АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня2016 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Мельник В.В., за участю:

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ст.ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),

в с т а н о в и в:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Строк позбавлення зазначеного спеціального права постановлено обчислювати з дня здачі або вилучення у ОСОБА_2 документа, що посвідчує його право керування транспортними засобами.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 19 вересня 2016 року, о 05 год. 30 хв. ОСОБА_2 керував автомобілем «ВАЗ 21081», державний номер НОМЕР_1, по вул. Ломоносова, 28/41 у м. Києві, у стані алкогольного сп'яніння, огляд на який проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» №6810, тест №3847, результат тесту - 1,50 проміле, чим порушив п. 2.9 «а» «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року України (надалі - Правил дорожнього руху), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 19 вересня 2016 року, приблизно о 05 год. 30 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ВАЗ 21081», державний номер НОМЕР_1,по вул. Ломоносова, 28/41 у м. Києві, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 211040», державний номер НОМЕР_2, унаслідок обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 2.3. «б» Правил дорожнього руху, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк апеляційного оскарження, постанову судді місцевого суду скасувати у частині визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, накласти на нього адміністративне стягнення відповідно до санкції ст. 124 КУпАП та змінити суму сплати судового збору на користь держави відповідно до накладеного адміністративного стягнення.

На обґрунтування доводів клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження апелянт зазначав, що копію постанови отримав 13 жовтня 2016 року, тоді як подав апеляційну скаргу 24 жовтня 2016 року, у зв'язку з чим строк апеляційного оскарження постанови пропущено з поважних причин.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що суддя місцевого суду при винесенні постанови неповно з`ясував обставини справи та не взяв до уваги його пояснення у судовому засідання про визнання вини у вчиненому адміністративному правопорушенні лише за ст. 124 КУпАП.

Зазначав, що він не має посвідчення водія, а за кермо автомобіля «ВАЗ 21081», державний номер НОМЕР_1, який належить його товаришу, сів для того, щоб змістити автомобіль з місця його паркування та надати дорогу для проїзду комунального автомобіля для вивозу сміття.

Після прибуття на місце дорожньо-транспортної пригоди, працівники поліції склали відносно нього протоколи про адміністративні правопорушення за ст. ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та прийняли постанову за ст. 126 КУпАП, оскільки він не мав посвідчення на право керування транспортними засобами.

Крім того зазначав, що накладене на нього адміністративне стягнення є занадто суворим, просив врахувати, що має на утриманні матір-інваліда, та у зв'язку із скрутним матеріальним становищем він не може сплатити штраф у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення, з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що дані про надіслання ОСОБА_2 копії постанови судді місцевого суду протягом трьох днів у матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, у матеріалах справи наявна розписка захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 від 13 жовтня 2016 року про вручення йому копії постанови /а.с. 18/. При цьому з апеляційною скаргою ОСОБА_2 звернувся 24 жовтня 2016 року.

У зв'язку з цим, вважаю обгрунтованими доводи ОСОБА_2 про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про вручення апелянту у визначений законом строк копії оскаржуваної постанови, а відтак пропущений строк підлягає поновленню.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП, не перевіряється, оскільки такий висновок не оспорюється апелянтом та іншими учасниками дорожньо-транспортної пригоди.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджуєтьсяданими протоколу по адміністративне правопорушення від 19 вересня 2016 року, у відповідності до якого, 19 вересня 2016 року, о 05 год. 30 хв. ОСОБА_2 керував автомобілем «ВАЗ 21081», державний номер НОМЕР_1, по вул. Ломоносова, 28/41 у м. Києві, у стані алкогольного сп'яніння, огляд на який проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер», у присутності двох свідків /а.с. 2/; даними роздруківки результату тестування ОСОБА_2 за допомогою приладу «Драгер» на стан алкогольного сп'яніння, результат тесту становить 1,50 проміле /а.с. 1/; письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 19 вересня 2016 року, в яких він зазначив, що 19 вересня 2016 року водій ОСОБА_2, який перебував у стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ 21081», державний номер НОМЕР_1, по вул. Ломоносова, 28/41 у м. Києві, здійснив зіткнення з його автомобілем «ВАЗ 211040», державний номер НОМЕР_2, /а.с. 3/; актом огляду на стан сп'яніння, згідно даних якого, у зв'язку із виявленням у ОСОБА_2 ознак стану алкогольного сп'яніння: почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з порожнин рота, нестійка хода, працівниками поліції у присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проведено огляд останнього за допомогою приладу Драгер, результат тестування - 1,50 проміле /а.с. 7/; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 19 вересня 2016 року, з яких убачається, що у присутності вказаних осіб 19 вересня 2016 року о 06 год. 30 хв. ОСОБА_2 пройшов перевірку для визначення стану сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», результат тесту якого становив 1,50 проміле /а.с. 8/.

При цьому, зауважень чи заперечень щодо результатів огляду та несправності пристрою «Драгер», за допомогою якого проводився огляд на стан алкогольного сп'яніння, як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у письмових поясненнях від 19 вересня 2016 року ОСОБА_2 не висловлював. У судовому засіданні в місцевому суді ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративних правопорушень визнав повністю.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв'язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складів адміністративних правопорушень, передбаченихст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З метою перевірки доводів апелянта про те, що він не отримував посвідчення водія та не має права керування транспортними засобами, суддею апеляційної інстанції направлено запит № 33/796/1627/2016 від 06 грудня 2016 року на адресу Регіонального сервісного центру МВС у м. Києві, однак відповідь щодо отримання ОСОБА_2 посвідчення водія на право керування транспортними засобами на адресу Апеляційного суду міста Києва не надійшла /а.с. 34/.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення, суддя місцевого суду врахував вимоги ст.ст. 33, 36 КУпАП, та наклав стягнення в межах санкцій, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виховання правопорушника та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Обгрунтованих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді місцевого суду і були підставами для її скасування та закриття провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги висновків судді місцевого суду не спростовують.

За таких обставин, приходжу до висновку, що постанова судді місцевого суду є законною, обгрунтованою та вмотивованою, а викладені у апеляційній скарзі ОСОБА_2 доводи необгрунтованими.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя -

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_2 задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_2 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва Мельник В.В.