення, а саме:

-згідно наказу № 3-к від 03.08.2015 року був звільнений за власним бажанням ОСОБА_2 з 03.08.2015 року, остаточний розрахунок належних звільненому грошових сум було здійснено 15.09.2015 року згідно відомості на виплату грошей від 15.09.2015 року №ВЗП 000010;

-згідно наказу № 8-к від 31.05.2016 року був звільнений за власним бажанням ОСОБА_3 з 31.05.2016 року, остаточний розрахунок належних звільненому грошових сум було здійснено 17.06.2015 року згідно відомості на виплату грошей від 17.06.2016 року №ВЗП 000007;

-згідно наказу №11-к від 15.11.2016 року №11-к був звільнений за угодою сторін ОСОБА_4 з 15.11.2016 року, остаточний розрахунок належних звільненому грошових сум було здійснено 17.11.2016 року згідно відомості на виплату грошей від 17.11.2016 року №ВЗП 000015;

-згідно наказу №3-к від 23.12.2016 року №3-к був звільнений за власним бажанням ОСОБА_2 з 23.12.2016 року, остаточний розрахунок належних звільненому грошових сум було здійснено 19.01.2017 року згідно відомості на виплату грошей від 19.01.2017 року №ВЗП 000001;

в порушення ч. 1 ст.116 КЗпП України про нараховані суми, належні працівникам при звільненні, письмово не повідомлено звільнених працівників перед виплатою зазначених сум (не видано довідки);

в порушення вимог ч. 5 ст. 80 КЗпП України згідно якої „забороняється ненадання щорічних відпусток повної тривалості протягом двох років підряд перевіркою встановлено, що на протязі 2015 року та 2016 року накази на відпустку по підприємству ТОВ ВКФ „ГАЗВОДМОНТАЖ директором не видавались. Директору ОСОБА_1 та головному бухгалтеру ОСОБА_5 на протязі 2015 року та 2016 року, тобто на протязі двох років, відпустки не надавались;

в порушення вимог ч. 4 та ч. 5 ст.79 КЗпП України на ТОВ ВКФ „ГАЗВОДМОНТАЖ не складеніні ( не визначені) графіки відпусток, які повинні затверджуюваться власником за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації і доводиться до відома всіх працівників. Таким чином, між працівником і власником не узгоджується конкретний період надання шорічних відпусток. Графіки відпусток на 2015 рік та на 2016 рік відсутні на підприємстві, у звязку з чим, щорічні відпустки працівникам підприємства на протязі 2015 - 2016 років не надавались;

чим порушено ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно з актом перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування №14-01-132/00.

Відповідно до зазначеного вище акту перевірки, та складеного на його підставі протоколу порушення вимог законодавства України про працю допущено директором ТОВ ВКФ «ГАЗВОДМОТАЖ» ОСОБА_1

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КпАП України, визнав, у скоєному розкаявся.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши все в сукупності суд дійшов наступного.

Вина правопорушника у вчинені вказаного правопорушення підтверджується наступними матеріалами:

- протоколом про адміністративне правопорушення №14-01-132/0006 (а.с. 1-4);

- копією наказу №4-к від 22.05.2014 року про призначення директора (а.с. 5);

- копіями наказів про звільнення працівників (а.с. 6-9);

- копіями банківських виписок, підтверджуючих виплату заробітної плати в порушення ст. 115 КЗпП України (а.с. 16-29);

- копіями відомостей на виплату грошей, підтверджуючих виплату заробітної плати в порушення ст. 115 КЗпП України (а.с. 30-45);

- витягом з акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування №14-01-132/00 (а.с. 46-49).

Оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КпАП України.

Обставин, що помякшують відповідальність ОСОБА_1 відповідно до ст. 34 КпАП України, є щире розкаяння винного.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 відповідно до ст. 35 КпАП України, не встановлено.

З огляду на викладене, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, а також обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність, суд вважає що виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень можливо шляхом призначення покарання у вигляді штрафу в межах санкції даної статті, яке є необхідним і достатнім, та, згідно ст. 23 КпАП України, відповідає меті адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 40-1 КпАП України у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати, що визначено ст. 4 Закону України « Про судовий збір» в новій редакції.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 278, 280, 283, 284 КпАП України, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 41 КпАП України та призначити стягнення у вигляді штрафу у сумі 510 (пятсот десять) гривень в дохід держави (код платежу 21081100, р/р 0003, , МФО 826013, одержувач місцевий бюджет Заводського району, банк одержувача: ГУДКУ в Миколаївській області).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 320 (триста двадцять) гривень у доход держави (одержувач коштів: Державний бюджет - 22030001, р/р 0003, банк одержувача: ГУДК в Миколаївській області, код платежу: 22030001, МФО 826013, ).

Постанова може бути оскаржена в Апеляційному суді Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк предявлення постанови до виконання - три місяці.

СУДДЯ: А.О. ТЕМНІКОВА