Справа № 308/4538/16-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.02.2017 м. Ужгород

Суддя Апеляційного суду Закарпатської області Феєр І.С., при секретарі Гловець М.А, за участю особи, щодо якої запроваджено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1, потерпілого ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.12.2016.

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, а провадження в справі щодо нього закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1, 10.03.2016, близько 9 год., перебуваючи на вул. Плеханова в м. Ужгороді, біля ДНЗ № 20, висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2, штовхав останнього, а також плюнув на вікно автомобіля потерпілого.

У поданій апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить постанови суду першої інстанції від 12.12.2016 - скасувати, у зв'язку з неповним та однобічним судовим розглядом, порушенням норм матеріального та процесуального права, а провадження в справі закрити з підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує на те, що судом першої інстанції під час судового розгляду не було виконано всіх вказівок суду апеляційної інстанції, викладених у постанові від 17.08.2016, не допитано жодного свідка по справі, з достовірністю не встановлено, чи мало місце адміністративне правопорушення, і як на доказ його винності, повторно зроблено посилання на протокол про адміністративне правопорушення, який не відповідає вимогам законодавства, оскільки у ньому було зроблено виправлення та дописування.

Заслухавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, його доводи на підтримання апеляційної скарги, пояснення потерпілого ОСОБА_2, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

-2-

Відповідно до ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі цих вимог закону, а також ст.ст. 251, 252, 283 КУпАП в постанові суду зазначаються опис обставин, установлених при розгляді справи, докази та дається їм належна оцінка в їх сукупності.

Ці вимоги у справі додержано у повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що суд повно та всебічно дослідив обставини вчинення правопорушення, наявні в справі докази, а тому висновок, викладений у постанові суду, про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, за наведених у постанові обставин є правильним.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, його вина стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АА №001101 від 11.04.2016, наявними в матеріалах справи поясненнями ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, рапортом інспектора Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області Дороша А.Б., а також показаннями потерпілого ОСОБА_2.

Вказаним доказам суд дав належну оцінку та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а саме дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №001101 від 11.04.2016, вбачається, що 10.03.2016, близько 9 год., ОСОБА_1 перебуваючи на вул. Плеханова в м. Ужгороді, біля ДНЗ № 20, висловлювався нецензурною лайкою на адресу громадянина ОСОБА_2, штовхав останнього, а також плюнув на вікно автомобіля потерпілого, чим порушив громадський порядок, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 173 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не вчиняв жодних дій, які підпадають під ознаки дрібного хуліганства, його вина не доведена, спростовуються наступним доказами.

Допитаний у судовому засіданні апеляційного суду потерпілий ОСОБА_2 показав, що 10.03.2016, близько 09 год., перебував біля ДНЗ №20, оскільки підвозив ОСОБА_4 з дитиною до дитячого садка. У цей час, з його вини на вул. Плеханова в м. Ужгороді сталася дорожньо- транспортна пригода при об'їзді припар кованого автомобіля. Під час оформлення вказаної ДТП, повз них проїжджав на своєму автомобілі ОСОБА_1, який зупинився біля нього, і через відкрите вікно почав його ображати, висловлюватися на його адресу нецензурною лайкою. Це все бачили свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4. Після чого, десь близько за п'ять хв., ОСОБА_1 припаркувавши автомашину, повернувся до нього та знову почав його ображати, лаятися на його адресу нецензурною лайкою, штовхнув його у плече, та плюнув на вікно його автомобіля, де в той час сиділа ОСОБА_4.

-3-

Свідок ОСОБА_4 в апеляційному суді пояснила, що була безпосереднім свідком події, що мала місце 10.03.2016, о 09 год. по вул. Плеханова в м. Ужгороді, оскільки в цей день, ОСОБА_2 підвозив її та її дитину до дитячого садка. По дорозі до садка, з вини ОСОБА_2 сталося дорожньо - транспортна пригода при об'їзді припар кованого автомобіля. Під час оформлення даної події працівниками поліції, на вказане місце під'їхав на своєму автомобілі ОСОБА_1 який, зупинившись біля них через відкрите вікно, почав лаятися на адресу ОСОБА_2. У подальшому, припаркувавши автомобіль біля магазину «Білочка», повернувся на місце ДТП, і проходячи повз автомобіль ОСОБА_2 плюнув на вікно, та почав вигукувати на адресу ОСОБА_2 нецензурні слова, після чого, штовхнув потерпілого.

Свідок ОСОБА_5 апеляційному суду пояснив, що був безпосереднім свідком події, що мала місце 10.03.2016, о 09 год., оскільки потерпілий ОСОБА_2 вчинив по відношенню до його автомобіля дорожньо - транспортну пригоду. Під час оформлення працівниками поліції вказаного ДТП, на автомашині під'їхав ОСОБА_1, поведінка якого була неадекватна та зухвала по відношенню до ОСОБА_2. ОСОБА_1 через відкрите вікно свого автомобіля почав ображати ОСОБА_2, лаятися нецензурною лайкою. Потім припаркувавши свій автомобіль, ОСОБА_1 повернувся, і знову почав ображати потерпілого, плюнув на вікно автомобіля ОСОБА_2, де сиділа ОСОБА_4, після чого штовхнув потерпілого. Зазначив, що до вказаної події не був знайомий ні з потерпілим, ні з ОСОБА_1.

