Номер провадження: 33/785/201/17
Головуючий у першій інстанції Шкорупеєв Д. А.
Доповідач Гончаров О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Гончаров О.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 з участю ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з вказаної постанови

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

народження, громадянина України, тимчасово не

працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2

притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 20400грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів, строком на 3 (три) роки з оплатним вилученням транспортного засобу.

Згідно з постановою суду, 16.09.2016 року о 02 годині 50 хвилин ОСОБА_2 рухаючись по вул. Балківська в м. Одесі керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, про що свідчить перевірка приладом «Драгер» згідно якої встановлено - 1, 49 %.

Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження та постанову скасувати, а провадження у справі закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що суд розглянув матеріали адміністративної справи без його участі. Звертає увагу, що такий розгляд справи є порушенням процесуальних норм, в зв'язку з тим, що він був позбавлений права надати суду свої пояснення по справі, заявити клопотання про допит свідків.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що пропущений строк на оскарження підлягає поновленню, а скарга задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 268 КУпАП справа обов'язково розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Розгляд справи у відсутності цієї особи допустимий лише при наявності відомостей про своєчасне повідомлення особи про час та місце розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів, справа була розглянута за відсутності ОСОБА_2, який не був повідомлений належним чином про час та місце її розгляду, а відомостей про вручення йому копії постанови суду у матеріалах справи немає.

За таких обставин, строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Свій висновок про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП суд першої інстанції мотивував тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення складеного 16 вересня 2016 року складеного відносно ОСОБА_2 вбачається те, що він 16.09.2016 року біля 02.50год. в м. Одесі по вул. Балківській керував автомобілем НОМЕР_2 в стані алкогольного сп'яніння, про що свідчить перевірка приладом «Драгер»

Проте, з таким висновком суду першої інстанції неможливо погодитись виходячи з наступного.

Надаючи пояснення у судовому засіданні ОСОБА_2 вказав, що він під час подій 16 вересня 2016 року їхав в автомобілі НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, в районі Пересипського мосту біля заправки «ОККО» вони зупинились бо пошкодили праве передне колесо, і водій ОСОБА_6 поїхав за запасним колесом до гаражу, коли ОСОБА_6 від'їхав, до автомобілю під'їхав автомобіль патрульної служби, та працівники поліції склали на нього протокол за ч.2 ст. 130 КУпАП.

Вказує, що постанова суду першої інстанції є протиправною та такою, що ухвалена за відсутності беззаперечних доказів, які б свідчили про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КпАП України.

Для кваліфікації вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КпАП України, необхідно встановлення наявності керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Разом з тим в діях ОСОБА_2 не було складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відсутня ознака - керування транспортним засобом особою.

З наданих в судовому засіданні пояснень свідок ОСОБА_6 підтвердив що 16.09.2016 вересня він дійсно керував зазначеним автомобілем «Субару», та в районі Пересипського мосту було пошкоджено праве передне колесо на автомобілі, і він поїхав до гаражу за запасним.

Детальний аналіз вищенаведених доказів в суді апеляційної інстанції вказує, що суд першої інстанції не мав достатніх підстав для встановлення вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Згідно диспозиції ч. 2 ст. 130 КУпАП повторне керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Таким чином, для обґрунтованого притягнення особи до відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП в контексті обставин цієї справи необхідно встановити дві обов'язкові обставини: 1) факт керування особою транспортним засобом; 2) факт перебування особою в стані алкогольного чи іншого сп'яніння під час керування транспортним засобом.

Оскільки факт керування транспортним засобом ОСОБА_2 категорично заперечується, й нічим іншим, крім змісту самого протоколу про адміністративне правопорушення цей факт не підтверджується, виходячи з принципу презумпції невинуватості вважаю, що висновок судді місцевого суду про винуватість ОСОБА_2 є обґрунтованим.

Оскільки керування особою транспортним засобом є обов'язковою складовою об'єктивної сторони правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, встановити наявність цього елементу складу правопорушення, а, отже, й складу самого правопорушення, неможливо.

Тому, враховуючи викладене вище та керуючись ст. 247, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на подачу апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2016 року відносно ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу указаного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного

суду Одеської області О.О. Гончаров