Справа № 202/7228/16-п
ПОСТАНОВА

іменем України

13.02.2017 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська Воробйов В.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

У відношенні ОСОБА_1 складено протокол серії АП2 №118194 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП (далі протокол), в тому, що він, «05.11.2016 рокублизько 00-40 по вул.Березинській керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння. Від проходження медичного огляду на стан спяніння відмовився у присутності двох свідків».

Вважають що в діях ОСОБА_1 мається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп'яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп'яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції.

Вислухавши показання ОСОБА_1, свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та дослідивши наявні докази, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у звязку з наступним.

Відповідно до ст.ст.245, 246, 252, 256, 268, 280, 283 КУпАП, суддя при розгляді справи розглядає всі питання факту і права, але в межах порушеного провадження, дотримуючись принципів судочинства та здійснення правосуддя, коли висновки судді не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви вини тлумачаться на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у зв'язку з чим докази повинні бути оцінені суддею на їх достатність для достовірних і безперечних висновків про скоєний на принципах забезпечення доведення вини за ст.129 Конституції України, і визнання провини згідно зі ст.252 КУпАП не може мати наперед встановленої сили.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав. Суду показав, що він, 05.11.2016 року стояв у своєму дворі біля свого автомобіля «ВАЗ» № НОМЕР_2, який був не придатний для руху, оскільки був відсутній акумулятор, лобове, заднє та скло на дверях заклеєні газетним папером, номерних знаків на автомобілі не було, оскільки він готував його до фарбування. У нічний час доби до нього підїхали працівники поліції, які звинуватили його, що він керував автомобілем у стані алкогольного спяніння. Його пояснення, що він не керував автомобілем, працівники поліції не слухали та склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, після чого поїхали.

Свідок ОСОБА_3 підтвердила показання ОСОБА_1 Суду показала, що вона є цивільною дружиною ОСОБА_1 та була разом із ним 5 листопада 2016 року. Він прийшов додому після роботи, а в вечері вирішив вийти у двір та приділити трохи часу ремонту своєї автівки. Вона у нього в дуже жахливому стані, а перед ремонтом він ще й витягнув з неї акумулятор та заклеїв газетами все скло на авто, щоб не забруднити краскою та клейкими речовинами. Вона знаходилась у квартирі, коли почула у дворі звук машини, подивилася у вікно, а до ОСОБА_1 підїхали поліцейські та дуже активно там щось почали йому говорити, дістали якісь папери. Пізніше ОСОБА_1 повернувся додому розлючений та сказав, що на нього склали протокол за керування в нетверезому стані. Зазначає, що машина була у непридатному для водіння стані, до того ж бачила, що ОСОБА_6 навіть не сідав у машину, лише стояв поряд із нею, роздивлявся деталі і щось там намагався лагодити.

Свідок ОСОБА_2 підтвердив показання ОСОБА_1 Суду показав, що на момент події, що трапилася, він знаходився разом із ОСОБА_1, та 5 листопада 2016 року ОСОБА_1 стояв у дворі біля своєї автівки. Належний ОСОБА_1 автомобіль ВАЗ 2106 д/з 235-05 АВ був не придатний до руху, в автівці не було акумулятору, лобове скло, заднє скло та скло на дверях автівки було повністю заклеєно газетним папером, номерних знаків на автомобілі не було, у звязку з тим, що ОСОБА_1 готував авто до подальших ремонтних робіт, нікуди їхати не збирався, та не міг нікуди вирушити на автівці чисто з технічної точки зору. Проте поліцейські зовсім не хотіли помічати технічний стан автомобіля. Вони почали стверджувати, що транспортний засіб рухався, а кермував ним нетверезий водій, хоча, автомобіль не придатний до руху та ніяк не міг рухатися, водія за кермом не було, він з ОСОБА_1 навіть не сідали в авто, стояли поруч із ним та обговорювали технічний стан автомобіля.

Свідок ОСОБА_4 підтвердив показання ОСОБА_1 Суду показав, що 05.11.2016 року у нічний час до би він був у гаражі та вийшов за пивом, побачив, що стоїть автомобіль поліції та автомобіль «ВАЗ». До нього підійшли працівники поліції попросили стати свідком відмови від проходження медичного огляду якогось чоловіка, яким згодом виявився ОСОБА_1, погодившись на це підписав якісь папери та пішов. При цьому від ОСОБА_1 запаху алкоголю не чув, він вів себе адекватно, скло у автомобілі було повністю заклеєне газетами. Свідок ОСОБА_4 також зазначив, що не бачив щоб ОСОБА_1 взагалі керував автомобілем та у нього були якісь ознаки алкогольного спяніння. Також повідомив, що був і інший понятий ОСОБА_7, який підїхав на автівці після нього, поздоровкався з працівниками поліції, підписав якійсь документи і відразу поїхав. На питання судді з приводу розписки про отримання від його імені про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом автомобілем НОМЕР_1, складеної 05.11.2016 року, ОСОБА_4 зазначив, що про існування зазначеної розписки йому нічого не відомо, а підпис та почерк йому не належать.

