Справа № 183/3785/17
№ 3/183/1542/17
П О С Т А Н О В А
іменем України
30 серпня 2017 року м. Новомосковськ

Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Мельник О.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жміївка Іванківського району Київської області, громадянина України, місце служби і посада: військова частина НОМЕР_1 , номер обслуги ЗУ-23-2 2 зенітно ракетно артилерійської батареї, зенітного ракетно-артилерійського дивізіону, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, -

в с т а н о в и в :
13 липня 2017 року близько 10 години 00 хвилин солдат ОСОБА_1 самовільно залишив межі місця тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 (наметове містечко в смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області). Так, з 13.07.2017 року по 14.07.2017 року солдат ОСОБА_1 перебував за місцем свого мешкання, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи заходів для повернення до військової частини. 14.07.2017 року о 17 годині 00 хвилин солдат ОСОБА_1 самостійно прибув до місця тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 . Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 підтвердив обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, свою вину визнав повністю та у скоєному щиро розкаявся.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, а саме протокол про адміністративне правопорушення (а.с.1-2), копію військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 (а.с.3-4), витяг з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 по стройовій частині №317 від 23.11.2016 року (а.с.5), письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.7-8), а також службову та медичну характеристики на солдата ОСОБА_1 (а.с.9,10),вважаю, що його вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, є доведеною та підтверджується у повному обсязі наявними у справі доказами, виходячи з наступного.
Так, будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16 Статуту Внутрішньої служби Збройних сил України (далі Статуту), солдат ОСОБА_1 був зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг завдань доручених йому за посадою.
Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію» від 15.01.2015 року №113-VIII, який набув чинності 20.01.2015 року, в Україні з 20.01.2015 року діє особливий період.
Таким чином, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, а саме самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби) тривалістю до десяти діб, вчинене в умовах особливого періоду.
Обставиною, що пом`якшує відповідальність, суд визнає щире розкаяння винного, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_1 своєї протиправної поведінки, визнання вини та готовністю підлягати відповідальності за адміністративне правопорушення.
Обставин, які обтяжують відповідальність, судом не встановлено.
При визначенні виду і розміру стягнення, керуючись ст. 33 КУпАП, враховуючи характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан і обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, приходжу до висновку, що до ОСОБА_1 повинно бути застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави, що відповідно до ст. 23 КУпАП буде достатньою мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання Законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 33, 34, 35, 172-11, 279, 280 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-11 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 2 465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень 00 коп.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя О.М. Мельник