Справа № 465/6089/16-п Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 33/783/85/17 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2017 року Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, його захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого та зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на постанову судді Франківського районного суду м.Львовавід 06 грудня 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави та позбавлено права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_2 в дохід держави 275 ( двісті сімдесят пять) грн. 60 коп. судового збору.

Згідно з постановою, ОСОБА_2 визнаний винним за те, що він 17 жовтня 2016 року о 23 год. 30 хв. у м.Львові по вул.Монастирського, 2, керував автомобілем марки «Шкода Октавія», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Не погоджуючись із рішенням судді місцевого судді, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Франківського районного суду м.Львова від 06 грудня 2016 року та закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_2 категорично заперечує факт вчинення ним даного правопорушення, оскільки не керував та не мав наміру керувати автомобілем після вживання алкогольних напоїв, про що, на його думку, свідчать матеріали справи.

Окрім цього, ОСОБА_2 звертає увагу на те, що в момент, коли до його автомобіля, який був припаркований на стоянці за адресою: вул.Монастирського, 2, м.Львів, підїхали працівники патрульної поліції, він знаходився біля транспортного засобу.

Як зазначає особа, яка подала апеляційну скаргу, факт керування транспортним засобом працівниками поліції не був підтверджений, відтак висновки про вчинення ним правопорушення не підтверджується жодним доказом.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його адвоката на підтвердження поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що така не підлягає до задоволення.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не визнав та пояснив, що дійсно 17.10.2016 року вживав алкогольні напої, за кермо автомобіля не сідав, а причиною виклику працівників поліції сторожем парковки була його поведінка, оскільки він голосно розмовляв. З працівниками поліції раніше не був знайомий та в неприязних відносинах з такими не перебував.

Згідно зі ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

На переконання апеляційного суду, судом першої інстанції при прийнятті постанови вжито належних заходів, спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Так, обєктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є керування транспортними засобами в стані алкогольного спяніння, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного спяніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду, на стан спяніння.

Окрім цього, відповідно до абз.4 п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 зі змінами «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння, керувала транспортним засобом, правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим та підтверджується сукупністю зібраних й перевірених судом доказів.

Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується, зокрема, належно оформленим протоколом про адміністративне правопорушення від 18 жовтня 2016 року серії АП2 № 242072, згідно з яким ОСОБА_2 17 жовтня 2016 року о 23 год. 30 хв. у м.Львові по вул.Монастирського, 2, керував автомобілем марки «Шкода Октавія», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, не чітка вимова. Від проходження огляду на стан спяніння, у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України (а.с.1); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с.4,5), які підтвердили факт відмови ОСОБА_2 від проходження в установленому законом порядку медичного огляду на стан спяніння.

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_6, допитаного в суді першої інстанції, який працює охоронцем на стоянці, де був припаркований 17.10.2016 року автомобіль ОСОБА_2 Останній дійсно, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, сів за кермо свого транспортного засобу, в результаті чого автомобіль покотився. Оскільки автомобіль перекривав прохід, то була необхідність припаркувати автомобіль належним чином, проте ОСОБА_2 не хотів давати ключі від свого транспортного засобу та намагався сам припаркувати його. З огляду на те, що поруч стояв, його, свідка, автомобіль, то він боявся, що ОСОБА_2 може його пошкодити, паркуючи свого автомобіля. У звязку з чим, він разом з ОСОБА_7 намагалися зупинити його, однак ОСОБА_2 не слухався, як наслідок вони були змушені стати попереду автомобіля останнього та викликати поліцію.

Працівники поліції, що прибули на виклик, пропонували ОСОБА_2 пройти медобстеження на стан алкогольного спяніння, проте той відмовився і його було доставлено у відділ поліції.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 підтвердив, що письмові пояснення, наявні в матеріалах справи (а.с.6), написані ним власноручно, та пояснив, що викликав працівників поліції через поведінку ОСОБА_2, який голосно розмовляв, за кермом автомобіля останній не перебував. Поряд з тим, свідок ОСОБА_6 не зміг пояснити апеляційному суду, чому в своїх письмових поясненнях, наданих безпосередньо працівниками поліції, він зазначив, що ОСОБА_2 перебував за кермом та здійснив рух по тротуару.

Надані в апеляційному суді показання свідка, які протирічать його письмовим показам, суд не бере до уваги, оскільки такі розцінюються як спроба сприяння ОСОБА_2 уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Згідно з дослідженими суддею місцевого суду письмовими поясненнями ОСОБА_8 (а.с.7), 17 жовтня 2016 року такий був свідком як автомобіль марки «Шкода Октавія», д.н.з. НОМЕР_1, за кермом якого перебував водій з явними ознаками алкогольного спяніння, здійснив рух по тротуару, проїхавши близько 2-3 м, після чого він з ОСОБА_6 зупинили даний транспортний засіб, ставши перед ним та викликали поліцію.

Таким чином, наявними у справі доказами, які є послідовними й повністю узгоджуються між собою, стверджується факт перебування ОСОБА_2 17 жовтня 2016 року у стані алкогольного спяніння, що й не заперечив сам правопорушник, та такий керував транспортним засобом, від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного спяніння в установленому порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5. ПДР України, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Показання ОСОБА_2 та невизнання ним вини апеляційний суд оцінює критично і вважає їх способом захисту з метою уникнення відповідальності.

Щодо покликань правопорушника про відсутність відеозапису, такі не заслуговують на увагу з огляну на те, що наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності є належними, допустимими й достатніми для того, щоб зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Адміністративне стягнення накладене на ОСОБА_2 відповідно до ст. 33 КУпАП з урахуванням особи порушника, характеру та обставин скоєного адміністративного правопорушення відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, що є необхідним і достатнім та відповідає меті адміністративного стягнення - сприяння подальшому вихованню особи і запобіганню вчинення нею нових правопорушень.

Ураховуючи вищенаведене, постанова є законною та обґрунтованою, й підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає, відтак підстави для задоволення апеляційних вимог ОСОБА_2 відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

постанову судді Франківського районного суду м.Львовавід 06 грудня 2016 року, якою ОСОБА_2визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_1