Вищезазначені покази є належними та допустимими доказами по справі, які підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду першої інстанції, а також підтверджують вину ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні та узгоджуються зі змістом протоколу та попередньо наданими пояснення працівникам поліції.

Крім того, пояснення вказаних свідків правопорушення, підтверджуються постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.03.2016, згідно якої ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн..

Так, дрібним хуліганством визнається нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Основним безпосереднім об'єктом хуліганства є громадський порядок.

Громадський порядок визначається в юридичній літературі як зумовлена закономірностями соціального розвитку система правил та інститутів, що забезпечує упорядкованість суспільних відносин і надає їм певної організаційної форми.

Грубість порушення громадського порядку слід визначати з урахуванням характеру вчинених хуліганських дій, їх наслідків, місця й тривалості їх вчинення, кількості потерпілих від зазначених дій, їхнього віку, стану здоров'я, істотності порушення їхніх інтересів або інтересів підприємств, установ, організацій. Особа, яка вчиняє хуліганські дії, нехтує правилами поведінки в суспільстві.

При цьому, хуліганські дії можуть бути вчинені в будь-якому місці. Найчастіше це відбувається на вулицях, у парках, у місцях проведення публічних заходів й інших громадських місцях. Але наявність у діях особи ознаки хуліганства законом не пов'язано з його вчиненням лише в громадських місцях.

Мотивом порушення громадського порядку є явна неповага до суспільства, бажання реалізувати індивідуальну потребу самоствердження. При цьому, явною (очевидною як для винної особи, так і для потерпілих чи оточуючих) неповагою

-4-

до суспільства вважається прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.

Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України N 10 від 22.12. 2006 "Про судову практику у справах про хуліганство" при вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст. 296 КК хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.

Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

При цьому, з об'єктивної сторони хуліганство, незалежно від виду відповідальності (адміністративної чи кримінальної), характеризується порушенням громадського порядку, а із суб'єктивної - умисною виною та мотивом явної неповаги до суспільства.

Розмежування підстав кримінальної та адміністративної відповідальності залежить від ступеня суспільної небезпечності вчинених дій.

На підставі викладеного, апеляційний суд уважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не вчиняв жодних дій, які підпадають під ознаки дрібного хуліганстване знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, такі спростовані матеріалами справи, зокрема, показами потерпілого ОСОБА_2, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та вищенаведеними доказами, а тому ці доводи відхиляються.

Доводи апеляційної скарги про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії АА №001101 від 11.04.2016, усупереч вимог п.7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, при повторній подачі до суду було здійснено виправлення та дописування у зв'язку із чим такий не може вважатися належним доказом по справі, відхиляються, з таких підстав.

Відповідно до вимог п.7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також внесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Як убачається із протоколу АА №001101 від 11.04.2016 до нього внесені додаткові записи, зокрема, дані щодо свідка ОСОБА_5, потерпілого ОСОБА_2, місця народження ОСОБА_1 та інші, однак такі записи було внесено додатково на виконання вимог ухвали судді Апеляційного суду Закарпатської області від 17.08.2016 у зв'язку з тим, що протокол не відповідав вимогам ст. 256 КУпАП. Разом із тим, додаткові записи не стосуються самої події адміністративного правопорушення, яка мала місце 10.03.2016, обставини якої попередньо були зазначені в протоколі та підтверджуються наведеними доказами.

Докази здобуті відповідно до вимог КУпАП та інших нормативних актів України, і підстави визнання їх недопустимими відсутні.

Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що інспектор Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області Дорош А.Б. був упереджений при складанні протоколу, що в нього були підстави фальсифікувати такий, - на ці дані в апеляційній скарзі й не вказується. У зв'язку із зазначеним, апеляційний суд приходить до висновку про те, що інспектор

-5-

Дорош А.Б. при виконанні своїх функціональних обов'язків діяв у межах наданих йому повноважень, протокол ним складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП.

Не встановлено під час розгляду справи апеляційним судом і яких-небудь даних про те, що у свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили подію, що мала місце 10.03.2016, були підстави оговорювати ОСОБА_1.

Разом із тим, у відповідності до ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті, а згідно п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Оскільки ОСОБА_1 вчинив правопорушення 10.03.2016, і таке не є триваючим, а на момент розгляду справи судом першої інстанції - 12.12.2016 минуло більше трьох місяців, тобто закінчився строк накладення на нього адміністративного стягнення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неможливість накладення стягнення в зв'язку із чим правомірно закрив провадження в даній справі.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, постанова судді першої інстанції є законна та обгрунтована й підстав для її зміни чи скасування апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.12.2016 щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: