А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

27.02.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Гошовського Г.М. за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - адвоката ОСОБА_1 розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 33/777/187/2017, в якій ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець с. Чумалево Тячівського району Закарпатської області, вул. Комарова, буд. 27, непрацюючий, притягнутий до адміністративної відповідальності як такий, що вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Хустського районного суду від 26.01.2017 ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що 01.11.2016 о 21:40 на вул. І. Франка в м. Хусті керував автомобілем НОМЕР_1 у стані алкогольного спяніння, і підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову судді скасувати, а справу закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Не заперечує, що ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного спяніння, але стверджує, що після вжиття алкоголю автомобілем не керував, а знаходився поруч нього, очікуючи на повернення водія. Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення складений неправильно, огляд ОСОБА_3 на стан алкогольного спяніння на місці зупинки автомобіля не проводився, а особи, які зазначені в протоколі як свідки, не були присутні при його складанні, що допитані в судовому засіданні посадові особи є зацікавленими в незаконному притягненні ОСОБА_3 до відповідальності.

Апеляційний суд заслухав пояснення захисника, який підтримав свої апеляційні вимоги, перевірив матеріали справи, доводи апеляційної скарги і вважає, що вона не підлягає до задоволення з таких підстав.

У протоколі про адміністративне правопорушення інспектор СРПП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 зазначив, що ОСОБА_5 (після реєстрації шлюбу 30.04.2009 прізвище змінено на ОСОБА_3 а.с.30) 01.11.2016 о 21:40 на вул. І. Франка в м. Хусті керував автомобілем НОМЕР_1 у стані алкогольного спяніння і що його огляд на стан спяніння, за його згоди, проведено у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Drager» у присутності двох свідків. З приводу досліджуваної події ОСОБА_2 безпосередньо в протоколі власноруч вказав, що «випив погар вина рано». Прилад «Drager» № 2284 у тесті № 4533 зафіксував позитивний результат: 1,79 (а.с.1-2).

Наступне пояснення з приводу досліджуваної події ОСОБА_2 подав до суду у письмовій формі 09.12.2016. Твердив, що 01.11.2016 приблизно о 22 годині автомобілем не керував, а знаходився біля нього, очікуючи на повернення водія. Між тим, працівники поліції змусили його сісти до їх автомобіля, відвезли до чергової частини, за відсутності свідків більше 15-ти разів змушували «дути в прилад», його прохання про огляд в лікарні залишили без задоволення і склали щодо нього протокол, який підписали дві особи, що їх перед цим у приміщенні не було.

Натомість з показань інспектора управління патрульної поліції ОСОБА_4 в судовому засіданні вбачається, що 01.01.2016 йому зателефонував старший групи ОСОБА_6, який повідомив, що вулицею Шевченка в напрямку вулиці І. Франка рухається автомобіль НОМЕР_2 під керуванням водія з явними ознаками алкогольного спяніння. Знаючи, що при виїзді з вулиці Шевченка на вулиці І.Франка знаходиться група реагування, він зателефонував інспектору управління патрульної поліції ОСОБА_7 про необхідність зупинити вказаний автомобіль. На момент його прибуття на вул. ОСОБА_8, автомобіль НОМЕР_3 вже був зупинений і стояв навпроти спорткомплексу. ОСОБА_2 сидів за кермом, не хотів виходити з автомобіля, на вимогу предявив своє посвідчення водія, надати ключ відмовився, заявивши, що не памятає, де він, і ствердив, що керувала автомобілем жінка, яка пішла до магазину і невідомо коли повернеться. При цьому в автомобілі перебувала ще одна особа чоловічої статі, пояснення від якої він отримати не намагався через те, що вона також перебувала в стані алкогольного спяніння.