Свідок ОСОБА_5 суду підтвердив факти, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та суду показав, що 05.11.2016 року у нічний час під час патрулювання було помічено автомобіль «ВАЗ», який рухався без ввімкненого світла фар та обклеєний газетами. Прийнятими заходами його зупинили, а після зупинки водій намагався втекти, але був затриманий на вул. Щербини. Від водія автомобіля, яким виявився ОСОБА_1 було чутно запах алкоголю з порожнини рота і він відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння у присутності двох свідків.

Відповідно до положень статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп'яніння. У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Дослідженими матеріалами справи встановлено, а ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердив, що відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, при цьому його пояснення, що він не керував транспортним засобом, що автомобіль стояв без руху та взагалі не міг рухатись, працівниками поліції залишились поза увагою, натомість відносно нього було складено протокол.

В світі цього, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в частині вчинення позапроцесуального впливу на нього, заслуговують на увагу, а в такому разі право на захист ОСОБА_1 буде порушено.

В результаті таких дій особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, була позбавлена можливості обирати спосіб своєї поведінки та вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами. Оскільки право на захист є основоположним принципом судочинства, суд вважає неможливим притягнення до адміністративної відповідальності в разі його порушення.

Крім цього матеріали справи про адміністративне правопорушення містять пояснення свідка ОСОБА_7, пояснення яких відібрані з грубим порушенням КУпАП, а саме: самі пояснення не містять відомостей про попередження свідка про кримінальну відповідальність.

Суд також враховує пояснення свідка ОСОБА_4 в тій частині, що ОСОБА_7 може бути зацікавленою особою, тому пояснення зазначеного свідка не можуть бути прийнятими до уваги судом.

Також суд констатує факт, що відповідно до пояснень свідка ОСОБА_7, останній був запрошений лише для фіксування факту відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на місці зупинки. Відомостей про те, що зазначений свідок бачив як останній керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або з явними його ознаками, матеріали справи не містять, у звязку з чим суд не може визнати вказані пояснення свідків як належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Всупереч вимогам ст.ст. 251,256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи не містять також і додаткових доказів відеозапису з нагрудних камер відео спостереження працівників поліції, що могло бути визнано як вирішальний доказ для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Натомість інспектор УПП ОСОБА_5 зазначив, що фіксація з нагрудних камер взагалі не проводилась.

Інспектором УПП ОСОБА_5 у судовому засіданні у якості доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення для огляду було надано відеозапис з власного відео реєстратора, встановленого у службовому автомобілі, але переглянувши зазначений відеозапис не було зафіксовано, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля НОМЕР_1, що саме його було затримано працівниками поліції. Відео запис не містить відомостей з приводу державного номеру автомобіля «ВАЗ2, яким нібито керував ОСОБА_1, а відповідно до пояснень самого інспектора УПП ОСОБА_5 вказаний транспортний засіб рухався без номерних знаків.

Крім цього інспектором УПП ОСОБА_5 зазначене відео було надано для лише для огляду носії «USB Flash» DM PD 025 8 GB, без долучення копії зазначеного відеозапису до матеріалів справи, тому, суд позбавлений посилатись на зазначений доказ у справі, оскільки це буде суперечити вимогам ст.251 КУпАП.

До самих пояснень, наданих у судовому засіданні свідком - інспектором УПП ОСОБА_5, суд відноситься критично, оскільки його пояснення спростовуються обєктивними доказами: поясненнями особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1, свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оцінку котрим дав суд.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії»(рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії»(заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція).

Виходячи з формулювання фабули правопорушення, ОСОБА_1 обвинувачується у відмові від проходження медичного огляду на стан спяніння.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з цим відповідно до пояснень свідка ОСОБА_4, останній не бачив, щоб ОСОБА_1 взагалі керував транспортним засобом і у нього були будь-які ознаки алкогольного спяніння. Підписав свої пояснення спираючись на повідомлення від працівників поліції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Отже, такі дії ОСОБА_1 взагалі не утворюють складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Жодного з таких доказів щодо відмови ОСОБА_1 від огляду на стан спяніння у встановленому порядку не надано.

Окрім вищевказаного, суду також не надано належних і допустимих доказів перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного спяніння під час керування транспортним засобом.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину органом патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, у зв'язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст. 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: В.Л.Воробйов