Справа № 163/2146/16-п Провадження №33/773/141/17 Суддя в 1 інстанції: Павлусь О. С.
Категорія:ст.ст. 471, 472 МК України Доповідач: Клок О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2017 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області Клок О.М., з участю представника митного органу Пікалюка М.С., розглянувши апеляційну скаргу заступника начальника Волинської митниці ДФСУ Германа В.М. на постанову судді Любомльського районного суду від 05 січня 2017 року щодо ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді провадження щодо ОСОБА_4 за ст.ст. 471, 472 МК України закрито на підставі п.1 ст.247 КупАП у зв'язку з відсутністю в його діях складів адміністративних правопорушень.

Інспектором митниці складено протокол про те, що ОСОБА_4, слідуючи 25 липня 2016 року з Республіки Польща в Україну через митний пост «Устилуг»» Волинської митниці ДФС, водієм автомобіля «Citroen C5», р.н. НОМЕР_1, порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю «зелений коридор», ввізши на митну територію України, товар, а саме: «рукавички гумові», загальною вагою 49 кг та вартістю 5455 гривень 16 копійок, який, згідно вимог ч.2 ст.374 МК України, підлягав обов'язковому письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, які видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України.

Крім цього, ОСОБА_4 ставиться у провину те, що він, за тих же обставин, не задекларував за встановленою формою вказаний товар, який, згідно ч.2 ст.374 МКУкраїни, підлягав обовязковому письмовому декларуванню, використавши всупереч вимог ст.ст. 366, 374 МК України смугу руху зелений коридор, як форму декларування, шляхом вчинення дій.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції заступник начальника Волинської митниці в апеляційній скарзі вказує за яких обставин та яким чином ОСОБА_4 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 471, 472 МК України. Зазначає, що останній двічі протягом доби перетинав кордон, а тому в його діях наявні склади адміністративних правопорушень. Просить скасувати постанову суду першої інстанції як незаконну та необґрунтовану, визнати винним порушника у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст.471, 472 МК України з накладенням відповідного стягнення.

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши представника митниці, який повністю підтримав апеляційну скаргу, ОСОБА_4, який просив залишити постанову місцевого суду без змін, суддя приходить до наступного висновку.

Стаття 489 Митного кодексу України передбачає, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 за ст.ст. 471, 472 МК України вказаної вимоги закону дотримав.

Так, суддею місцевого суду встановлено, що ОСОБА_4 під час проходження митного контролю по «зеленому коридору» повідомив інспектору митниці, надавши TAX FREE, точні та достовірні відомості про переміщуваний ним товар, а саме: «рукавички гумові», загальною вагою 49 кг та вартістю 5455 гривень 16 копійок, який не перевищував неоподатковану норму ні по вартості, ні по вазі.

Частиною 2 ст.374 МК України встановлено, що у разі якщо товари в обсягах, що не перевищують обмежень, встановлених у частині першій цієї статті, ввозяться на митну територію України особою, яка в'їжджає в Україну частіше одного разу протягом однієї доби, такі товари підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, які видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_4 25 липня 2016 року о 18.40год. в'їжджав в Україну вдруге протягом однієї доби, що обґрунтовано встановлено та вказано в постанові суду (а.с. 27, 30, 34).

А тому суддя місцевого суду прийшов до правильного висновку, що в діях ОСОБА_4 відсутні склади адміністративних правопорушень, передбачені ст.ст. 471, 472 МК України, з чим погоджується і апеляційний суд, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Більше того, будь-яких даних про те, що ОСОБА_4 25 липня 2016 року в'їжджав в Україну вдруге протягом однієї доби, не було подано і в апеляційній інстанції.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу заступника начальника Волинської митниці ДФСУ Германа В.М. залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду від 05 січня 2017 року щодо ОСОБА_4 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Волинської області О.М.Клок