З показань інспектора управління патрульної поліції ОСОБА_7 в судовому засіданні вбачається, що 01.01.2016 приблизно о 21:40 перебуваючи на вул. ОСОБА_8 він по рації отримав повідомлення про необхідність зупинки автомобіля НОМЕР_2, водій якого, ймовірно, перебуває в стані алкогольного спяніння. При виїзді з вул. Шевченка на вул. ОСОБА_8, навпроти спортивного комплексу «VIPER GYM» він цей автомобіль зупинив. За кермом знаходився водій з ознаками алкогольного спяніння, який спочатку відмовився вийти з автомобіля, але предявив посвідчення водія на імя ОСОБА_5. Через деякий час підїхали працівники поліції, які зайнялись зясуванням питань з цим водієм. Згодом водій вийшов зі свого автомобіля, але спирався на нього, оскільки не міг втриматись на ногах.

Доводи апеляційної скарги про неналежне фіксування перебігу судового розгляду справи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки клопотань про його фіксування іншими засобами аніж шляхом ведення протоколу судового засідання, захисник під час розгляду справи суддею не заявив. Зауваження захисника щодо вибірковості, на його думку, ведення протоколу судового засідання в частині фіксування пояснень «сторін», суті показань свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_7 не змінюють і на їх оцінку суддею вплинути не можуть. Інших осіб суддя в судовому засіданні не допитував.

Що стосується допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, то потреби в ньому Апеляційний суд не вбачає, оскільки ці особи вказані у протоколі про адміністративне правопорушення як свідки огляду ОСОБА_2 на стан спяніння, а не свідки правопорушення. Між тим факт перебування ОСОБА_2 на момент огляду в стані алкогольного спяніння доведено показаннями приладу «Drager» № 2284 у тесті № 4533, показаннями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_7, власноручним записом ОСОБА_2 в протоколі про адміністративне правопорушення і не заперечується в апеляційній скарзі.

Твердження захисника про те, що розгляд справи суддею не за місцем проживання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та не за місцем проживання належних свідків призвів до незаконного притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності Апеляційний суд також відхиляє: відповідно до вимог ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 цього Кодексу, розглядається за місцем його вчинення і може також розглядатися за місцем обліку транспортного засобу або за місцем проживання порушника. На момент надходження протоколу про адміністративне правопорушення до суду ОСОБА_2 порушником в установленому законом порядку визнаний не був, свідок ОСОБА_4 є мешканцем м. Хуста, свідок ОСОБА_7 мешканцем с. Іза Хустського району. ОСОБА_11 на території якого відбулась досліджувана подія, і Хустський район знаходяться в межах територіальної юрисдикції Хустського районного суду, суддя якого і розглянув справу. Будь-яких інших доводів на користь твердження про те, що територіальна підсудність справи в даному випадку вплинула на законність прийнятого в ній рішення, в апеляційній скарзі не наведено.

Суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. ст. 245, 252 КУпАП дослідив протокол про адміністративне правопорушення, пояснення ОСОБА_2, інші наявні в справі докази, дав їм відповідну оцінку, зясував фактичні обставин справи, обґрунтовано відкинув версію ОСОБА_2, надав перевагу показанням інспекторів управління патрульної поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_4, належним чином обґрунтував свої висновки і вирішив справу в точній відповідності з законом.

Запереченню ОСОБА_2 факту керування автомобілем за обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, більше ніж через місяць після складання протоколу суддя надав критичну оцінку обґрунтовано і правильно вмотивував своє рішення з цього приводу в постанові.

Згідно п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водій не вправі керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, додатку до протоколу з результатом огляду на стан спяніння ОСОБА_3 за допомогою приладу «Drager» і показаннях інспекторів управління патрульної поліції ОСОБА_7 і ОСОБА_4, підтверджують, що ОСОБА_2 01.11.2016 цієї вимоги Правил дорожнього руху не додержав.

Правова кваліфікація діяння ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, є правильною.

Твердження захисника про те, що посадові особи органу поліції є зацікавленими в незаконному притягненні ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності є голослівним і не має сенсу, оскільки ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності законно.

Санкція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає для водіїв безальтернативне адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Отже, підстав для задоволення апеляційних вимог захисника, скасування або зміни постанови судді Апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст. 294 КУпАП, Апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді Хустського районного суду від 26.01.2017 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гошовський Г.М.