Провадження № 33/780/96/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 147 30.01.2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області ОСОБА_1,

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

законного представника неповнолітнього правопорушника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києвіматеріали провадження про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2016 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч.2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Цією ж постановою вирішено питання щодо процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И В:

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.01.2017 ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 24.11.2016 о 01 год. 10 хв. по вул. Я.Мудрого в м. Біла Церква біля «ОСОБА_4 Готель» керував транспортним засобом Toyota Camry, реєстраційний номер AI 7977 EO в стані алкогольного спяніння, не маючи права керування даним транспортним засобом, чим порушив п. п .2.9, 2.1 (а) ПДР України. За вчинене ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ч.2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Не погоджуючись з рішення суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та замінити штраф з позбавленням права керувати транспортними засобами на більш мякий захід адміністративної відповідальності.

На думку апелянта, постанова суду не відповідає вимогам закону та обставинам справи. Зазначає, що розгляд справи відбувся у його відсутності, судову повістку не отримував, через що був позбавлений можливості надати суду пояснення щодо своєї вини, насамперед про визнання вини та щирому розкаянні у вчиненому.

Крім того, вважає, що суд в порушення вимог ст. 33 КУпАП не врахував помякшуючих обставин, серед яких майновий стан, його вік, те що він є студентом, напівсиротою і не в змозі оплатити штраф. Також, апелянт звертає увагу суду на те, що автомобіль належить не йому, посвідчення водія не має через свій неповнолітній вік і тому вважає що суд першої інстанції застосував до нього дуже суворе покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності в підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, розглянувши заяву законного представника правопорушника ОСОБА_3 про передачу сина під її нагляд, приходжу до наступного.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи.

Викладений в постанові Білоцерківського міськрайонного суду Київської області висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 2 ст. 126 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгоджується із доказами, наявними в матеріалах справи, та ОСОБА_2 - не оспорюється.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо необґрунтованого застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу за наявних в справі обставин, заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, а також обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Проте, зазначені вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч.1 ст.130, ч.2 ст.126 КУпАП не були дотримані в повному обсязі.

Враховуючи, що судом першої інстанції вказане провадження було розглянуто за відсутності неповнолітнього правопорушника, залишились не з'ясованими та як наслідок не врахованими всі обставини справи у їх сукупності, серед яких те, що ОСОБА_2 вперше притягується до адміністративної відповідальності, є неповнолітньою особою, напівсиротою та навчається, у вчиненому щиро розкаюється. Вказані обставини, на думку суду, відповідно до ст. 34 КУпАП можна вважати такими, що помякшують відповідальність за вчинені правопорушення.

Крім того, під час апеляційного розгляду законний представник правопорушника ОСОБА_2 його мати ОСОБА_3 подала заяву, в якій просить відповідно до ст. 24-1 КУпАП застосувати до її сина захід впливу у виді передачі ОСОБА_2 під її нагляд.

Відповідно до ст.13 КУпАП, до осіб які вчинили правопорушення у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років застосовуються заходи впливу передбачені ст.24 -1 КУпАП. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених частиною перешою цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушеника до зазначених осіб можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені ст. 24-1 цього Кодексу.

Встановлено, що ОСОБА_2 на момент вчинення правопорушення - станом на 24.11.2016 не досяг 18 літнього віку, тобто є неповнолітнім.

Як вбачається зі ст.24-1 КУпАП, за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу:зобов'язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; попередження; догана або сувора догана; передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.

За вказаних обставин, вважаю адміністративне стягнення, призначене судом першої інстанції у виді штрафу в розмірі 10 200грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік надто суворим та таким, що не відповідає особі правопорушника.

Що стосується призначеного адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, то відповідно до загальних засад притягнення до відповідальності, особа не може бути позбавлена прав, якими не володіла на момент вчинення правопорушення, інакше це суперечить суті відповідальності, у звязку із чим, адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами не може бути застосоване до ОСОБА_2 як до неповнолітнього, який не володіє вказаним правом.

Враховуючи викладене, з метою виховання ОСОБА_2 та запобігання вчиненню ним нових правопорушень, відповідно до ст. 24-1 КУпАП, вважаю, що можливо застосувати до нього захід впливу у виді передачі неповнолітнього ОСОБА_2 під нагляд матері ОСОБА_3

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2016 року змінити в частині накладення стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 2 ст. 126 КУпАП застосувати до ОСОБА_2 захід впливу у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_3

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Г. Авраменко