Справа № 302/895/16-п
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2017 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області під головуванням судді Крегула М.М., з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, його захисника адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Міжгірського районного суду від 26 жовтня 2016 року якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець смт.Міжгір»я, вул.Суворова, 25,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн.., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 275.60 грн.,

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 29 вересня 2016 року о 17-ій годині керував транспортним засобом марки «Фольцваген» номерний знак НОМЕР_1, по вул.Гагаріна в смт.Міжгір»я в стані алкогольного сп»яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Міжгірського районного суду від 26.10.2016 року та закрити провадження у справі. Не заперечуючи факт вживання алкогольних напоїв напередодні, зазначає, що не керував транспортним засобом в стані сп»яніння, оскільки після вжиття алкогольного пива 29.09.2016 року минуло більше 4-х годин і в стані сп»яніння за вказаних в протоколі обставин не знаходився. Також вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначив про свою згоду з його змістом за умовлянням працівників поліції, які складали протокол. Вказує також на порушення судом норм процесуального права, оскільки суд проігнорував подане ним клопотання про витребовування з медичного закладу, інформації про проходження лікарем, який проводив огляд, тематичного удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством, що є обов»язковим згідно Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння». Також зазначає, що наведені в постанові твердження суду першої інстанції про визнання ним вини не відповідає дійсності, оскільки вину в суді першої інстанції він не визнавав, а навпаки подав до суду письмове клопотання про відкладення розгляду справи у зв»язку із бажанням скористатись допомогою адвоката, однак судом таке його клопотання було проігноровано, чим порушено його право на захист.

Заслухавши пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, його захисника адвоката ОСОБА_2, які підтримали вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об»єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Розгляд справи та оскаржена постанова судді щодо ОСОБА_1цим вимогам закону не відповідає.

Так, в матеріалах справи міститься заява, подана до суду першої інстанції ОСОБА_1 17 жовтня 2016 року з проханням відкласти розгляд справи у зв»язку із бажанням скористатись допомогою адвоката.

Між тим, як вбачається із постанови розгляд справи щодо ОСОБА_1 26.10.2016 року хоча і відбувся в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, проте даних про з»ясування судом у ОСОБА_1 питання про участь захисника та необхідності надання йому правової допомоги згідно поданого ним .клопотання від 17.10.2016 року чи будь-яких доводів на спростування цієї вимоги останнього, а відтак і наявність правових підстав для проведення цього судового розгляду без адвоката, матеріали справи та постанова не містять.

Судом, як видно, не з»ясовано у ОСОБА_1 чи бажає він мати захисника згідно поданого клопотання і чи є які-небудь причини його незалучення.

Таким чином, вказані обставини свідчать про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відбувся у відсутності захисника, що призвело до незабезпечення його прав, передбачених ст.268 КУпАП, і є безумовною підставою для скасування постанови.

За змістом ст.ст.256, 280, 283 КУпАП процесуальні документи та, зокрема, рішення у адміністративній справі, яким особи притягається до відповідальності, крім суті та обставин адміністративного правопорушення, має містити пояснення особи, яка притягається до відповідальності, аналіз доказів пояснення свідків, відомості, що містяться в документах тощо.

Зі змісту постанови від 26 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_1 видно, що судом при викладенні суті та обставин правопорушення не наведено результатів оцінки жодного доказу, який міститься у протоколі про адміністративне правопорушення та доказам, які додані до нього. Не зазначено і змісту пояснень самого ОСОБА_1, який по суті заперечує свою вину у доданому до матеріалів справи Акті медичного огляду №42 від 29.09.2016 року, що складався лікарем ОСОБА_3

Так, відповідно до п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МОЗ та МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп»яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров»я якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За змістом даної норми особа, яка проходить огляд на стан сп»яніння на місці зупинки транспортного засобу має пріоритетне право заявити свою незгоду з результатами огляду проведеного поліцейським. В такому разі обов»язок організації проведення нового огляду в найближчому закладі охорони здоров»я покладається на поліцейських.

Між тим, із протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 504546 від 29.09.2016 року не вбачається, що ОСОБА_1 не погодився із результатом огляду, проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу. При цьому згідно пояснень, викладених ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення, останній визнав вживання алкогольного пива.

Разом з тим, як вбачається із вказаного вище протоколу, у ньому не зазначено те, що ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп»яніння на місці зупинки, як це передбачено ч.1 п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 10 Порядку та пунктом 9 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачено проведення огляду водія на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я із застосуванням приладів, дозволених для використання МОЗ, а в акті медичного огляду зазначаються дані за результатами обстеження з використанням спеціального технічного засобу для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі (відповідно до встановленого рівня). При цьому факт перебування особи в стані алкогольного сп'яніння встановлюється за допомогою, як медичних показників, так і технічних показань спеціальних приладів та лабораторних досліджень.

Проте, із наведеного вище Акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп»яніння №42 від 29.09.2016 року проведеного щодо ОСОБА_1 у Міжгірській районній лікарні , вбачається що ОСОБА_1 вживання алкоголю заперечував і відмовився від освідчення на алкотестері «Драгер» в присутності працівників поліції ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 Проте, вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі чи лабораторних досліджень у цьому акті не задокументовано, що ставить під сумнів об»єктивність встановлення рівня алкогольного сп»яніння ОСОБА_1, який на місці зупинки визнав вживання алкогольного пива, однак у подальшому пояснив, що це мало місце за 4 години до огляду. Такі дані нічим не підтверджено і заперечення ОСОБА_1 не спростовано, а свідками відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп»яніння без застосування технічного засобу, були працівники поліції та лікар, що проводив поверховий огляд, що є недопустимим.

Таким чином, аналіз матеріалів справи свідчить про те, що при розгляді даної справи, суддя не з»ясував всі обставини, що мають значення для правильного її вирішення. Наведені обставини потребували детального їх з'ясування, об'єктивної та належної оцінки, однак недотримання цього принципу пріоритетності прав особи та формальний підхід призвів до передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Перевірку цих даних суддею не забезпечено, про що ОСОБА_1 підставно зазаначено в апеляційній скарзі.

Усунути це порушення апеляційний суд не в змозі за спливом тривалого часу та, оскільки, відповідно до вимог пункту 7 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративн правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Оскільки з дня вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП минуло більше трьох місяців, відповідно до ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення на нього, у зв»язку із необхідністю скасування постанови суду першої інстанції, не може бути накладено, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП, а отже апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставівикладеного, керуючись ст. ст.38, 247, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Міжгірського районного суду від 26 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_1 - скасувати, а провадження в справі щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити у зв'язку із закінченням строків, передбачених ст..38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: М.М.Крегул