Справа № 541/259/17
Номер провадження3/541/129/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2017 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Городівський О.А., розглянувши матеріали, які надійшли з Укправління Укртрансбезпеки у Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, РНОКПП - НОМЕР_1,

за. ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ІІ № 0000039 від 01.02.2017 року, громадянин ОСОБА_1 01 лютого 2017 року о 14 годині 15 хвилин в м. Миргороді по вулиці Гоголя займався господарською діяльністю з перевезення пасажирів на таксі з використанням автомобіля ВАЗ 21074, д.н.з. ВІ314СА без одержання ліцензії на проведення даного виду діяльності, тим самим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав. Пояснив, що 01 лютого 2017 року він їздив по місту, коли до зупинили представники ДСУ і предявили претензію, що він здійснює господарську діяльність з надання послуг таксі без відповідної реєстрації. Після чого було складено протокол про адміністративне праворушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Оцінюючи наведені докази, суд вважає, що головним спеціалістом відділу державного контролю був зроблений передчасний та поспішний висновок про наявність в діях ОСОБА_1 ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, з огляду на наступне.

Так, частиною 1 ст. 164 КУпАП встановлена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як субєкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Статтею 42 Господарського кодексу України визначено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється субєктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Отже, однією з обовязкових ознак підприємницької діяльності є систематичність її здійснення.

Згідно ч. 2 ст. 19 Господарського кодексу України субєкти господарювання підлягають державній реєстрації відповідно до цього Кодексу та закону.

Частиною 2 ст. 55 Господарського кодексу України визначено, що субєктами господарювання є, серед іншого, громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 р. згідно ст. 3 поширюється на державну реєстрацію всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.

Статтею 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 р. визначено перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню. Так, ліцензуванню, серед іншого, підлягає перевезення пасажирів автомобільним транспортом.

З розяснень, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 25.04.20003 р. «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» вбачається, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як субєкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, повязану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо, самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Отже, аналіз вищевикладеного дає підстави дійти висновку, що систематичною вважається діяльність у разі, коли подібні дії, а саме: надання послуг по перевезення пасажирів здійснюється протягом календарного року більше трьох разів. У такому випадку громадяни зобовязані зареєструватися як субєкти підприємництва та отримати відповідну ліцензію на здійснення такого виду господарської діяльності. В протилежному випадку настає відповідальність за ч. 1 ст.164 КУпАП.

Згідно ст. 251 КУПАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак, у матеріалах даної справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 здійснювалась господарська діяльність, оскільки кількість фактів перевезення пасажирів протягом календарного року встановлена не була. Жоден пасажир, яким було отримано послуги з перевезення, встановлено і допитано не було. Відомостей про відсутність у ОСОБА_1 реєстрації як фізичної особи підприємця, а також відсутність у останнього ліценції на здійснення відповідного виду господарської діяльності, головним спеціалістом в ході оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення від відповідних органів, у розпорядженні яких відповідно до положень законодавства наявні такі відомості, не отримано.

Отже, можна зробити висновок про те, що відсутні обєктивні дані, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність в розумінні ст. 42 Господарського кодексу України.

Крім того, диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП є бланкетною, а тому відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне має містити посилання на нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане порушення. Пославшись у протоколі про адміністративне правопорушення на порушення ОСОБА_1 вимог законодавства частині здійснення господарської діяльності з перевезення пасажирів на таксі без одержання ліцензії на проведення даного виду діяльності, головним спеціалістом не було зазначено, вимоги яких положень закону порушено.

На підставі викладеного, суд приходить до переконання про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять даних на підтвердження того, що ОСОБА_1 здійснював самостійну, ініціативну, систематичну діяльність з надання послуг по перевезенню пасажирів, а тому не знайшов свого підтвердження той факт, що ОСОБА_1 є субєктом господарювання.

Інших доказів на підтвердження фактів, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення суду надано не було, а з наданих доказів такий висновок зробити неможливо. За таких обставин, всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення необхідно тлумачити на його користь. Тому вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутня подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги вищевикладене, та керуючись ст.ст. 247 п. 1, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв'язку з відсутність складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на оскарження.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду ОСОБА_2