ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
__________________________________________________________________________________
№ 201/654/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 рокум. Дніпропетровськ

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Гончаренко В.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого водієм, який мешкає за адресою: м. Дніпро, ж/м Тополь 1, 12/46, притягнутого за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Інспектором патрульної поліції складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1, відповідно до якого останній 02 січня 2017 року о 00 годині 10 хвилин, керуючи транспортним засобом «БМВ», н/з НТС 044, рухався в районі буд. № 4 по пров. Добровольців в м. Дніпрі, з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова, почервоніння обличчя), після чого, будучи зупиненим співробітником поліції, ухилився від проходження освідчення на стан алкогольного спяніння у відповідності до встановленого порядку, шляхом відмови від його проходження на вимогу останнього у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 з'явився до суду, свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав та пояснив, що просто перегнав автомобіль з одного двору в інший, коли його безпідставно зупинили співробітники поліції та стали звинувачувати в тому, що він знаходиться в стані сп'яніння. На це він попросив запросити свого адвоката, однак йому було відмовлено та складено даний протокол відносно нього. Від керування транспортним засобом його не відстороняли та відпустили за умови, якщо він поставить свій підпис в протоколі про адміністративне правопорушення. Оскільки даний автомобіль йому необхідний в службових цілях, зокрема для роботи водієм, він погодився підписати протокол, тільки для того щоб в нього не забирали автомобіль.

Відповідно до положень статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп'яніння. У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Аналізуючи зазначені положення Кодексу у взаємозвязку між собою, а також з положеннями відомчих інструкцій, які регулюють питання проходження огляду на стан сп'яніння та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення в даних випадках (Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року; Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року), вбачається, що в разі встановлення у водія, на підставі проведеного огляду, стану сп'яніння, такий відстороняється від керування, а транспортний засіб передається під керування іншої особи. Вказані норми закону мають імперативний характер та повинні виконуватись в категоричній формі всіма учасниками процесу.

Дослідженими матеріалами справи встановлено, а ОСОБА_1 у судовому засіданні підтверджено, що на місці зупинки транспортного засобу йому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння, однак після складання даного протоколу про адміністративне правопорушення за ухилення від відповідного освідчення, водія не було відсторонено від керування транспортним засобом, а він продовжив свій шлях. Тому виникають обґрунтовані сумніви щодо упередженості патрульного поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, що випливає з непослідовних дій уповноваженої посадової особи, яка спочатку встановила наявність ознак сп'яніння у водія, однак все-одно не відсторонила останнього від керування всупереч складеному відносно нього протоколу.

В світі цього, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в частині не забезпечення йому можливості користуватися послугами захисника та вчинення позапроцесуального впливу на нього, заслуговують на увагу, а в такому разі право на захист ОСОБА_1 буде порушено.

В результаті таких дій особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, була позбавлена можливості обирати спосіб своєї поведінки та вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами, зокрема користуватися юридичною допомогою адвоката. Оскільки право на захист є основоположним принципом судочинства, а право на отримання юридичної допомоги визначальним для способу захисту особи у процесі, суд вважає неможливим притягнення до адміністративної відповідальності в разі його порушення. Крім того, стосовно відмови Національних органів державної влади в забезпеченні права заявника на юридичне представництво (забезпечення захисника), Європейський суд з прав людини зазначив у своєму рішенні по справі «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року, яке набуло статусу остаточного 11 липня 2013 року, що такі дії є порушенням пункту 1 та підпункту «с» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, отож, якщо заявник вважав, що потребує юридичної допомоги і національне законодавство гарантує йому право на захист, таке клопотання повинно бути обовязково задоволено, оскільки відмова у його задоволенні буде незаконною та свавільною, що є істотним порушення засад будь-якого права, а також загальних принципів законності та забезпечення права на захист.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину органом патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, притягнутого за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набрала чинності:

Суддя:ОСОБА_2