Справа № 418/130/17
Провадження по справі №3/418/51/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

смт. Мілове

Суддя Міловського районного суду Луганської області Гуцол М.П. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої кв. Шевченко, 46, кв. 43 м. Луганськ, Луганської області, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч. 1. ст. 185-10 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

до Міловського районного суду Луганської області 21.02.2017 року від Луганського прикордонного загону ВПС "Мілове" ім. В. Банних надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 ч. 1. ст. 185-10 КУпАП.

У судове засідання правопорушник не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена завчасно та належним чином, від отримання повістки про виклик до суду відмовилась, що підтверджується актом Міловського районного суду Луганської області про відмову отримання судової повістки від 21.02.2017 року.

Правопорушником подано до суду заяву, у якій остання просить передати справу на розгляд за її фактичним місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_3 та забезпечити її захисником.

Розглянувши дану заяву суд вважає за необхідне відмовити у її задоволенні виходячи з наступного.

За змістом ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 277 КУпАП справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП розглядаються протягом доби.

З огляду на викладене, суд не знаходить підстав для передачі справи до іншого суду.

Стосовно призначення захисника суд зазначає наступне.

Статтею 14 Закону України "Про безоплатну правову допомог" визначено перелік суб'єктів права на безоплатну вторинну допомогу.

Згідно ч. 3 ст. 271 КУпАП, якщо особа є суб'єктом права на безоплатну вторинну правову

допомогу, у розгляді справи про адміністративне правопорушення може брати участь адвокат, який призначений Центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Разом з тим, правопорушником не надано суду доказів того, що вона є суб'єктом права на безоплатну вторинну допомогу, а відтак, суд не вбачає достатніх підстав для звернення до Центру надання безоплатної вторинної допомоги для призначення захисника.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, суд приходить до висновку про доведеність вини правопорушника виходячи з наступного.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення СхРУ № 383673 від 21.02.2017 року слідує, що 21.02.2017 року о 12:00 в пункті пропуску "Мілове" громадянка ОСОБА_1 заблокувала в'їзд до пункту пропуску та відмовлялась виконувати неодноразові вимоги старшого прикордонних нарядів в ПП "Мілове" розблокувати в'їзд.

Зазначена обставина підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Крім того, вина ОСОБА_1 також підтверджується рапортом старшого прапорщика ОСОБА_4 від 21.02.2017 року.

Правопорушник ОСОБА_1 винною себе не визнала та відмовилась надавати будь-які пояснення стосовно скоєного адміністративного правопорушення, що підтверджується матеріалами справи.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185-10 КУпАП - злісна непокора законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних з охороною державного кордону.

Обставини, які пом'якшують чи обтяжують відповідальність суд не знаходить.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, приймаючи до уваги ступінь її вини, з метою виховання правопорушника та попередження наступних правопорушень, вважаю за необхідне накласти на правопорушника адміністративне стягнення у виді мінімального штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, що буде достатнім для її виховання та попередження вчинення нових правопорушень. Накладення на правопорушника інших видів стягнень, передбачених санкцією інкримінованої статті, вважаю таким, що не буде відповідати характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника та ступеню її вини.

Також, відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП України у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір, який з 01.01.2017 (ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік") встановлено у розмірі 320грн., слід стягнути з ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 9-11, 33, 185-10, 221, 283-285 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначити їй адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 (п'ять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85.00 (вісімдесят п'ять) гривень.

Стягнути з правопорушника ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 320 /триста двадцять/ грн., в дохід Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Луганської області через Міловський районний суд Луганської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Суддя Гуцол М.П.