Справа № 309/4227/16-п
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2017 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Крегула М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1, подану в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Хустського районного суду від 16 січня 2017 року якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець с.Монастирець, вул.Тополин, №14, Хустського району, не працюючий,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, а також стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн.,

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду ОСОБА_2 визнаний винним в тому, що 03.12.2016 року близько 23 год. 25 хв. в с.Липча по вул.Центральній, керував автомобілем «BАЗ-2121» н.з. 369-53РЕ в стані алкогольного сп»яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

На вказану постанову адвокатом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подана апеляційна скарга, в якій ставиться питання про скасування постанови судді Хустського районного суду від 16 січня 2017 року щодо ОСОБА_2 та закриття провадження у справі у зв»язку із відсутністю в його діях складу правопорушення. В обґрунтування своїх вимог апелянт вказує на незаконність та необгрутованість постанови судді щодо ОСОБА_2, оскільки висновки суду про винуватість останнього у вчиненні правопорушення, на його думку, зроблено неправильно, такі не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що судом першої інстанції 16.01.2017 року відмовлено захиснику ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи та отримання копій матеріалів справи. Також на думку апелянта, судом першої інстанції було проігноровано те, що дії працівників поліції суперечили вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп»яніння, ОСОБА_2 не роз»яснено його процесуальних прав, зокрема працівники поліції відмовились називати свої прізвище, посаду, звання та пред»явити посвідчення. Крім того зазначає, що наявний в графі «підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» не належить ОСОБА_2 В обгрунтування доводів про невинуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вказує також на те, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги відсутність в матеріалах справи акту медичного огляду, а в долученому до протоколу висновку Хустської районної лікарні, відсутня інформація про кількість проміле, що нібито виявлено у освідчуваного ОСОБА_2

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не зв»явились, надіславши письмове клопотання про розгляд справи в їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_2 належним чином дотримані.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права і це дає підстави для прийняття рішення на її користь.

Як видно із постанови суду від 16 січня 2017 року у розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 приймав участь його захисник адвокат ОСОБА_1, який захищав його інтереси.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина, як правильно зазначено в постанові суду, стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №504977 від 04.12.2016 року, зміст якого відповідає вимогам ст.256 КУпАП, згідно якого ОСОБА_2 03.12.2016 року близько 23 год. 25 хв. в с.Липча по вул.Центральній, керував автомобілем «BАЗ-2121» н.з. 369-53РЕ в стані алкогольного сп»яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Крім того, згідно висновку №140 від 04.12.2016 року лікаря Хустської районної лікарні ОСОБА_3, ОСОБА_2 о 0 год. 15 год. перебував в стані алкогольного сп»яніння.

Цей висновок не суперечить вимогам ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735.

Вапеляційній скарзі не наведено переконливих доводів, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в тому числі і щодо неналежності ОСОБА_2 підпису у протоколі про адміністративне правопорушення, про що, до того ж, не вказує сам ОСОБА_2

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_2 містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вирішуючи питання щодо накладення стягнення, суд, у відповідності до ст.33 КУпАП врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Суд першої інстанції визнав правильним обрати щодо ОСОБА_2 вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1, подану в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Хустського районного суду від 16 січня 2017 року щодо ОСОБА_2 про накладення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя М.М.Крегул