АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/209/17 Головуючий у І-й інстанції - Кузнецов Р.О.
Справа № 216/5901/16-п Головуючий в ІІ інстанції - Мазниця А.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 лютого 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця м. Кривий Ріг, громадянина України, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір в сумі 320 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно оскаржуваної постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 визнаний винуватим та на нього накладено адміністративне стягнення за те, що він 20 листопада 2016 року, о 10:10 годині, в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, по пл.. Визволення, керував транспортним засобом - автомобілем Honda Civic, реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «Alkotest ARBL 0728» у присутності двох свідків, що підтверджується тестом №349 від 20.11.2016 року.

Вапеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду від 06.02.2017 року скасувати а провадження у справі - закрити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, ОСОБА_1 зазначає, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не в повній мірі з'ясовано усі фактичні обставини, не надано належної оцінки доказам у справі. Крім того зазначає, що суд не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду.

Так, на думку ОСОБА_1, суд визнав належним доказом протокол складений відносно нього працівниками поліції АП1 №238048 та не взяв до уваги той факт, що він не відповідає нормам інструкції Наказу МВС України № 1395 від 07.11.2015 року а відповідає вимогам інструкції затвердженої Наказом МВС 1376 від 06.11.2015 року, так наявний бланк протоколу був виготовлений до затвердження інструкції №1395 що робить не допустимим як доказ. Також вказує, що вказану постанову суду першої інстанції було винесено в порушення норм ст. 268 КУпАП та п. 8 Інструкції №1395 від.06.11.2015 року за його відсутності при розгляді справи та без наявності особистого клопотання про відкладення розгляду, хоч і згідно ст. 268 КУпАП явка особи, що притягується до адміністративної відповідальності до органу, що вирішує справу, є обов'язковою. У зв'язку з цим його захисником було заявлено клопотання про відкладення справи, але воно було проігнороване. Крім того, під час розгляду справи його захисником ОСОБА_2 було подано клопотання про невідповідність бланку протоколу вимогам КУпАП, про невідповідність підпису особи, яка притягається до відповідальності в протоколах, складених в той день, та про повернення всіх матеріалів для усунення недоліків до поліції, що також судом було проігноровано.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_3, що представляв інтереси ОСОБА_1, підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, на її задоволенні наполягав з викладених у ній підстав.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши захисника, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Так, викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим і повністю узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які були залучені в якості понятих при складанні протоколу про адмінправопрушення, з яких вбачається, що в їх присутності саме водій ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції пройшов огляд на місці для встановлення стану алкогольного сп'яніння з використанням спеціального приладу - газоаналізатору, який показав результат 1,81% проміле алкоголю; поясненнями водіїв ОСОБА_6 та ОСОБА_7, з яких вбачається, що саме водій ОСОБА_1 керував автомобілем Honda Civic, реєстраційний номер НОМЕР_1, та за загальними ознаками знаходився в стані алкогольного сп'яніння а саме в нього була порушена координація рухів, а його поведінка не відповідала обстановці, при цьому він намагався скритися з місця пригоди; висновком КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР від 12.25 год. 20.11.2016 року; відеозаписом, долученим до матеріалів справи.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції.

Доводи ОСОБА_1 стосовно того, що бланк протоколу, складеного у відношенні нього, не відповідає вимогам інструкції Наказу МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, та про обмеження його права на участь у судовому засіданні та захист, суд апеляційної інстанції оцінює критично та вважає за необхідне зазначити, що вони в цілому мають формальний характер та не спростовують ані факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ані законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційним судом не встановлено порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв'язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є неприйнятними.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, - залишити без задоволення.

Постанову Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 лютого 2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області А.А. Мазниця