Справа № 458/787/17
ПОСТАНОВА

21 вересня 2017 року суддя Турківського районного суду Львівської області Строна Т.Г., за участю потерпілого ОСОБА_1, розглянувши в м.Турці Львівської області матеріали, які надійшли із Турківського ВП Самбірського ВП ГУНП України у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки селища Бориня Турківського району Львівської області, громадянки України, яка працює вчителем у Боринському НВК,

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:

ОСОБА_2 пред'явлено у правопорушення те, що 10.08.2017 року о 21:30 год. у смт. Бориня, на вул. ОСОБА_3, у громадському місці - біля будинку № 18, вона висловлювалася нецензурними словами до ОСОБА_1, чим своїми діями порушила громадський порядок і спокій.

Після повернення протоколу про адміністративне правопорушення постановою судді Федитника І.Д. від 22.08.2017 року для належного оформлення справа надійшла до суду повторно 08.09.2017 року і була призначена до розгляду в судовому засіданні на 21.09.2017 року.

В судове засідання були викликані потерпілий ОСОБА_1 та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2

В судове засідання прибув потерпілий ОСОБА_1

ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, натомість 18.09.2017 року подала в суд заяву наклепницького характеру, в якій заявила відвід судді Строні Т.Г. В своїй заяві, яку ОСОБА_2 іменує "недовіра судді Строні Т.Г.", вона викладає неправдиву інформацію про те, що суддя Строна Т.Г. нібито:

- "не дала" їй якийсь запис суду;

- хамила їй, принижувала її людську гідність;

- не розбираючись у документах архітектури, відмовила їй у виклику компетентних осіб;

- якийсь ОСОБА_4 робив ремонт будинку судді;

-суддя є "коліжанкою" якоїсь проститутки, ОСОБА_5.

Просить голову суду "замінити суддю". Потерпілий із цього приводу не зміг висловити свою думку, посилаючись на те, що він уперше в суді.

Дослідивши наклепницьку і неправдиву "недовіру ОСОБА_6Г." - так ОСОБА_2 іменує своє звернення, приходжу до висновку про необхідність заявити собі самовідвід, оскільки після таких образливих наклепів на адресу судді, а також враховуючи те, що ОСОБА_2 в 2015 році вже зверталася із наклепом на суддю, неправдиво обвинувачуюючи її у тому, що суддя нібито побудувала свій гараж на території суду, а тому вважаю, що буде відсутня можливість забезпечення достатніх гарантій, щоби виключити будь-які сумніви щодо неупередженості судді.

При цьому враховую, що діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено можливості заявити відвід судді або самовідвід.

Однак при вирішенні цього питання вважаю необхідним керуватися засадою верховенства права відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обгрунтованість будь-якого висунутого обвинувачення.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини (справи "Білуха проти України", "Мироненко і Мартенко проти України") важливим є, чи існують переконливі факти, які б могли свідчити про безсторонність суду. Навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться".

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. За суб'єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Застосовуючи об'єктивний критерій, слід з'ясувати, чи існують певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в безсторонності судді. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об'єктивно обґрунтованими. У цьому зв'язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється", адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

В даному випадку беру до уваги право учасників судового розгляду на справедливий розгляд незалежним і безстороннім судом.

Враховуючи наведене вище, те, що ОСОБА_2 паплюжить суддю, викладає у своїх зверненнях наклепницьку інформацію про суддю, вважаю необхідним заявлений самовідвід задовольнити навіть і при тих обставинах, що викладені ОСОБА_2 відомості не відповідають дійсності і є наклепницькими, із метою забезпечення неупередженості правосуддя та права сторін на справедливий розгляд їх справи незалежним і безстороннім судом та забезпечення достатніх гарантій, щоби виключити будь-які сумніви щодо неупередженості судді.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішеннями Європейського суду з прав людини "Білуха проти України" від 09.11.2006 року, "Мироненко і Мартенко проти України" від 10.12.2009 року, ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст. 1 КУпАП, -

вирішила:

Заявлений самовідвід судді Строни Т.Г. задовольнити.

Справу передати на розгляд іншого судді Турківського районного суду Львівської області відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя -