А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

22.02.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Гошовського Г.М., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 розглянув справу № 33/777/58/2017 щодо ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, провадження в якій закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП за закінченням на момент її розгляду строку, передбаченого ст. 38 цього Кодексу.

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду від 31.05.2016.Фільо Є.В. визнаний винним у тому, що 29.10.2015 приблизно о 21 годині на вул. Собранецькій в м. Ужгороді, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на порушення вимог пунктів 12.1 та 18.1 Правил дорожнього руху не вибрав безпечної швидкості, на нерегульованому пішохідному переході не надав переваги в русі пішоходу, внаслідок чого вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_2. Таке діяння кваліфіковано суддею як правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати і прийняти нову постанову, якою закрити справу за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вказує, що судом порушено права потерпілого, передбачені ст. 269 КУпАП, справа розглянута без його завчасного повідомлення та участі, що внаслідок наїзду його здоровю спричинена значна шкода. Вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки кримінального правопорушення.

Водночас потерпілий просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови. Посилається на те, що суддя розглянув справу без його завчасного повідомлення про час і місце розгляду, не надіслав йому копії постанови і що апеляційна скарга подана ним у межах передбаченого ст. 289 та ч.2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку з дня отримання ним копії постанови.

Апеляційний суд заслухав пояснення представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на підтримання клопотання і апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_1 який заперечив проти апеляційних вимог, провів судові дебати, дослідив матеріали справи, перевірив доводи сторін і вважає, що клопотання підлягає до задоволення, а апеляційна скарга до часткового задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справі про адміністративне правопорушення і обовязком органу, який її розглядає, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 269 КУпАП особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну , фізичну або майнову шкоду, є потерпілим і має право: знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися правовою допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, оскаржувати постанову по справі про адміністративне правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1) і постанови судді (а.с.15) вбачається, що протиправними діями ОСОБА_1 ОСОБА_2 було заподіяно фізичну шкоду. Проте відомостей про забезпечення ОСОБА_2 можливості скористатись правами потерпілого, в тому числі взяти участь у розгляді справи, а також про надіслання йому копії постанови, в ній немає.

Копію постанови ОСОБА_2 отримав лише 17.11.2016, про що зазначив на обкладинці справи і в апеляційній скарзі, яка подана 25.11.2016.

Частиною другою статті 294 КУпАП строк апеляційного оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення обмежено десятьма днями з дня винесення постанови. Для оскарження інших постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху цей самий Кодекс у статті 289 визначає той самий строк, але з дня вручення постанови субєкту оскарження.

За наявності таких суперечностей, приймаючи до уваги, що можливість своєчасного оскарження постанови судді потерпілому ОСОБА_2 надана не була, Апеляційний суд вважає, що його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді підлягає задоволенню.

Під час апеляційного розгляду справи адвокат ОСОБА_3 обстоювала версію потерпілого про те, що шкода, завдана його здоровю, є значно більшою, ніж було встановлено під час кримінального провадження, закритого постановою слідчого від 13.02.2016. Стверджувала, що внаслідок отриманих при наїзді тілесних ушкоджень потерпілий дотепер продовжує хворіти, позбавлений можливості працювати, а ОСОБА_1 заходів до відшкодування шкоди, заподіяної його здоровю, не вживає.

ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду свою вину у порушенні Правил дорожнього руху за обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, не заперечив і пояснив, що, керуючи автомобілем «Шкода Фабія» під час руху вулицею Собранецькою в м. Ужгороді приблизно о 21 годині 29.10.2015, зупинився, пропускаючи автомобіль, який повертав зліва направо у провулок Єгерський, через цей його маневр не побачив пішохода, який переходив проїзну частину в тому ж місці і в тому ж напрямку, та, розпочавши рух, допустив наїзд на нього. Він, як лікар, надав потерпілому першу допомогу, вжив заходів до доставляння його в лікарню. Уточнив, що подія сталась не на пішохідному переході, а далі, за перехрестям з вул. Єгерською, що потерпілий переходив проїзну частину в невстановленому місці і, до того ж, був у тяжкому стані алкогольного спяніння, в чому можна пересвідчитись шляхом ознайомлення з результатом аналізу його крові, взятої на аналіз безпосередньо після доставляння в заклад охорони здоровя. Причому від госпіталізації до Ужгородської ЦМКЛ ОСОБА_2 відмовився, залишивши цей заклад самовільно. Повідомив також, що надав потерпілому, через його дружину, матеріальну допомогу, але посвідчити цей факт розпискою вона відмовилась.

Заслухавши пояснення сторін, Апеляційний суд дослідив матеріали справи: протокол про адміністративне правопорушення від 23.04.2016 (а.с.1), схему до протоколу огляду місця події (а.с.6), первісні пояснення ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (а.с. 9,10), протокол допиту ОСОБА_2 від 11.11.2015 (а.с.12-13), постанову про закриття кримінальної справи від 13.02.2016 (а.с.4-5) і на підставі фактичних даних, які в них містяться, приходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у порушенні пунктів 12.1 і 18.1 Правил дорожнього руху та наслідки цих порушень у виді легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя, які отримав ОСОБА_2, доведені.

Такі дії ОСОБА_1 підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п.12.1 Правил дорожнього руху під час вибору безпечної швидкості водій повинен ураховувати дорожню обстановку, особливості вантажу і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пункт 18.1 цих Правил зобовязує водія, у разі наближення до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Даних про те, що в діях ОСОБА_1 є склад кримінального, а не адміністративного правопорушення в матеріалами справи немає і ОСОБА_2 та його представником не надано. Постанова слідчого від 13.02.2016 про закриття кримінального провадження з приводу досліджуваної у цій справі події не скасована.

Згідно з ч.2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення у справі даної категорії може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення. Оскільки цей строк закінчився, справа, в разі скасування постанови суду першої інстанції, підлягає закриттю на підставі п.7 ст. 247 цього ж Кодексу.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

клопотання задовольнити, строк на внесення апеляційної скарги ОСОБА_2 поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.05.2016 в справі щодо ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, скасувати.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і закрити провадження в справі на підставі п. 7 ст. 247 цього ж Кодексу: в звязку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.М. Гошовський