АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 640/3629/16-п Головуючий суддя 1-ї інстанції: Невядомський Д.В.
Провадження № 33/790/915/16 Суддя доповідач: Колтунова А.І.
Категорія: ст. 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_1, за участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 та його представника, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду міста Харкова від 10 листопада 2016 року у відношенні

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та провадження по справі відносно нього закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, в звязку з закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП.

Як встановив суд, 20 лютого 2016 року о 13 годині 45 хвилин, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Kia Cerato», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись в місті Харкові по вулиці Весніна з боку вулиці Сумської у напрямку вулиці Матюшенка, не надав дорогу автомобілю «Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, яка завершувала маневр перетинання перехрестя, рухаючись по вулиці Чернишевського та наближаючись зліва направо відносно напрямку руху автомобіля водія ОСОБА_2 Внаслідок чого сталося зіткнення.

За результатом дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Розглядаючи справу, суд дійшов висновку про винуватість водія ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП, в звязку з порушенням ним вимог п.16.5 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з рішенням судді Курган Р.К. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, вважаючи постанову суду першої інстанції винесеною з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт вважає, що саме водій ОСОБА_4 порушила правила дорожнього руху України, оскільки, в порушення п.8.7.3 «е», ПДР України, рухалася на червоний сигнал світлофору, в звязку з чим допустила зіткнення з його автомобілем, і її дії знаходяться в причинному звязку з виникненням даної ДТП. Зазначене, на думку апелянта, підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_5, яка була очевидцем.

Апелянт вказує, що він не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, в звязку з чим справу судом першої інстанції розглянуто за його відсутності, з порушенням його прав, передбачених ст.268 КУпАП, і він був позбавлений можливості скористатися своїми доказами, які спростовують винуватість.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі; пояснення опитаного в судовому засіданні експерта та свідка ОСОБА_5; перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 279 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення судом першої інстанції провадиться в межах обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Доводи ОСОБА_2 щодо невинуватості та його версія стосовно фактичних обставин ДТП, які викладені в апеляційній скарзі, аналогічні його поясненням та його представника, і були предметом розгляду, як суду першої, так і апеляційної інстанції, проте свого підтвердження не знайшли.

Ст.124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пункт 16.5 ПДР України зобовязує водія у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід.

Тобто, транспортні засоби, що завершують рух через перехрестя, мають перевагу перед транспортними засобами, які збираються виїхати на перехрестя, тому водіям слід памятати, що виїзд на перехрестя дозволений тільки в тому випадку, якщо він не спровокує зупинку на перехресті транспортного засобу чи пішоходу, які завершують розпочатий ними рух через перехрестя.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, схеми ДТП, та встановлених судом першої інстанції обставин ДТП, водій ОСОБА_2, рухаючись на автомобілі «Kia Cerato» по вулиці Весніна з боку вулиці Сумської у напрямку вулиці Матюшенка, не надав дорогу автомобілю «Honda CR-V», під керуванням водія ОСОБА_4, яка завершувала рух через перехрестя.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_2 вважав, що в його діях відсутній склад порушень п.16.5 ПДР України. При цьому зазначив, що 20 лютого 2016 року приблизно о 13 годині 35 хвилин, під час проїзду перехрестя, ОСОБА_4 порушила вимоги п.п.8.7.3 «е» ПДР України, оскільки її автомобіль рухався на красний сигнал світлофору, який забороняє рух. В постанові суду першої інстанції водій ОСОБА_2 пояснював, що його автомобіль «Kia Cerato» стояв у правій смузі руху по вулиці Весніна перед перехрестям з вулицею Чернишевського на червоний сигнал світлофора на відстані від світлофора приблизно 1 метр; починав свій рух у правій смузі руху на зелений сигнал світлофора та його швидкість складала не більше 5 км/год. З моменту початку його руху до моменту його виїзду на перетинаючу проїжджу частину, минуло декілька секунд, після чого сталося зіткнення з автомобілем «Honda CR-V», під керуванням водія ОСОБА_4 Перед самим зіткненням водій ОСОБА_2 загальмував, подолавши декілька сантиметрів.

Щодо механізму зіткнення ОСОБА_2 зазначив, що він почав рух вперед, як тільки загорівся зелений сигнал світлофора, але проїхавши приблизно 10 метрів, на середині вулиць Весніна і Чернишевського, зіткнувся з автомобілем «Honda CR-V», який рухався з боку вулиці Чернишевського через перехрестя з вулицею Весніна. Уточнив, що автомобіль «Honda CR-V» рухався перед моментом зіткнення транспортних засобів на відстані приблизно декількох метрів від правого краю проїжджої частини вулиці Чернишевського. При цьому, яку відстань подолав автомобіль «Honda CR-V» з моменту виїзду на перетинаючи проїжджу частину вулиці Весніна до моменту зіткнення та якою була швидкість руху автомобіля «Honda CR-V»; на якій відстані від ближчої межі перетинаючої проїжджої частини вулиці Весніна відносно напрямку свого руху, знаходився автомобіль «Honda CR-V» в момент ввімкнення для водія ОСОБА_2 дозволяючого рух зеленого сигналу світлофору; чи гальмував водій автомобіля «Honda CR-V» перед моментом зіткнення, водій ОСОБА_2 вказати не зміг.

Інший учасник ДТП, ОСОБА_4, яка керувала автомобілем «Honda CR-V», як на стадії оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення за фактом ДТП, так і в суді першої інстанції, з приводу обставин дорожньо-транспортної пригоди пояснила, що 20 лютого 2016 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин рухалася по вулиці Чернишевського на зелений сигнал світлофору і перетинала вулицю Весніна. Фактично проїхавши перехрестя, в її автомобіль в праву сторону вїхав автомобіль «Kia Cerato», під керуванням водія ОСОБА_2, не надавши їй можливості закінчити маневр перетинання перехрестя.

В судовому засіданні апеляційної інстанції як сам водій ОСОБА_2, так і його представник ОСОБА_3, вважали, що ОСОБА_2 не порушував вимоги п.16.5 ПДР України, наполягали, що зіткнення автомобілів сталося саме з вини водія ОСОБА_4 Стверджували, що водій ОСОБА_4 почала рух на красний сигнал світлофору, що забороняв для неї рух.

Щодо механізму зіткнення зазначили пояснення, аналогічні наданим суду першої інстанції.

Водій автомобілю «Honda CR-V» ОСОБА_4 в судове засідання апеляційної інстанції не зявилась, проте про місце, дату і час розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв про відкладення розгляду справи суду не надходило від неї. Тому, суд апеляційної інстанції вважає за можливе проводити розгляд справи за її відсутності, з урахуванням думки ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3

За клопотаннями ОСОБА_2 в суді першої інстанції по справі було призначено судову автотехнічну експертизу.

Згідно висновків судової автотехнічної експертизи, №3467 від 31 серпня 2016 року, наданих Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. Бокаріуса, за поясненнями водія ОСОБА_2, в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобілю «Kia Cerato» ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог п.10.1 ПДР України; з причин, які вказані в дослідницькій частині висновку, провести подальший технічний аналіз дій водія автомобіля «Kia Cerato», та вирішити питання про наявність або відсутність технічної можливості уникнути зіткнення, а також наявності або відсутності причинного звязку між його діями та настанням ДТП, а також оцінити дії водія автомобіля «Honda CR-V» ОСОБА_4 і відповісти на питання постанови, виходячи із пояснень водія автомобіля «Kia Cerato» ОСОБА_2, на даному етапі дослідження експертним шляхом, не представилося можливим.

За поясненнями водія ОСОБА_4 в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Kia Cerato» ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог п.16.5 ПДР України.

В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення для нього визначалася виконанням вимог п.16.5 ПДР України, для чого в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру; його дії не відповідають вимогам п.16.5 ПДР України і знаходяться з технічної точки зору в причинному звязку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Водій автомобіля «Honda CR-V» ОСОБА_4 повинна була діяти відповідно до вимог п.п.12.3, 16.8 ПДР України. З причин, які вказані в дослідницькій частині висновку, вирішити питання про наявність або відсутність для водія автомобіля «Honda CR-V» технічної можливості уникнути зіткнення, а також наявності або відсутності причинного звязку між її діями та настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, на даному етапі дослідження експертним шляхом не представляється можливим.

В суді апеляційної інстанції був опитаний експерт ОСОБА_6, який з приводу висновків експертизи пояснив, що на даний момент не існує методики встановлення секундного виміру сигналу світлофору, на якій водій здійснює рух. За наданими учасниками ДТП поясненнями було складено два висновки, як водії повинні були діяти, з дотриманням яких пунктів, і в яких саме порушеннях Правил дорожнього руху України в їх діях наявний причинний зв'язок з ДТП. Разом з тим, зазначив, що експертизу проведено без додаткових пояснень водіїв. Проте, виходячи, навіть, з пояснень водія ОСОБА_2, в діях водія ОСОБА_4 причинного звязку з дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася, встановлено експертом не було. В звязку з тим, що наданий на дослідження експерта запис відео-реєстратору автомобіля водія ОСОБА_2 «Kia Cerato» є переривчастим, не виявилося можливим встановити цілком загальний механізм дорожньої ситуації, яка склалася до початку зіткнення і на момент зіткнення автомобілів.

За клопотанням водія ОСОБА_2 опитана свідок ОСОБА_7, яка безпосередньо бачила момент зіткнення автомобілів. Щодо механізму зіткнення зазначила, що вона 20 лютого 2016 року приблизно о 13 годині 30 хвилин, рухаючись по вулиці Весніна з боку вулиці Сумської в напрямку вулиці Матюшенка, стала свідком зіткнення автомобілів «Kia Cerato», під керуванням водія ОСОБА_2 і «Honda CR-V», під керуванням водія ОСОБА_4 Вона рухалась на зелений сигнал світлофору, знаходячись приблизно на середині перехрестя, з метою безпеки свого руху, подивилася ліворуч, помітила як автомобіль «Honda CR-V» на значній швидкості руху наближається в бік її автомобіля, та застосувала гальмування, з метою уникнення зіткнення. В той час водій автомобіля «Kia Cerato» ОСОБА_2, рухаючись в правій від неї полосі руху, почав рух на зелений сигнал світлофору, та зіткнувся з автомобілем «Honda CR-V», під керуванням водія ОСОБА_4 При цьому свідок вказала, що починаючи свій рух, в полі зору для неї автомобіля «Kia Cerato» ще не було.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Тобто, виходячи зі змісту ст.ст.280,283 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний особисто зясувати,чи було воно дійсно вчинене, а в постанові у справі навести опис встановлених судом обставин за результатами розгляду справи на підтвердження винуватості Правил дорожнього руху України, з дослідженням обєктивної сторони правопорушення за п.16.5 ПДР України в даному випадку.

Додержання цих вимог закону судом першої інстанції у повному обсязі забезпечено, оскільки фактичні обставини події правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_2 визнаний винним, сформульовані в оскаржуваній постанові, виходячи з власних висновків судді за результатами розгляду справи, з посиланням на зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №915134 від 20 лютого 2016 року; висновок судової автотехнічної експертизи, №3467 від 31 серпня 2016 року, предметом дослідження якої слугували пояснення водіїв ОСОБА_2 і ОСОБА_4, поясненням яких надано належну оцінку, виходячи з наявних на момент розгляду справи в суді першої інстанції доказів.

Як слідує зі змісту оскаржуваної постанови, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 порушень вимог п.16.5 ПДР України, а відповідно складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Із матеріалів справи вбачається, що суд з метою встановлення відповідності дій учасників ДТП вимогам ПДР України, визнав за необхідне залучення спеціальних технічних пізнань, у звязку з чим було задоволено клопотання ОСОБА_2 та призначено судову автотехнічну експертизу.

Суд першої інстанції, в мотивувальній частині своєї постанови зазначив про висновки проведеної експертизи, зробивши обґрунтоване судження стосовно того, чи є в діях водія ОСОБА_2 порушення ним вимог п.16.5 ПДР України, на підставі яких було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП, з оцінкою всіх досліджених доказів, зробивши висновок про винуватість водія ОСОБА_2 у вчиненні ДТП та про необхідність закриття провадження по справі в звязку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Показання водіїв ОСОБА_2 і ОСОБА_4 узгоджуються з поясненнями опитаного в судовому засіданні апеляційного суду експерта ОСОБА_6, який зазначив про наявність з технічної точки зору причинного зв'язку в діях водія ОСОБА_2 порушень ним п.16.5 ПДР України. Зазначене, на думку суду апеляційної інстанції, підтвердила і свідок ОСОБА_5, яка вказала, що побачивши перешкоду зліва від себе автомобіль водія ОСОБА_4, застосувала екстрене гальмування, тим самим надала можливість автомобілю «Honda CR-V» закінчити маневр перетинання перехрестя. Більше того, пояснення свідка в цій частині, на думку суду апеляційної інстанції, свідчать про дотримання нею загальних для всіх водіїв Правил дорожнього руху України, а саме п.1.3., п.1.4 ПДР України, оскільки кожний учасник дорожнього руху має дотримуватися ПДР України і може розраховувати на дотримання цих Правил будь-якою іншою особою ,яка бере участь у русі. Це має бути гарантією передбачуваності розвитку ситуації на дорозі. Будь-яке відхилення від вимог та положень ПДР може призвести до порушення встановленого порядку руху дорогами України і створення аварійної ситуації.

Ці загальні норми, передбачені п.1.3, п.1.4 ПДР України зобовязаний виконувати кожен учасник дорожнього руху.

Предметом перегляду в суді апеляційної інстанції є зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №915134 від 20 лютого 2016 року, що унеможливлює суд апеляційної інстанції зробити остаточне судження про наявність в діях водіїв порушень інших пунктів ПДР України ,в тому числі і тих, на які експертом зазначено у висновках експертизи №3467 від 31 серпня 2016 року.

За викладених обставин, у сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП за порушення ним вимог пункту 16.5 ПДР України. Доводи апеляційної скарги правильності цього висновку не спростовують і розцінюються судом як спосіб уникнути відповідальності.

З урахуванням викладеного підстав для скасування постанови суду першої інстанції за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду міста Харкова від 10 листопада 2016 року про визнання винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, з закриттям провадження по справі у відношенні ОСОБА_2 на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя -