Провадження № 33/779/30/2017
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Попович В. С.
Суддя-доповідач Повзло В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2017 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області Повзло В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2016 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто судовий збір,

в с т а н о в и в :

Оскарженою постановою судді встановлено, що 18 жовтня 2016 року о 22 год. 10 хв. в м. Яремче по вул. С. Бандери ОСОБА_2 порушив вимоги пункту 2.9. а) Правил дорожнього руху України, а саме, керував автомобілем ВАЗ 2105 номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп'яніння, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На вказане рішення судді Каліманов М.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді з метою об'єктивного розгляду справи, взяти до уваги незаконні дії працівників поліції. Зазначає, що постанова винесена незаконно, оскільки справу розглянуто без його участі, чим позбавлено права на захист. Стверджує, що 18 жовтня 2016 року о 22 год. 10 хв. в м. Яремче по вул. С.Бандери біля супермаркету перебував на обочині без включених габаритних фар і без освітлення номерного знаку, що стало причиною для перевірки документів працівниками поліції. Пояснив працівникам поліції, що прийшов з колегою після роботи повечеряти, завів машину, щоб зігрітися. На запитання працівника поліції про те, чи вживав алкогольні напої, відповів, що випив пляшку пива під час вечері. Після цього працівник поліції запропонував пройти тест на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціального технічного пристрою, однак це відбувалося без понятих та без пред'явлення документів щодо такої вимірювальної техніки. Вказує, що трубочка була вживана (не запакована). Він сказав, що це не причина для складення протоколу про правопорушення, оскільки він не їхав і не мав наміру їхати. На вимогу інспектора поїхав до лікарні. Знаходячись в прийомному відділенні пішов до вбиральні та повернувшись йому дали технічний пристрій, схожий на попередній. На його пропозицію здати аналізи йому відповіли, що в цьому немає потреби. Після цього було складено протокол та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

В судове засідання апеляційного суду з'явилась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, якому роз'ясненні права, передбачені ст. 268 КУпАП, клопотань від нього не надходило.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, просив постанову судді скасувати.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, постанову судді місцевого суду - скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Під час перегляду справи про адміністративне правопорушення знайшли своє підтвердження доводи апелянта про те, що у судді не було підстав розглядати справу у його відсутність.

Так, за приписами ст. 286 КУпАП справи про адміністративне правопорушення розглядаються у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи це можливо лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

В мотивувальній частині постанови зазначено наступне: «ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи».

Проте, в матеріалах справи відсутні жодні відомості щодо належного повідомлення ОСОБА_2 про розгляд справи 01 грудня 2016 року. При цьому, останній повідомлявся про місце та час розгляду справи щодо нього лише одноразово.

Разом з тим, справа була розглянута у відсутність ОСОБА_2

З урахуванням викладеного, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_2 був позбавлений можливості реалізувати права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог п. 2.9. а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

З'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, які узгоджуються між собою, оцінивши їх у сукупності, доходжу висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважаю доведеним, що 18 жовтня 2016 року о 22 год. 10 хв. в м. Яремче по вул. С. Бандери ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ 2105 номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9. а) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 18 жовтня 2016 року серії АП2 № 171793, ОСОБА_2 18 жовтня 2016 року о 22 год. 10 хв. в м. Яремче по вул. С. Бандери керував транспортним засобом ВАЗ 2105 номерний знак НОМЕР_2 перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився в медичному закладі, а саме в Надвірнянській центральній районній лікарні (а.с. 1).

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - інспектором Яремчанського ВП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2О, що зазначив про те, що з протоколом погоджується частково, оскільки зупинений у зв'язку з відсутністю освітлення номерного знаку та включених габаритних вогнів.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних відомостей щодо протиправності дій працівників поліції під час проведення огляду на стан сп'яніння чи складання протоколу, щодо оскарження таких дій та його результатів. Крім того, ОСОБА_4 і в апеляційній скарзі не зазначає, які нормативні акти та викладені у них вимоги при цьому щодо нього були порушені. Тому доводи його апеляційної скарги відносно незаконних дії працівників поліції є безпідставними.

З акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 107, вбачається, що ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп'яніння - 0,5 проміле (а.с. 2).

З метою перевірки доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 з Надвірнянської центральної районної лікарні судом апеляційної інстанції витребовувано висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Даний документ складений працівником закладу охорони здоров'я. Будь-яких сумнівів у відсутності зацікавленості чи упередженості з його боку немає. Даним висовком також підтверджується факт керування транспортним засобом ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння.

Щодо доводів апелянта про те, що він пропонував здати аналізи, однак йому в цьому відмовили, зазначаю, що відповідно до змісту Розділу 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, проведення лабораторних досліджень обов'язкове на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, з метою виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп'яніння.

За змістом п. 5 Розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, саме на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, поліцейський надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Матеріали справи не містять відомостей про те, що апелянт висловлював вимогу про таке, і поліцейським її було проігноровано. ОСОБА_2 не вказує і в апеляційній скарзі, що він мав намір оглянути сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, тому доводи апеляційної скарги в цій частині не є слушними.

Крім того, для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП перевіряється порядок медичного огляду на стан сп'яніння в Надвірнянській центральній районній лікарні та зміст, складеного за його результатами, висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, адже апелянт від проведення огляду на стан сп'яніння працівником поліції на місці зупинки транспортного засобу відмовився.

ОСОБА_2, стверджуючи про відсутність достатніх об'єктивних даних, які б доводили його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, не заперечує факту перебування в стані алкогольного сп'яніння, не наводить жодних доводів, які б свідчили протилежне.

Твердження апелянта про те, що він не їхав і не мав наміру їхати, не знайшли свого підтвердження. А вказане ним, що він завів машину, свідчить про здійснення контролю над транспортним засобом саме ним.

Крім того, такі доводи повністю спростовуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення, в якому ОСОБА_2 власноручно написав, що його зупинили у зв'язку з відсутністю освітлення номерного знаку та включених габаритних вогнів.

Таким чином, перевіривши сукупність доказів по справі, вважаю, що викладеними матеріалами справи поза всяким розумним сумнівом доведено, що саме ОСОБА_2 на момент зупинки працівниками поліції керував транспортним засобом, а тому він суб'єктом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Пояснення апелянта ОСОБА_2 щодо його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, спрямовані на уникнення ним від відповідальності за фактично скоєне діяння.

Таким чином, переглядаючи справу, дослідивши докази у справі, шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться особі у вину згідно з протоколом про адмінправопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, іншими нормами чинного законодавства, доходжу висновку, що дії ОСОБА_2, які вважаю доведеними, містять ознаки саме такого правопорушення.

Вважаю за необхідне обрати ОСОБА_2 вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2016 року щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Cтягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 320 гривень в спеціальний фонд Державного бюджету України з зарахуванням отримувачу коштів - Управління Державної казначейської служби України у м. Івано-Франківську Івано-Франківської області, , на рахунок № 0002 в Головному управлінні Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, МФО 836014, код класифікації 22030101.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ

Апеляційного суду Івано-Франківської області В.В. Повзло