АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/283/2017 Суддя у першій інстанції: Колегаєва С.В.
Категорія: ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2017 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м.Києва Фрич Т.В., за участю представника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 - захисника Терехова М.С., розглянувши апеляційну скаргу захисника Терехова М.С. в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2016 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Деснянського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2016 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою з ОСОБА_3 стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 275, 60 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням адвокат Терехов М.С. в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Деснянського районного суду міста Києва від 27.10.2016 року в частині притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги вказує, що постанова Деснянського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року є незаконною, оскільки висновок суду в частині підтвердження факту правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не відповіда фактичним обставинам справи.

Так, у постанові зазначено, що ОСОБА_3 02.10.2016 о 22 год. 30 хв. рухався по вул. Данькевича, 7 в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння, при цьому, в протоколі зазначено, що 02.10.2016 року о 21 год. 00 хв. по вул. Закревського, 69, в м. Києві.

Крім того, апелянт зазначає, що пояснення свідків особисто не надавалися, а надруковані заздалегідь заготовлених працівниками поліції бланках, що свідчить про упередженість працівників поліції та надані пояснення не можуть бути розцінені як доказ вчинення правопорушення, оскільки вони не надані особисто свідками.

Також апелянт зазначає, що патрульною поліцією порушено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року № 1452/735.

Крім цього, апелянт вказує, що суд першої інстанції не повідомив належним чином ОСОБА_3 про день та час судового засідання та розглянув справу у його відсутність чим порушив його права.

Апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2016 року, оскільки копію постанови отримав 02.12.2016 року.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання адвоката ТереховаМ.С. в інтересах ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Києва від 27.10.2016 необхідно задовольнити, оскільки строк пропущено з поважних причин.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6- Терехова М.С., який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Згідно з оскаржуваною постановою, 02 жовтня 2016 року о 22 год. 30 хв., водій ОСОБА_3 рухаючись в м. Києві по вул. Данькевича, 7, керуючи автомобілем НОМЕР_1 під час виникнення перешкоди не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем марки «Мітсубіші» д.н.з. НОМЕР_3, водій ОСОБА_7, та припаркованим автомобілем НОМЕР_2, водій ОСОБА_8, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив вимоги п.п. 12.1, 2.3 (Б) ПДР за, що встановлена відповідальність, передбачена ст. 124 КУпАП.

Крім того, 02 жовтня 2016 року о 22 год. 30 хв., водій ОСОБА_3 рухаючись в м. Києві по вул. Данькевича, 7, керуючи автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: неадекватна поведінка, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що встановлена відповідальність, передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

З такими висновкам суд апеляційної інстанції погоджується.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_3 у порушенні ним п.п. 12.1 2,3 (Б) ПДР є обґрунтованим, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою ДТП, письмовими поясненнями учасників ДТП, а тому вина ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, доведена і ніким під сумнів не ставиться.

За клопотанням захисника ОСОБА_3 - Терехова М.С., був викликаний та допитаний в суді апеляційної інстанції інспектор 3 роти 2 батальйону УПП в м. Києві лейтенант поліції ОСОБА_9, який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за порушенням ним п. 2.5 ПДР України за, що встановлена відповідальність передбачена, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, ОСОБА_9 пояснив, що 02.10.2016 року під час несення служби в Деснянському районі м. Києва в складі АП Форт- 0310, приблизно о 20 год. 30 хв. на службовий планшет отримали орієнтування, що по вул. Данькевича, в м. Києві їздить водій з ознаками алкогольного сп'яніння. При відпрацюванні даного орієнтування, неподалік від місця поді, а саме по вул. Закревського в м. Києві на трамвайних коліях він побачив автомобіль «Део» сірого кольору, схожий за орієнтуванням, який вилетів з дороги. В цей момент водій намагався з'їхати з трамвайних колій, але йому це не вдавалося. Підійшовши до водія автомобіля «Део» /ОСОБА_3 /, вони побачили, що в нього неадекватна поведінка, та він має ознаки алкогольного сп'яніння. Діставши водія з автомобіля, почали його захищати від натовпу людей, які вирішили вчинити над ним «самосуд», та посадили його у свій службовий автомобіль. В подальшому коли натовп людей та сам ОСОБА_3 заспокоїлися вони вивели його з службового автомобіля та за участю свідків запропонували пройти йому огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» або проїхати для огляду до лікаря нарколога, однак він відмовився в присутності свідків, на що останні написали пояснення, та ним був складений протокол про порушення ОСОБА_3 п.2.5 ПДР України, за що встановлена відповідальність передбачена ст. 130 КУпАП. Крім того, ОСОБА_9 пояснив, що під час складання протоколу на ОСОБА_3 за ч.1 ст. 130 КУпАП до них підійшли свідки та повідомили, що саме водій цього автомобіля декілька годин назад здійснив кілька ДТП з припаркованими автомобілями по вул. Данькевича в м. Києві. Після чого вони встановили власників пошкоджених автомобілів та вже інші працівники поліції почали оформлювати матеріали за порушення ОСОБА_3 п. 12.3 ПДР України.

Таким чином, доводи апелянта про те, що у постанові зазначено, що ОСОБА_3 02.10.2016 о 22 год. 30 хв. рухався по вул. Данькевича, 7 в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння, при цьому, в протоколі зазначено, що 02.10.2016 року о 21 год. 00 хв. по вул. Закревського, 69, в м. Києві, є слушними, однак не спростовують висновки викладені в оскаржуваній постанові та вину ОСОБА_3 у порушенні ним п. 2.5 ПДР України.

Крім того, не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції, доводи апелянта про те, що пояснення свідків написані заздалегідь на спеціально заготовлених бланках, оскільки як встановлено, свідки є звичайними прохожими та не є упередженими до ОСОБА_3

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду у постанові та були підставою для його скасування або зміни, апелянтомне наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

За таких обставин постанова Деснянського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Клопотання захисника ОСОБА_3 адвоката Терехова М.С. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року - задовольнити.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Терехова М.С. - залишити без задоволення.

Постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Т.В.Фрич