АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№33/796/141/2017 Постанова винесена суддею Шевченко Т.М.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, другого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_3 та його представника - адвоката Кульшенка Р.А., розглянувши апеляційну скаргупредставника ОСОБА_3 - адвоката Кучерука М.В. на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2016 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Кіровськ Краснолиманського району Донецької області, громадянина України, звищою освітою, вдівця, маючого на утриманні сина, 2010 р.н. та доньку, 2015р.н., працюючого директором ТОВ «Елай Логістик», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2016 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, закрито за закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - адвокат Кучерук М.В., вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на підставі ч. 2 ст. 38 КУпАП закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що постанова суду прийнята з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, що потягло за собою однобічне і неповне з'ясування усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження та не надання їм належної оцінки.

Зокрема зазначає, що самі обставини події в судовому засіданні не були встановлені, а суд прийняв до уваги події, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, у постанові суду не зазначено, чи був присутнім у судовому засіданні правопорушник ОСОБА_2, а якщо ні, то причини його неявки, тобто дані про своєчасне його сповіщення про місце і час розгляду справи. Також суд не посилається і на ставлення ОСОБА_2 до події, внаслідок якої він притягується до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, тобто визнання чи невизнання вини.

Крім того, у резолютивній частині постанови, суд у порушення приписів ст. 280 КУпАП, посилається лише на підставу закриття адміністративного провадження відносно ОСОБА_2, не постановляючи винен він чи ні в даному правопорушенні.

При цьому, в матеріалах адміністративного провадження містяться пояснення як ОСОБА_2, так і потерпілого ОСОБА_3, які, відповідно до постанови суду, дослідженими не були, але, виходячи з їх змісту, саме через дії водія ОСОБА_2, сталася дорожньо-транспортна пригода, оскільки рухаючись 60 км/год., як повідомив водій ОСОБА_2, він повинен був керуватися п.п. 2.3 (Б), 12.1, 12.3, 13.1 ПДР України, та дотримуючись ПДР мав змогу уникнути зіткнення з автомобілем «Ніссан», під керуванням ОСОБА_3, який рухався попереду в попутному напрямку у тій самій смузі руху. Однак, суд першої інстанції не взяв до уваги пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та незаконно виніс постанову без встановлення вини водія ОСОБА_2

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_3 та його представника - адвоката Кульшенка Р.А. на підтримку доводів апеляційної скарги, а також пояснення ОСОБА_2, який заперечував проти апеляційної скарги, допитавши експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертизОСОБА_6, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного всебічного і об'єктивного дослідження доказів по справі та з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить по справі постанову, яка повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно ж до ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 241 цього Кодексу; про закриття справи.

При цьому, постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Статтею 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, коли: 1) відсутні подія і склад адміністративного правопорушення і 7) закінчились на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строки, передбачені ст. 38 цього Кодексу.

За змістом цих норм, провадження у справі може бути закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням передбачених законом строків накладення стягнення, лише при наявності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Проте, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 належним чином не виконані.

Згідно постанови, суд розглянув протокол про адміністративне правопорушення, за яким 06 лютого 2016 року о 15 год. по Дніпровському шосе в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Вольво ХС90», державний номерний знак НОМЕР_1, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху та не дотримався безпечної дистанції руху, внаслідок чого при виникненні небезпеки не вжив всіх можливих заходів щодо уникнення дорожньо-транспортної пригоди та здійснив зіткнення з автомобілем «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.3 (б), 12.1, 12.3, 13.1 ПДР України.

Проте, суддя не вирішивши питання про винуватість, чи невинуватість ОСОБА_2 у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 06 лютого 2016 року та за обставинами якої відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Оскільки такий висновок судді не виключає неоднозначного тлумачення змісту судового рішення щодо винуватості чи невинуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, то така постанова судді, як постановлена з істотним порушенням вимог процесуального законодавства, на що обґрунтовано вказує апелянт, не може бути визнана законною та підлягає скасуванню.

За результатами розгляду апеляційної скарги та перевірки матеріалів справи слід прийняти нову постанову, якою встановити такі обставини вчинення адміністративного правопорушення, а саме, 06 лютого 2016 року о 15 год. на Дніпровському шосе в м. Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Вольво ХС90», державний номерний знак НОМЕР_1, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху та не дотримався безпечної дистанції руху, внаслідок чого при виникненні небезпеки не вжив всіх можливих заходів щодо уникнення дорожньо-транспортної пригоди та здійснив зіткнення з автомобілем «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, що призвело до пошкодження транспортних засобів, та внаслідок даної події вантажем, який вилетів з автомобіля «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_2, було пошкоджено автомобіль «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_3, чим порушив п.п. 2.3 (б), 12.1, 12.3, 13.1 ПДР України.

