Справа № 183/944/16
№ 3/183/1/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 вересня 2017 року Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Сорока О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 188-1 КУпАП, яка надійшла з Головного управління держпраці у Дніпропетровській області, відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, генерального директора ТДВ «Новомосковське автотранспортне підприємство», який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 18 грудня 2015 року заступником начальника відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість ті інший нормативно-правових актів ОСОБА_2, в ході позапланової перевірки, проведеної на підставі ухвали слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.11.2015 року, виявлено, що ОСОБА_1 призначений на посаду генерального директора з 14.01.2014 року.

Товариство з додатковою відповідальністю «Новомосковське автотранспортне підприємство» діє на підставі нової редакції Статуту, затвердженого протоколом загальних зборів учасників № 1-2015 від 03.04.2015 року, у відповідності до якого колегіальним виконавчим органом підприємства являється Дирекція, яка обирається загальними зборами у складі трьох осіб, складається з генерального директора та двох членів дирекції, до компетенції генерального директора, в тому числі, входить вирішення питань у сфері трудових відносин, а саме прийняття та звільнення працівників.

Частиною 1 статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 року № 875-ХІІ для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік.

Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативів робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Згідно списку інвалідів, виданому для перевірки, встановлено, що в 2012 році за трудовими договорами за основним місцем роботи працевлаштовано 4 інваліди з установленою ІІІ групою інвалідності, середньооблікова кількість штатних працівників, яким встановлена інвалідність 4.

У 2013 році за трудовими договорами за основним місцем роботи працевлаштовано 5 працівників з установленою ІІІ групою інвалідності, середньооблікова середньооблікова кількість штатних працівників, яким встановлена інвалідність 5.

У 2014 році за трудовими договорами за основним місцем роботи працевлаштовано 5 працівників з установленою ІІ-ІІІ групою інвалідності, середньооблікова середньооблікова кількість штатних працівників, яким встановлена інвалідність 4.

Згідно звітів про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб, що підприємство надавало до органів ДФС І ПФУ, і які надані для перевірки слідчим Бут А.О., у зазначених звітах внесені дані за 2012 рік про 2 інваліди, у 2013-2014 роках про 4 інваліди.

У рядку 03 повинна відображатися кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених роботодавцем, відповідно до нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів, установленого ст.. 19 Закону України № 875-ХІІ. Показник рядка 03 визначається для роботодавців, у яких працює від 25 осіб, шляхом множення показника рядка 01 на 4%. У звіті форми № 10-ПІ (річна) за 2012 рік підприємством вказано 7 чоловік, у звіті за 2013 рік 7 чоловік, у звіті за 2014 рік 6 чоловік, що по зазначеній у звіті кількості відповідає 4 %.

Між тим, зазначені факти свідчать про надання до Фонду соціального захисту інвалідів звіту по формі 10-ПІ та про невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, передбачених ч.1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Таким чином, невиконання генеральним директором ОСОБА_1 нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, має ознаки правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 188-1 КУпАП.

Притягнутий до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в суді надав пояснення про те, що проведена посадовими особами головного управління Державної служби України в питань праці у Дніпропетровській області позапланова перевірка підприємства, генеральним директором якої він являється в період часу з 07.02.2015 року по 18.12.2015 року, здійснена поза межами наданих цьому органу повноважень, оскільки ця державна служба була створена лише у 2015 році, а перевірка підприємства проводилася за період з 2012 по 2014 рік, в той час, коли ще діяв Фонд соціального захисту інвалідів.

В звязку з викладеними обставинами, Товариство з додатковою відповідальністю «Новомосковське автотранспортне підприємство» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними дій субєкта владних повноважень саме в цій частині.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши всі докази, додані як до протоколу про адміністративне правопорушення, так і подані в ході розгляду справи, приходжу до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, працюючи генеральним директором ТДВ «Новомосковське АТП», у відповідності до ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» несе відповідальність у встановленому законом порядку у разі незабезпечення виконання нормативів робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відедеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Санкція ч.2 ст. 188-1 КУпАП передбачає відповідальність за невиконання посадовою особою, яка користується правом приймати на роботу і звільняти з роботи, фізичною особою, яка використовує найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Встановлені в ході перевірки уповноваженою особою факти свідчать про надання керівником підприємства Фонду соціального захисту інвалідів недостовірного звіту за формою 10-ПІ за 2012-2014 роки, а також про невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, передбачених ч.1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» за ці ж роки.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 188-1 КУпАП, однак провадження по справі, у відповідності до вимог п.7 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю.

У відповідності до ч.2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Так, перевірка підприємства проводилася в період з 07.12.2015 року по 18.12.2015 року.

Протокол про адміністративне правопорушення був складений 18.12.2015 року, справа надійшла до суду 26.02.2016 року. Зважаючи на неможливість розгляду цієї справи без прийняття рішення по адміністративній справі, яка розглядалася в Дніпропетровському адміністративному окружному суді, та рішення по якій було оприлюднене лише 20.06.2017 року, сплинув строк для накладення адміністративного стягнення, визначений ст.38 КУпАП.

Керуючись п.7 ст. 247, 283 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 188-1 ч.2 КУпАП, відносно ОСОБА_1, - закрити, в звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів.

Суддя Сорока О.В.