печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2016 року суддя Печерського районного суду м. Києва Тарасюк К.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, за ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 10 серпня 2016 року, приблизно о 10 год. 50 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1, при виїзді з бульвару Дружби Народів зі сторони мосту «Патона» в м. Києві, всупереч вимогам 13.1 Правил дорожнього руху України, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Тойота д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав свою вину в порушенні правил дорожнього руху, які б знаходились в причинному зв'язку з подією ДТП, в обґрунтування процесуальної позиції захисту стверджував, що ДТП сталась з вини водія автомобіля Тойота внаслідок недотримання рядності руху.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Виходячи зі змісту ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Пунктом 13.1 Правил дорожнього руху України імперативно передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України, безпечний інтервал - відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об'єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

Незважаючи на процесуальну позицію ОСОБА_1, суд приходить до висновку про наявність в його діях невідповідностей вимогам п. 13.1 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв'язку з подією дорожньо-транспортної пригоди, а відтак і про доведеність вини у вчиненні інкримінованого правопорушення, яка підтверджується фактичними даними протоколу про адміністративне правопорушення, поясненнями водія автомобілю Тойота д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2, схемою дорожньо-транспортної пригоди.

Суд констатує, що на виконання вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 у будь-якому випадку мав обрати інтервал, який би гарантував безпеку дорожнього руху та запобіг зіткненню транспортних засобів.

Окрім того, постановою Печерського районного суду м. Києва від 02.11.2016 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вказане постанова ОСОБА_1 не оскаржена та набрала законної сили.

Право на справедливий судовий розгляд, передбачене статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини передбачає повагу до принципу верховенства права. Одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду і встановлені ним факти та обставини носять обов'язковий характер (рішення «Салов проти України» від 06.09.2005). Окрім того, щодо преюдиціальності судових рішень, які набрали законної сили, Верховний Суд України, як найвищий судовий орган у системі судів загальної юрисдикції, неодноразово висловлювався про обов'язковість прийняття судом, що розглядає справу, тих доказів та фактичних даних, які раніше були встановлені судовим рішенням у будь-якій іншій справі, що набрали законної сили.

Отже, дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ст. 124 КУпАП, як порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Між тим, статтею 247 КУпАП (пунк 7) імперативно встановлено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Вчинення будь-яких процесуальних дій з метою погіршення становища особи, яка притягується до відповідальності, за межами строку притягнення до адміністративної відповідальності законом не передбачено.

У відповідності до положень ч. 2 ст.38 КУпАП, якщо справа про адміністративне правопорушення підвідомча суду, стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Згідно фактичних обставин справи, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та визнаних судом доведеними, правопорушення мало місце 10.08.2016.

Таким чином, на час судового розгляду справи сплинув передбачений ст. 38 КУпАП трьохмісячний строк притягнення особи до адміністративної відповідальності, а відтак справа підлягає закриттю на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.38, 245, 247, 283, 284, КпАП України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

СуддяК.Е. Тарасюк