Вказані обставини підтверджуються даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, схемі дорожньо-транспортної пригоди, яка була підписана відповідною посадовою особою та учасниками пригоди без будь-яких заперечень, протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, а також у поясненнях учасників дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, пояснення ОСОБА_2, надані одразу після дорожньо-транспортної пригоди, а також під час проведення перевірки по факту дорожньо-транспортної пригоди та в суді апеляційної інстанції, про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася виключно через недотримання Правил дорожнього руху водієм автомобіля «Ніссан» ОСОБА_3, який створив аварійну ситуацію, оскільки, рухаючись перед ним на відстані 25 метрів також в крайній лівій смузі, різко загальмував та, не ввімкнувши покажчиків повороту, почав перестроюватися, щоб здійснити поворот ліворуч в недозволеному для цього місці, при цьому зупинив свій автомобіль в розвернутому стані поперек лівої смуги руху перед його автомобілем, перекривши проїзну частину для руху, у зв'язку з чим він почав гальмувати, та прийняв максимально вправо, однак зіткнення уникнути не вдалося, та він передньою лівою частиною свого автомобіля вдарив в задню-бокову ліву частину автомобіля «Ніссан», повністю спростовуються зібраними у справі доказами, якими доводиться також винуватість і ОСОБА_2 у дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 06 лютого 2016 року о 15 год. на Дніпровському шосе в м. Києві.

Так, за поясненнями другого учасника дорожньо-транспортної пригоди - водія ОСОБА_3, рухаючись в лівій смузі руху зі швидкістю 60 кілометрів на годину, він несподівано відчув стук в передній частині свого автомобіля, тому почав гальмувати та включив лівий покажчик повороту, щоб з'їхати на обочину для зупинки та подивитись що сталося, однак в цей час відчув удар в ліву задню бокову частину свого автомобіля.

Саме такий механізм дорожньо-транспортної пригоди повністю відповідає об'єктивним даним, що зазначені у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, та підтверджений зібраними по справі доказами, відповідно до яких в результаті зіткнення автомобіль «Вольво ХС90» отримав деформацію передньої лівої частини, а саме: ліве крило, бампер передній, капот, розбита ліва передня блок фара, радіаторна решітка, а автомобіль «Ніссан» - повну деформацію заднього лівого кута, а саме: задні двері, заднє ліве крило, деформація заднього лівого колеса, вибите скло задніх дверей і бокового лівого, розбитий задній бампер, розбиті задні фонарі, деформація заднього правого колеса.

Що об'єктивно підтверджується і наявними в матеріалах справи фотографіями пошкоджень автомобілів «Вольво» та «Ніссан» після зіткнення.

Ці обставини підтверджуються схемою дорожньо-транспортної пригоди, в якій відображені необхідні й достатні дані щодо напрямку руху транспортних засобів до моменту зіткнення, місце зіткнення транспортних засобів та їх розташування після зіткнення, які свідчать про те, що зіткнення сталося на Дніпровському шосе в м. Києві в крайній лівій смузі, де водій ОСОБА_2, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху та не дотримався безпечної дистанції руху, внаслідок чого при виникненні небезпеки не вжив всіх можливих заходів щодо уникнення дорожньо-транспортної пригоди та здійснив зіткнення з автомобілем «Ніссан», що рухався в одній з ним смузі попереду.

При цьому та обставина, що водій ОСОБА_2, виїжджаючи з-під естакади, бачив автомобіль «Ніссан», який рухався на відстані 25 метрів від нього також в крайній лівій смузі та різко загальмував і не ввімкнувши покажчиків повороту, почав перестроюватися, щоб здійснити поворот ліворуч в недозволеному для цього місці, в той час як між ними інших автомобілів, які б обмежували оглядовість, не було, саме і доводить те, що він, в порушення п.п. 2.3 (б), 12.1, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху, не обрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції руху та був неуважним і в недостатній мірі стежив за дорожньою обстановкою, щоб відповідно реагувати на її зміну.

Такий механізм дорожньо-транспортної пригоди об'єктивно підтвердив і допитаний в суді апеляційної інстанції експерт Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_6, який пояснив, що за обсягами матеріалів ДТП та фотознімків слідує, що водій автомобіля «Вольво» ОСОБА_2, дотримуючись безпечної дистанції, міг уникнути зіткнення з автомобілем «Ніссан», який рухався попереду нього, оскільки автомобіль «Ніссан» постійно перебував у полі його зору і йому нічого не заважало слідкувати за дорожньою обстановкою в цій ситуації, а він не зовсім правильно її оцінив, при цьому не було безпечної дистанції або його швидкість була великою, або він несвоєчасно відреагував на зміну дорожньої ситуації, щоб не допускати маневрування, тому мав виконувати вимоги п. 13.1 ПДР.

Отже, обставини дорожньо-транспортної пригоди, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, повністю відповідають фактичним обставинам цієї події і свідчать про те, що між порушенням ОСОБА_2 п.п. 2.3 (б), 12.1, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху та пошкодженням автомобіля «Ніссан», є прямий причинний зв'язок і його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доводиться проаналізованими вище доказами.

Таким чином, вважаю доведеною винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Враховуючи, що на час розгляду справи судом апеляційної інстанції сплинули, передбачені ст. 38 КУпАП, строки накладення адміністративного стягнення, провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, а відтак апеляційна скарга представника ОСОБА_3 - адвоката Кучерука М.В. підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Кучерука М.В. задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2016 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, закрито за закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, скасувати.

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і провадження у справі закрити, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва Горб І.М.