П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2017 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 14 серпня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122 - 2, ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 14 серпня 2017 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122 - 2, ст. 130 ч. 1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_2 30 травня 2017 року в 03 год. 00 хв. керував автомобілем «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 біля будинку № 92 по вул. Котельникова в м. Києві з ознаками наркотичного сп'яніння та в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

Крім того, ОСОБА_2 30 травня 2017 року в 02 год. 50 хв. керував автомобілем «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 біля будинку № 92 по вул. Котельникова в м. Києві та в порушення п. 2.4. ПДР України на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу завчасно подану за допомогою проблискових маяків та гучномовця, не зупинився. ОСОБА_2 був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду, справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Апелянт зазначає, що в суді першої інстанції заявляв клопотання про виклик свідків та працівників поліції, проте суд відмовив йому, мотивуючи це тим, що їх показання були відібрані телефонограмою. ОСОБА_2 зазначає, що в протоколах про адміністративне правопорушення в графі свідки не вказані жодні особи, що є порушенням норм законодавства.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що на вимогу співробітників патрульної поліції пройти огляд на визначення стану наркотичного сп'яніння відмовився, у зв'язку з тим, що один із поліцейських запропонував йому сказати, що він не може їхати до лікаря, оскільки в нього болить нога.

В той же час апелянт він зазначає, що працівники поліції не запропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння в медичному закладі, чим порушили вимоги Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція).

З огляду на викладене, апелянт вважає, що суд, розглядаючи справу щодо нього, порушив принципи повноти та об'єктивності судового розгляду. Крім того, постанова суду, на думку апелянта, не вмотивована, висновок суду про його винуватість у вчиненні адміністративних правопорушеннях не ґрунтується на доказах та не наведені підстави прийняття саме такого рішення.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, в повній мірі дотримався вимог закону.

Судове рішення є мотивованим. Суд вказав, які докази винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122 - 4, ст. 130 ч. 1 КУпАП він приймає, а тому доводи апелянта про те, що судом не дотримано положень ст. 245 КУпАП є необґрунтованими.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, а саме протоколи про адміністративні правопорушення, схему місця ДТП, рапорт працівника поліції, письмові пояснення свідків, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122 - 4, ст. 130 ч. 1 КУпАП. Ці докази є належними, допустимими та достатніми.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 не заперечував свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 - 4 КУпАП. Апелянт не погоджується з рішенням суду в частині визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Оскаржуючи судове рішення, ОСОБА_2 зазначає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам Інструкції з тих підстав, що в ньому не вказані свідки.

Апеляційний суд вважає, що такі доводи апелянта не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом, в якому містяться фактичні дані про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 141005 від 30 травня 2017 року (а.с. 1), в ньому наявні всі відомості, зокрема щодо свідків.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 стверджує, що постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження щодо нього, оскільки процедура проходження огляду на визначення стану сп'яніння працівниками поліції грубо порушена.

Проте з такими доводами апелянта не погоджується апеляційний суд.

Зазначеною Інструкцією регламентований порядок проведення огляду на стан сп'яніння. Як зазначив сам ОСОБА_2, він відмовився від проходження огляду, тому його доводи про порушення процедури огляду на стан сп'яніння є необґрунтованими, оскільки огляд фактично не проводився.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 стверджує, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він не керував автомобілем в стані наркотичного сп'яніння.

Проте з такими доводами апелянта не погоджується апеляційний суд.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Відмова від такої вимоги є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи перебував водій в стані сп'яніння.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення БР № 141005 від 30 травня 2017 року ОСОБА_2 керував автомобілем «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 біля будинку № 92 по вул. Котельникова в м. Києві з ознаками наркотичного сп'яніння. Відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому порядку в присутності двох свідків.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відповідно до яких ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився.

Крім того зазначені обставини узгоджуються не тільки з показаннями свідків, але й з рапортом працівника поліції (а.с. 4), відповідно до якого 30 травня 2017 року співробітниками поліції був виявлений автомобіль «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1. Здійснивши зупинку вищевказаного автомобіля із застосуванням проблискових маячків та гучномовця, під час спілкування з водієм працівниками поліції було виявлені ознаки наркотичного сп'яніння. Проте водій ОСОБА_2 від проходження огляду на визначення стану сп'яніння відмовився у встановленому порядку в присутності двох свідків.

З огляду на викладене,апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 130 ч. 1, ст. 122 - 4 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 14 серпня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 122 - 4 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун