П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2017 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Курило А. В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Управління патрульної служби МВС України в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця: м. Києва, працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КпАП України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, 07 листопада 2016 року, приблизно о 19 годині 59 хвилин, керуючи транспортним засобом «ГАЗ» державний номер НОМЕР_1, рухався по вулиці Кибальчича, 11, в місті Києві, в стані алкогольного сп'яніння.

Огляд для встановлення стану сп'яніння в установленому законом порядку визначався за допомогою алкотеста «Драгер».

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

В судове засідання ОСОБА_1 вдруге не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини не явки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд, дослідивши матеріали справи, а саме: результати алкотесту, протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, пояснення, розписку, рапорт, постанову у справі про адміністративне правопорушення, картку обліку адміністративного правопорушення, копію постанови суду, приходить до наступного.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до Глави 21 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов'язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно абз. 4 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду роз'яснено, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

З письмових пояснень свідків, які містяться в матеріалах справи вбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності погодилась, в установленому Законом порядку, пройти перевірку для встановлення стану сп'яніння за допомогою приладу «Драгер». Згідно результату проходження ОСОБА_1, тестування на алкоголь, в графі результати тесту стоїть показник - 1.46% /а.с.2/.

Відповідно до ст.35 КпАП України, обставинами, які обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Як вбачається з копії постанови від 13 травня 2016 року суддя Дніпровського районного суду м. Києва визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 гривень.

Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_1, вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.130 КпАП України.

Стаття 7 КпАП України вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч.2 ст.38 КпАП України, адміністративне стягнення може буди накладене не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

Як вбачається з протокол про адміністративне правопорушення, подія була вчинена 07.11.2016 року, тобто на день ухвалення постанови минуло три місяці.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 38, 252, 255, 283-285, 294, 303 КпАП України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КпАП України.

Провадження по справі закрити у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред'явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя