Справа № 304/175/17
Провадження № 3/304/97/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2017 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, працівника ТДВ «Перечинський ЛХК», українця, громадянина України,

за ч. 1 ст. 130, ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

13 лютого 2017 року біля 02.00 год. ОСОБА_1, керуючи по вул. Ужанській в м.Перечин Закарпатської області транспортним засобом марки «ВАЗ 21102», державний номерний знак НОМЕР_1, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, та вчинив злісну непокору законній вимозі працівників поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 при виконанні ними службових обовязків, а саме на їх неодноразові зауваження припинити нецензурні висловлювання на їх адресу не реагував, а навпаки продовжував їх ображати та чіпляв за формений одяг.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся.

Крім цього, вина ОСОБА_1 стверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії АП2 № 529452 та серії АА № 524158 від 13 лютого 2017 року, письмовими поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5, рапортами поліцейських ГРПП Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції Закарпатської області ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 від 13 лютого 2017 року.

Наведені та досліджені в судовому засіданні докази дають підстави визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Так, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, тоді як стаття 185 КУпАП штрафу від восьми до п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п'ятнадцяти діб.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Разом з цим, частина друга вказаної статті містить обмеження щодо урахування характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану, обставин, що помякшують і обтяжують відповідальність, для випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Вказане обмеження суддя вважає дискримінаційним щодо осіб, які вчинили правопорушення даного виду, таким, що суперечить положенням ст. ст. 245, 280 КУпАП, ст. ст. 21 і 24 Конституції України, а окрім цього унеможливлює вмотивоване визначення виду і розміру адміністративного стягнення за конкретне правопорушення, в разі, якщо санкція статті КУпАП, якою за нього передбачена відповідальність, є альтернативною, чи у разі необхідності застосування положень ч. 2 ст. 36 КУпАП.

ОСОБА_1 пояснив, що правопорушення він вчинив вперше, щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілих, обставин, які б обтяжували його відповідальність, у справі не встановлено.

Оскільки санкція ст. 185 КУпАП передбачає більш серйозний вид адміністративного стягнення ніж санкція частини 1 статті 130 цього Кодексу, тому суддя вважає, що стягнення обиратиметься в межах санкції ст. 185 КУпАП, що буде достатнім для досягнення мети, передбаченої ст. ст. 1, 23 КУпАП.

Отже, враховуючи вищевикладене та те, що адміністративний арешт є найсуворішим видом адміністративного стягнення, який з урахуванням положень ст. 33 цього Кодексу за вчинені ОСОБА_1 правопорушення застосовувати недоцільно, а застосування відносно нього такого виду стягнення як виправні роботи є неможливим через те, що він подав до відділу кадрів за місцем роботи заяву про розірвання трудового договору, у звязку з чим підлягає звільненню, тому суддя вважає за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у виді громадських робіт в межах санкції статті 185 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Керуючись ст. ст. 1, 23, 33, ч. 2 ст. 36, ст. ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП і на підставі ч. 2 ст. 36 цього Кодексу піддати адміністративному стягненню за ст. 185 КУпАП у виді громадських робіт на строк 50 (пятдесят) годин.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) грн.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до апеляційного суду Закарпатської області через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:ОСОБА_7