Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №320/7806/16-п Головуючий в 1 інст. Ніколова І.С.
Провадження №33/778/189/17 Доповідач в 2 інст. Городовенко В.В.
Категорія ч.2 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Городовенко В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за апеляційною скаргою останньої на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 січня 2017 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, не працевлаштовану, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 21 листопада 2016 року о 12-30 год., керувала автомобілем Daewoo Tico, д/н НОМЕР_1, по вул.Дзержинського, буд.118, у м.Мелітополь, з явними ознаками наркотичного сп'яніння. Від проходження медичного огляду відмовилась у присутності двох свідків, чим порушила п.2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій, окрім вимог щодо скасування даної постанови, просила поновити їй строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що при розгляді справи судом першої інстанції вона участі не брала, а копію постанови отримала особисто у канцелярії суду лише 06 лютого 2017 року.

Заявлене апелянтом клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки доводи щодо причин пропуску цього строку підтверджуються матеріалами справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вищевказану постанову суду скасувати, та направити справу на новий судовий розгляд. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що суд, розглянувши справу без її участі, позбавив її можливості дати пояснення з приводу обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Також зазначає, що суд поверхово розглянув справу, оскільки не викликав у судове засідання та не допитав свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, працівника поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення. Крім того зазначає, що їй не було вручено копії протоколу про адміністративне правопорушення. При накладенні стягнення судом не враховано даних про її особу.

У призначене судове засіданні ОСОБА_2 не з'явилась, при тому, що вона належним чином, та завчасно була повідомлена судом апеляційної інстанції про час та місце розгляду даної адміністративної справи.

Оскільки права ОСОБА_2 щодо участі у розгляді даної справи порушені не були, клопотань про перенесення апеляційного розгляду, до початку судового засідання, не надходило, тому розгляд справи проводиться за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2

Перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 №319111 від 21 листопада 2016 року (а.с.5), а також поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з яких вбачається, що ОСОБА_2 у їх присутності відмовилась від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння, а так само відмовилась від надання пояснень, підпису протоколу та отримання його копії, отримання тимчасового дозволу на керування, та передачу поліцейським свого водійського посвідчення (а.с.8-9), довідкою про повторність, з якої вбачається, що 19 квітня 2016 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.3-4).

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах адміністративної справи, надав їм належну оцінку, та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів адміністративної справи відносно ОСОБА_2, будь-яких порушень допущених при їх складанні не виявлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №319111 від 21 листопада 2016 року, містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Судом апеляційної інстанції перевірені і доводи апелянта щодо порушення судом ст.268 КУпАП, оскільки справу розглянуто у її відсутність.

Так, при апеляційному розгляді встановлено, що судом першої інстанції ОСОБА_2 належним чином та своєчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, однак у призначені судові засідання остання не з'являлась.

Таким чином, в діях суду першої інстанції порушень вимог ст.268 КУпАП, не вбачається.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував обставини вчиненого правопорушення, особу порушника, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, та наклав стягнення у межах встановлених цим Кодексом.

При цьому суд врахував, що ОСОБА_2 на протязі року вже притягувалась до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, тому за вказаних у протоколі обставин дії ОСОБА_2 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.130 КУпАП.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 січня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 січня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області В.В. Городовенко