АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 641/8191/16-п Головуючий суддя І інстанції: Маньковська О.О.
Провадження № 33/790/162/17 Суддя доповідач Колтунова А.І.
Категорія: ч.1 ст.184 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області Колтунова А.І., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та її представника - адвоката Босенко Олени Василівни, потерпілої ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Комінтернівського районного суду міста Харкова від 28 грудня 2016 року про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки міста Люботин Харківської області, громадянки України, працюючої на посаді вихователя у Харківському виховному комплексі №112, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2

до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Комінтернівського районного суду міста Харкова від 28 грудня 2016 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, та провадження по справі закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП, в зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 не наділяла належної уваги вихованню своєї малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, внаслідок чого остання 09 вересня 2016 року приблизно о 10 годині 15 хвилин на спортивному майданчику НВК №112, за адресою: м.Харків, вул.Гордона,1, вдарила коліном малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, чим спричинила йому тілесні ушкодження.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 порушила вимоги ч.1 ст.184 КУпАП.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження по справі, вважаючи що судом першої інстанції справу розглянуто з порушенням вимог ст.ст.245,251,252,268,280,283 КУпАП, оскільки фактичні обставини події правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_2 визнано винною, судом встановлені на неповно досліджених доказах.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та її захисник підтримали доводи апеляційної скарги, при цьому, з приводу обставин, які слугували підставою до складання протоколу, зазначили, що саме ОСОБА_6 поведінка спровокувала конфлікт. ОСОБА_6 забирав м'яч у її доньки та штовхнув її, у зв'язку з чим, вона відштовхнула його від себе. У хлопчика не було тілесних пошкоджень. Побої на тілі своєї доньки вона не зафіксувала, однак на коліні доньки, від дій ОСОБА_6 утворились синці та набряки. Після уроків хлопчик пішов до медичного пункту, зі скаргою на біль у животі. Зазначила, що їй відомо, що ОСОБА_6 продовжував штовхати і інших дівчат з класу. Вважає, що від дій її доньки не можливо було отримати такі травми, оскільки вона не била його по кобчику. Уточнила, що вона та її донька все одно принесли свої вибачення перед хлопчиком та його матір'ю у зв'язку з тим, що її донька ОСОБА_5 відштовхнула його від себе, оскільки він штовхнув її. Однак, ані ОСОБА_6, ані його матір своїх вибачень не приносили.

Також, ОСОБА_2 наполягала, що її донька виховується в повноцінній родині, оточена любов'ю, турботою та увагою. Вдома створені всі умови для гармонійного розвитку дитини, облаштовані місця для занять та відпочинку. Дитина завжди нагодована, охайна, ввічлива. Батьки мають постійне місце роботи, що дозволяє надавати дитині гідний рівень життя. Особлива увага приділяється вихованню дитини, як майбутньої жінки та гідного члена суспільства. ОСОБА_5 має відмінні показники у навчанні, добру поведінку в школі, любить читати, задля фізичного та культурного розвитку відвідує хореографічний гурток. Стала лауреатом Всеукраїнського конкурсу «Колосок». Вважає, що всі ці досягнення не були б можливі при ухиленні батьків від виконання своїх обов'язків.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційної інстанції заперечувала проти доводів апеляційної скарги. З приводу обставин конфлікту дітей зазначила, що 09 вересня 2016 року її сина зі школи додому привів старшокласник, на питання, що сталося, ОСОБА_6 відповів, що у нього болить живіт. Після чого вона сина вклала у ліжко та поїхала по особистих справах. Повернувшись додому за годину, побачила, що її син лежить на животі та стогне від болю. На її питання, що трапилося, ОСОБА_6 розповів, що під час уроку фізичної культури у школі він з однокласниками грав у м'яч, який кидали ОСОБА_5, впіймав м'яча він, потім дівчинка непомітно підійшла до нього та вдарила ногою по копчику. Від удару у нього розпочався сильний біль, який віддавав у живіт, і він звернувся до медичного пункту. З метою дізнатися, що трапилося, ОСОБА_4 пішла до школи, разом з керівником підійшла до ОСОБА_5 та пояснила, що не можна битися. Майже одразу прийшла її матір та сказала, що вони не будуть приносити свої вибачення, її донька ніяких ударів не завдавала нікому. Директор школи почула розмову та провіла в своєму кабінеті бесіду з ними. Повернувшись додому, приблизно о 20-00 годині, син вже не міг сідати, після чого ОСОБА_4 викликала швидку медичну допомогу та в лікарні №17 у відділенні дитячої травматології, ОСОБА_6 зробили рентген, який показав забій копчика та хрестця. Лікар пояснив, що така травма може викликати біль у животі. Крім того, зазначила, що її дитина провела на лікуванні два місяці, він був позбавлений можливості відвідувати зайняття у школі, тому вони були вимушені навчатися в домашніх умовах.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши особу, у відношенні якої складено протокол - ОСОБА_2 та її захисника Босенко О.В., які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі; пояснення потерпілої ОСОБА_4, яка проти задоволення апеляційної скарги заперечувала; перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

Згідно статті 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Обґрунтовуючи своє рішення даними, наявними в матеріалах справи, здобутими та встановленими в ході розгляду справи, суддя дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 184 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я і фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Об'єктом правопорушення, передбаченого ст.184 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх. А об'єктивна сторона за ч.1 ст.184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

З матеріалів справи вбачається, що підставою до складання відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення слугували події 09 вересня 2016 року, які виникли між учнями НВК №112 на території спортивному майданчику, а саме, малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, вдарила коліном малолітня ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, чим спричинила йому тілесні ушкодження.

Факт отримання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень від його однокласниці, ОСОБА_5, підтверджується актом про нещасний випадок №1, за підписом голови комісії та членів комісії, і сумніву у суду апеляційної інстанції не викликає. (а.с.22-24).

Проте, відповідальність в даному випадку батьків настає за іншою нормою вимог КУпАП, на що суд першої інстанції належної уваги не звернув та не надав зазначеній обставині оцінки.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції, переглядає справу в рамках протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №024455 від 29 вересня 2016 року, складеного за ч.1 ст.184 КУпАП. Із матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду в суді був протокол про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення за ст.184 КУпАП щодо наявності іншого порушення відносно ОСОБА_2, як єдина підстава для притягнення до адміністративної відповідальності, не складався. А відтак, у розумінні положень ст.ст.254,256,257,279,294 КУпАП, даний факт позбавляє суд апеляційної інстанції можливості надати оцінку діям її діям в межах провадження у справі за порушення іншої норми ст.184 КУпАП. В будь-якому випадку, навіть за умови встановлення ймовірних порушень в її діях іншої норми закону, зазначене не впливатиме на висновок суду щодо відсутності в її діях ознак складу правопорушення за нормою ч.1 ст.184 КУпАП.

До того ж, в протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові суду першої інстанції не вказано, що ОСОБА_2 саме ухилялася від виконання батьківських обов'язків по вихованню доньки, а поняття неналежне виховання цих обов'язків само по собі не ототожнюється з поняттям ухилення від них.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню, в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 ознак складу адміністративного правопорушення саме за нормою ч.1 ст.184 КУпАП.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Комінтернівського районного суду міста Харкова від 28 грудня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в її діях ознак складу адміністративного правопорушення за нормою ч.1 ст.184 КУпАП.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя -