Апеляційний суд міста Києва
Справа № 33/796/1603/2016
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 грудня 2016 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, іншого учасника порожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 та його представника Ткача В.Д., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 року,

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Києві, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Цією ж постановою суддя стягнув з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Як встановлено постановою судді, з посиланням на протокол про адміністративне правопорушення, 16 серпня 2016 року о 12 год. 30 хв. в м. Києві на вул. Михайлівській, 2, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Skoda» д.н.з. НОМЕР_4, при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю «Аudi А6» д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_5, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку мав намір перестроїтися ОСОБА_2, та скоїв зіткнення з автомобілем «Аudi А6» д.н.з. НОМЕР_3, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 10.3 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 року скасувати, а провадження у даній адміністративній справі закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поданої скарги, ОСОБА_2 посилається на те, що постанова судді є незаконною, оскільки вона винесена без повного з'ясування всіх обставин, які мають значення для справи.

Як зазначає скаржник, суд не взяв до уваги пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також висновок старшого інспектора відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП Управління патрульної поліції у м. Києві капітана поліції ОСОБА_8 щодо розгляду заяви ОСОБА_2, в якому вказано, що порушень вимог Правил дорожнього руху України в діях ОСОБА_2 у даній дорожній обстановці, не вбачається.

Крім цього, посилаючись на наявні в матеріалах справи схему місця ДТП та фотографії з місця пригоди, скаржник звертає увагу на те, що автомобіль «Ауді А6» д.н.з. НОМЕР_3 лівою передньою частиною знаходився на смузі зустрічного руху, що повністю підтверджує пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та спростовує пояснення ОСОБА_5 ТА ОСОБА_9 з приводу того, що автомобіль «Ауді А6» їхав по лівій крайній смузі не перетинаючи суцільну смугу та те, що саме автомобіль «Шкода Фабія» здійснив зіткнення з автомобілем «Ауді А6», а відтак вказаними фотографіями підтверджується той факт, що в момент ДТП автомобіль «Шкода Фабія» д.н.з.НОМЕР_4 не рухався, а автомобіль «Ауді А6» д.н.з. НОМЕР_3, намагаючись його об'їхати, зачепив своєю правою задньою частиною передню ліву частину автомобіля «Шкода Фабія».

У зв'язку з цим, схема місця ДТП до протоколу про адміністративне правопорушення від 16 серпня 2016 року, не може слугувати беззаперечним та достовірним доказом вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Однак, як вважає скаржник, суд першої інстанції на вищенаведене належної уваги не звернув та не зазначив, чому саме він надав перевагу одним доказам, а інші відкинув, в результаті чого дійшов хибного висновку щодо наявності в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_5 - адвокат Ткач В.Д. просить постанову Шевченківського районного суду м. Києва про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши пояснення особи, яка подала апеляційну скаргу на її підтримку; пояснення іншого учасника ДТП та його представника, які заперечували проти її задоволення; пояснення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_11; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як передбачено ст. 124 КУпАП, вона встановлює адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Для визнання в діях водія, який керує транспортним засобом, складу зазначеного адміністративного правопорушення необхідно встановити не лише факт порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, у даному випадку автомобілів «Шкода Фабія» д.н.з.НОМЕР_4 та «Ауді А6» д.н.з. НОМЕР_3, а й наявність причинного зв'язку між порушенням правил дорожнього руху та тими наслідками, які прямо визначені законом.

Як встановлено постановою судді, що оскаржується, ОСОБА_2, керуючи згаданим вище автомобілем «Шкода», при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю «Ауді А6», під керуванням водія ОСОБА_5, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку мав намір перестроїтися ОСОБА_2, чим порушив вимоги п. 10.3 Правил дорожнього руху України, яким зокрема передбачено, що у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

На підставі наявних в матеріалах справи та досліджених під час судового розгляду доказів, достовірно встановлено, що водій ОСОБА_2 дійсно мав намір перестроїтися в ліву крайню смугу, по якій рухався в попутному напрямку автомобіль «Ауді А6», під керуванням водія ОСОБА_5 і що, відповідно до вказаного вище пункту правил дорожнього руху, він повинен був дати дорогу останньому.

Разом з тим, незважаючи на ці обставини, які були встановлені та наведені спочатку в протоколі про адміністративне правопорушення, а потім в постанові судді, вони не можуть бути визнані достатніми підставами для висновку про те, що саме порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху, зокрема п. 10.3, спричинило пошкодження вказаних вище транспортних засобів, з огляду на таке.

Зокрема, як вбачається з письмових пояснень водія автомобіля «Ауді А6» ОСОБА_5, які він фактично підтвердив і в суді апеляційної інстанції, останній рухався в крайній лівій смузі по вул. Михайлівській в напрямку вул. В. Житомирської, не змінюючи напрямку руху та не перестроюючись з однієї смуги руху в іншу. Біля готелю «Козацький» справа від його автомобіля в правій смузі руху знаходився автомобіль «Шкода Фабіа», який з порушенням правил дорожнього руху вирішив перестроїтися зі своєї смуги ліворуч, оскільки перед ним стояв автомобіль і заважав його руху прямо. Коли він, ОСОБА_5, майже проїхав цей автомобіль, то відчув звук тертя або зіткнення з правого заднього боку автомобіля. Одразу зупинившись та вийшовши з автомобіля він виявив, що його автомобіль пошкоджено автомобілем «Шкода Фабіа», ліва передня частина якого знаходились на лівій смузі руху.

Водій автомобіля «Шкода Фабіа» ОСОБА_2, як у своїх письмових поясненнях, так і особистих поясненнях в суді апеляційної інстанції, не заперечуючи того факту, що він мав намір перестроїтись на смугу, в якій рухався автомобіль «Ауді А6» та частково, лівою передньою частиною свого автомобіля, виїхав на цю смугу, стверджував про те, що під час перестроювання він на декілька хвилин зупинився, надаючи перевагу автомобілям, які рухалися в попутному напрямку. В цей час автомобіль «Ауді А6», який знаходився трохи позаду та продовжував рух в лівій смузі почав виїжджати на зустрічну смугу, пересікаючи подвійну суцільну смугу, для того щоб об'їхати його, ОСОБА_2, автомобіль, який частково знаходився на смузі руху останнього. Коли водій «Ауді А6» майже завершив об'їзд і був змушений повернутися на смугу свого руху, він, задньою правою частиною свого автомобіля, зачепив ліве переднє крило та ліву частину переднього бамперу його автомобіля. Після зіткнення автомобіль «Ауді А6» проїхав приблизно 1 метр та зупинився у своїй смузі руху.

Проаналізувавши пояснення учасників ДТП в сукупності з поясненнями свідків та іншими доказами, які наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, зокрема, протоколами про адміністративне правопорушення, які були складені як щодо ОСОБА_2, так і іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди, схемою місця ДТП, висновком щодо розгляду заяви гр. ОСОБА_2 від 23.09.2016 року, вважаю, що суд першої інстанції не мав достатніх підстав для висновку про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок того, що ОСОБА_2 під час перестроювання порушив п. 10.3 правил дорожнього руху.

По-перше, дослідженими доказами, в тому числі в суді апеляційної інстанції, не спростовані доводи ОСОБА_2 про те, що в момент зіткнення його автомобіль знаходився в нерухомому стані, а тому він не міг здійснити зіткнення з автомобілем «Ауді А6».

Пояснення водія ОСОБА_5 та свідків ОСОБА_9, і ОСОБА_11, які, крім останнього, є зацікавленими особами в даній справі, про те, що саме ОСОБА_2 винен у ДТП не можуть бути визнані достовірними, оскільки вони суперечать не тільки поясненням ОСОБА_2, який також є зацікавленою особою, а й поясненням незацікавлених свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7

При цьому пояснення свідка ОСОБА_7, який рухався на своєму автомобілі безпосередньо за автомобілем «Ауді А6» і на власні очі бачив яким чином відбулось зіткнення між вказаним автомобілем та автомобілем «Шкода Фабія», узгоджуються не лише з поясненнями ОСОБА_2, а й з іншими доказами по справі, які не викликають сумнівів у своїй достовірності, зокрема схемою місця ДТП та фотографіями з місця пригоди, де відображені характер та локалізація механічних пошкоджень транспортних засобів, які не є характерними для механізму зіткнення, про який повідомили суду ОСОБА_5 та свідки ОСОБА_9 і ОСОБА_13

По-друге, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі ОСОБА_2, незважаючи на наявність в матеріалах справи доказів, які суперечать між собою, суд першої інстанції не тільки не надав всім цим доказам належної оцінки, а й не навів у своїй постанові будь-яких мотивів з приводу того, чому він не взяв до уваги фактичні дані, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення від 23 вересня 2016 року (серія АП2 № 053158), який було складено щодо ОСОБА_5 та висновку щодо розгляду заяви гр. ОСОБА_2 від 23.09.2016 року, в якому зокрема зазначається про те, що порушень вимог правил дорожнього руху в діях водія ОСОБА_2 в даній дорожній обстановці не вбачається і що саме на підставі цього висновку було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо водія ОСОБА_5 за ст. 124 КУпАП.

По-третє, враховуючи наведені вище обставини, суд апеляційної інстанції не вбачає доведеним належними та допустимими доказами не тільки факт порушення ОСОБА_2 вимог п. 10.3 правил дорожнього руху, а й факт наявності причинного зв'язку між цим порушенням та спричиненням пошкоджень вказаних вище транспортних засобів.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити; постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 року щодо нього скасувати, а провадження по справі - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні, а постанові судді не наведені докази, які б підтверджували його вину в порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247,294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_2 - скасувати, а провадження у справі щодо нього закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва

С.О.Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Піхур О.В.