АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/25/17
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2016 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., за участю особи у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2, його захисника - адвоката Лаленкова Сергія Михайловича розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою адвоката Лаленкова С.М. на постанову судді Київського районного суду Харківської області від 23.11.2016 року у відношенні ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Київського районного суду м.Харкова від 23.11.2016 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Суддею було встановлено, що 29.08.2016 року о 01 год. 20 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по пр. Московський, 138-а у м. Харкові з ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода, почервоніння обличчя та очей), в присутності двох свідків у встановленому порядку від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння в медичному закладі та продуття алкотестеру «Драгер» відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (ПДР).

Не погодившись з вказаним рішенням захисник ОСОБА_2 - адвокат Лаленков С.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 23.11.2016 року скасувати, закрити провадження за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт вважає, що вказаною постановою, суд першої інстанції безпідставно визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні зазначеного правопорушення, є незаконною та підлягає скасуванню.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_2 проходив огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», що підтверджується відеозаписом, наданим суду ОСОБА_2, однак протокол складено за порушення ним вимог п. 2.5 ПДР, і вказує, що працівниками патрульної поліції не було запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд у медичному закладі, якщо вони вважали, що тест на приладі «Драгер» було ним проігнаровано.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника Лаленкова С.М., які підтримали апеляційні вимоги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вважаю, що суддею першої інстанції не в повній мірі було дотримано вимог зазначеної правової норми.

В судовому засіданні апеляційного суду було допитано інспектора патрульної поліції 3 роти 1 батальйону УПП у м. Харкові ОСОБА_3., який зазначив, що ОСОБА_2, беручи трубку технічного засобу «Драгер» закривав її язиком та фактично не видихав повітря, та вказав, що при таких обставинах не відбувається технічної фіксації результатів тесту та їх роздруківки, і на його думку сигнал «недостатньо повітря» не є результатом огляду, тому і акт огляду водія не складався. Свідок також повідомив, що огляд проводив не він, оскільки не має відповідного допуску, а інший інспектор патрульної поліції, який мав повноваження проводити такий огляд на приладі «Драгер». Зазначив, що після імітування ОСОБА_2 огляду за допомогою приладу «Драгер», йому було запропоновано пройти огляд в медичному закладі. Про те підтвердити цей факт відеозаписом з нагрудних камер не має можливості, адже він зберігається лише 30 днів, що також підтверджується письмовим повідомлення від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Харкові від 13.01.2017 року.

Захисник Лаленков С.М. наголосив на тому, що при проведенні огляду відповідно до п. 10 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», результати огляду на стан сп'яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп'яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Тобто, вказане положення передбачає складання акту під час огляду незалежно від його результату, який не був складений працівниками патрульної поліції.

Твердження суду першої інстанції щодо відмови ОСОБА_2 пройти огляд за допомогою приладу «Драгер» не підтверджено доказами і спростовується змістом дослідженого у судовому засіданні відео записом, наданий ОСОБА_2, з якого вбачається, що він висловлює погодження пройти такий огляд, бере до рота трубку газоаналізатора «Драгер» та видихає повітря. Після чого лунає характерний сигнал технічного засобу, а працівник патрульної поліції, який проводить огляд оголошує, що недостатньо повітря для результату тесту. Після чого ОСОБА_2 повторив тест, але також технічний засіб не дав результату. Матеріали справи не містять жодних відомостей, що у разі підозри з боку працівників поліції щодо симулювання ОСОБА_2 «продуття» на приладі «Драгер», йому було запропоновано проти відповідний огляд у медичному закладі.

В судовому засіданні ОСОБА_2 повідомив, що має серцеве захворювання, хворіє на гострий інфаркт міокарда, та надав відповідні медичні документи, що підтверджують цей факт. Вказав, що у зв'язку з цією хворобою у нього затруджене дихання, і коли йому працівниками поліції було запропоновано пройти огляд за допомогою технічного засобу «Драгер», він видихав повітря тим об'ємом та з таким тиском, на який у нього була фізична можливість враховуючи його стан здоров'я, і зазначив, що працівниками патрульної поліції йому не було запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров'я у разі їхньої підозри щодо обставин тестування на приладі «Драгер».

Апеляційний суд відмічає, що в матеріалах справи немає акту огляду водія, вони не містять жодних підтверджень повідомлених свідком ОСОБА_3 відомостей, що ОСОБА_2 ніби то симулював проходження тесту за допомогою приладу «Драгер» не продуваючи повітря, так як такі обставини не відображені а ні у протоколі про адміністративне правопорушення, а ні в інших документах, складених працівниками патрульної поліції, а ні у поясненнях свідків. Вказані документи лише відображають інформацію, що ОСОБА_2 у присутності двох свідків відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на встановлення стану сп'яніння. Про те такі обставини спростовуються змістом наведеного вище відеозаписом, наданим ОСОБА_2, які підтверджують його пояснення в судовому засіданні.

Частина 3 ст. 266 КУпАП передбачає, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Матеріали справи також не містять доказів, що працівники поліції також пропонували ОСОБА_2 пройти огляд в медичному закладі після тестування за допомогою приладу «Драгер», оскільки така інформація не відображена а ні у протоколі про адміністративне правопорушення, а ні а наданому ОСОБА_2 відеозаписі, а твердження про це свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спростовуються поясненнями ОСОБА_2, зміст яких не суперечить змісту наданого ним відеозапису, тому в даному конкретному випадку підстав для сумніву в їх достовірності не вбачається.

Разом з тим, апеляційний суд відмічає, що згідно даних відеозапису (43 секунда 1-го епізоду) вбачається, як один зі свідків, який одягнений у сірого кольору футболку, після повідомлення працівником поліції, що для фіксування результатів тестування на приладі «ДРАГЕР» недостатньо повітря, і на пропозицію ще раз «продути», але отримавши від ОСОБА_2 запитання чому у нього забрали його документи, висловлює твердження на адресу працівників поліції про необхідність складання протоколу про відмову у проходженні огляду. У зв'язку з чим апеляційний суд вбачає підстави для сумніву у об'єктивності повідомлених свідками обставин.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги положення ч. 3 ст. 62 Конституції України, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять переконливих доказів, що ОСОБА_2 було порушено вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, а саме відмова з його боку від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку, у зв'язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Лаленкова Сергія Михайловича задовольнити.

Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 23.11.2016 року у відношенні ОСОБА_2 скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області В.П. Цілюрик