Справа №263/9792/16-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2017 року м. Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Хараджа Н.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, працюючого директором ПАТ «Авторадіатор», мешкаючого за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул.. Бахмутська,120-120, за ст.162-1 ч.2 КпАП України,

В С Т А Н О В И Л А:

03.08.2016 року під час документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Авторадіатор», , встановлено умисне ухилення службових осіб підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності від повернення в Україну у встановлені законодавством строки виручки в іноземній валюті від реалізації на експорт товарів, що призвело до порушення ст. 1 ЗУ від 23.09.1994 року «Про порядок здійснення розрахунків в іноземні валюті» в сумі 2 787 000,00 рублів РФ за період з 10.06.2016 року по 21.06.2016 року за актом перевірки від 10.10.2016 року, чим скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ст.162-1 ч.2 КпАП України.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності у судове засідання не зявилась.

Статтею 162-1 ч.2 КпАП України передбачена відповідальність за умисне ухилення від повернення виручки в іноземній валюті, товарів або інших матеріальних цінностей, отриманих від цієї виручки, або умисне приховування будь-яким способом такої виручки, товарів або інших матеріальних цінностей у великих розмірах.

Відповідно до ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд при винесенні постанови про адміністративне правопорушення перевіряє: чи є в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, чи накладено стягнення в межах, встановлених законодавчим актом.

У відповідності до вимог ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З огляду на викладені в зазначеній статті вимоги обовязковими ознаками адміністративного правопорушення є громадська небезпека, протиправність поведінки субєкту правопорушення та наявність в його діях вини, яка характеризується як психічне відношення правопорушника до вчиненого ним правопорушення. Таким чином, склад адміністративного проступку включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній акт поведінки особи, його направленість та наслідки, а також ознаки, які характеризують самого правопорушника та його психічне відношення до скоєного.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку про відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162-1 КУпАП, оскільки в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження факти наявності в діях ОСОБА_1 складу вказаного правопорушення в частині його суб'єктивної сторони, що має характеризуватися прямим умислом, та об'єктивної - ухилення від повернення виручки.

Крім того, слід зауважити, що Законом України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено звільнення субєкта господарювання, що здійснює діяльність на територія проведеним антитерористичної операції на період її проведення від відповідальності за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, в той час, як згідно Розпорядження КМУ № 1275-р від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», в переліку міст, де проводиться антитерористична операція, зазначене місто Маріуполь.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 162-1 КУпАП, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про необхідність звільнення останнього від адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 9, 162-1, 221, 245, 247, 251, 252, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 162-1 КпАП України закрити у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 162-1 КпАП України.

Постанова може бути оскаржена впродовж десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя.

Суддя: Н.В. Хараджа