А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

23.02.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 грудня 2016 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1 гр. України, українець,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 275,60 гривень у дохід держави.

Згідно постанови, 23 листопада 2016 року о 01-й годині 50 хвилин ОСОБА_1 по вул. Легоцького в м. Ужгороді, керував транспортним засобом марки "Skoda Super B", державний номерний знак НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги передбачені п. 2. 9 «а» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною, такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що справа розглянута без його участі, що він не був повідомлений про час та місце її розгляду, а копію оскаржуваної постанови отримав поштою 06.01.2016. Вказує й на те, що при винесенні постанови, суд не взяв до уваги те, що в протоколі він зазначив, що не згідний із протоколом, оскільки був тверезий та їхав в аптеку за ліками для своєї малолітньої дитини. Також посилається на те, що в порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735 та статті 266 КУпАП працівники поліції не запропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння в медичному закладі, що показники будь-яких техзасобів не можуть відображатися як доказ у адмінпротоколі, оскільки наказом МВС № 33 від 01.03.2010 визначено перелік п'яти приладів - алкотестерів, допущених до використання в Україні, однак у зв'язку з ліквідацією ДАІ цей документ втратив чинність, а поліція не являється правонаступником міліції. Посилається й на те, що судом не було допитано всіх свідків у справі. Просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається у відсутності ОСОБА_1, неявка якого відповідно до ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому враховується те, що апеляційним судом ОСОБА_1 своєчасно було надіслано повідомлення, у якому вказувалось про час та місце розгляду справи, і яке останній отримав 18.02.2017, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення; що до початку апеляційного розгляду клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, а також не надходило даних про поважність причин неявки ОСОБА_1 в судове засідання.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова судді є незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, не підлягають задоволенню з таких підстав.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії АП 2 № 094491 підтверджено, що 23 листопада 2016 року о 01-й годині 50 хвилин ОСОБА_1 по вул. Легоцького в м. Ужгороді, керував транспортним засобом марки "Skoda Super B", державний номерний знак НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги передбачені п. 2. 9 «а» ПДР України. Огляд на стан сп'яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами в протоколі підтвердив, що права та обов'язки йому роз'яснені, зі змістом протоколу ознайомлений, його копію отримав, що до протоколу внесено правильні дані. У графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення» ОСОБА_1 зазначив, що сів за кермо автомобіля для того, щоб поїхати в аптеку за ліками для дитини (а. с. 1).

З доданого до протоколу тестування на алкоголь убачається, що при проведенні тестування в ОСОБА_1 виявлено 1,48 % проміле, із чим останній погодився, про що свідчить його підпис у вказаному тестуванні (а. с. 2).

З акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів убачається, що огляд проведений інспектором роти № 2 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_2 у зв'язку з виявленими в ОСОБА_1 ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення, нестійка хода. Огляд проводився за допомогою приладу «Драгер алкотест 6820» у присутності свідків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Результат огляду - 1,48 %, із чим ОСОБА_1 погодився, засвідчивши вказані відомості підписом у вказаному акті (а. с. 3)

З наявного в матеріалах справи рапорту, який інспектор роти № 2 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві Кохан Ю.Ю. написав начальнику УПП у м. Ужгороді та Мукачеві Марценишину Ю.І., убачається, що під час несення служби спільно з інспектором Кирликом І.М., ними за порушення передбачених п. 2.3 «в» ПДР України вимог було зупинено автомобіль марки "Skoda Super B", державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1. Під час перевірки документів у водія було виявлено ознаки алкогольного сп'яніння, внаслідок чого водію було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків, на що останній погодився. Результат огляду становив 1,48 % проміле, внаслідок чого на ОСОБА_1 було складено протокол за скоєння передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення та винесено усне зауваження за порушення передбачені п. 2.3. «в» ПДР України (а. с. 4).

З наявної в матеріалах справи розписки вбачається, що громадянин ОСОБА_3 зобов'язався доставити транспортний засіб марки "Skoda Super B", державний номерний знак НОМЕР_1, за місцем проживання власника ОСОБА_1, за адресою: м. Ужгород, вул. Заньковецької, 79 / 45 (а. с. 5).

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор роти № 2 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_2 був упереджений при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, - у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги. Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що інспектори Кирлик І.М. та Кохан Ю.Ю. при виконанні своїх функціональних обов'язків діяли у межах наданих їм повноважень.

Крім того, під час апеляційного розгляду не встановлено й те, що у свідків, які були присутні під час огляду ОСОБА_1 на стан сп'яніння та підписали протокол, були підстави для обмови ОСОБА_1, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.

Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України і винуватість останнього у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не був повідомлений про розгляд справи спростовуються наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (а. с. 7).

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги те, що ОСОБА_1 у протоколі зазначив, що не згідний із протоколом, оскільки був тверезий і їхав в аптеку за ліками для своєї малолітньої дитини, спростовуються зібраними в справі доказами, які достовірно підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння..

Доводи апеляційної скарги про те, що в порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735 та статті 266 КУпАП працівники поліції не запропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння в медичному закладі; що показання будь-яких техзасобів не можуть відображатися як доказ у адмінпротоколі, оскільки наказом МВС № 33 від 01.03.2010 визначено перелік п'яти приладів - алкотестерів, допущених до використання в Україні, однак у зв'язку з ліквідацією ДАІ цей документ втратив чинність, а поліція не являється правонаступником міліції; що судом не було допитано всіх свідків у справі, апеляційний суд, з урахуванням вищенаведеного, відхиляє як безпідставні, й визнає їх такими, що не впливають на законність висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння й спрямовані на ухилення останнього від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази; те, що учасники процесу не заявляли клопотань про приєднання або витребування доказів по справі.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду Михалину М.М. обґрунтовано визнано винним у порушенні передбачених пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України вимог та скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що призначене йому адміністративне стягнення відповідає санкції вищевказаної статті, і є таким, яке відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, - справедливим.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1, залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 грудня 2016 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП й накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та постановлено стягнути судовий збір у розмірі 275,60 грн., - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Стан