Провадження № 33/780/746/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 138 26.12.2016
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 грудня 2016 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області ОСОБА_1,

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

іншого учасника ДТП - ОСОБА_4

представника іншого учасника ДТП ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали провадження про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2016 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців ,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 15.08.2016 приблизно о 16 годині 25 хвилин, на автодорозі Київ-Одеса, керуючи транспортним засобом марки «Кіа Rіо» реєстраційний номер НОМЕР_1, не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_2, який рухався в попутному напрямку та здійснив зіткнення, чим порушив вимоги п.п. 2.3, 10.1, 10.3, 1.5 ПДР України. В наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а пасажир автомобіля «Mazda 6» ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження.

Не погоджуючись з рішення суду, захисник ОСОБА_3І подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2016 року.

На думку апелянта, постанова суду є незаконною, оскільки ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що правила дорожнього руху не порушував. Вважає протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом, оскільки протокол, який міститься в матеріалах провадження та копія, яка вручена ОСОБА_2 відрізняються.

Крім того, апелянт зазначає, що відразу на місці ДТП не було складено протоколу про адміністративне правопорушення, а складено його було лише після закриття кримінального провадження більше ніж через місяць. Крім того, до протоколу надано схему ДТП без фотографій, відсутні пояснення, натомість, додані протоколи допиту свідків, які різняться від показів водія «Mazda 6». Так, суд першої інстанції як на доказ вини в постанові посилається на пояснення правопорушника та потерпілої сторони, які відсутні в матеріалах провадження, так само як і протоколу огляду технічного стану автотранспортного засобу.

Також, в протоколі не зазначено, що водій «Mazda 6» користувався відео реєстратором, про що стало відомо лише через 2 дні в протоколі допиту свідка ОСОБА_6. У звязку із відсутні даних щодо диску із записом ДТП, його не можна вважати допустимим доказом.

На думку апелянта, не можна також визнати допустимим доказом показання свідка ОСОБА_7, оскільки таке пояснення дописано і датовано іншою датою, ніж протокол про адміністративне правопорушення, в якому не міститься даних в графі «свідки».

Крім того, захисник зазначає про ті обставини, що всупереч його клопотанню про перенесення судового засідання, надісланого поштою в суд першої інстанції, розгляд відбувся за відсутністю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності в підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, думку іншого учасника ДТП та його представника, які заперечували проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження та обговоривши вимоги апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи із наступного.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, та вирішення її в точній відповідності із законом, що і було зроблено судом першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи.

Як убачається з матеріалів провадження, 16.09.2016 за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 15.08.2016 приблизно о 16 годині 25 хвилин, на автодорозі Київ-Одеса, за участю декількох транспортних засобів, було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003077 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Mazda 6» ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження.

16.09.2016 кримінальне провадження було закрито у звязку із відсутністю в діях водіїв транспортних засобів складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, але при цьому було встановлено, що водій

ОСОБА_2 порушив вимоги п.п.1.5, п.2.3. «б», п. 10.1, п. 10.4 Правил дорожнього руху. Вказану постанову оскаржено не було.

На підставі рішення слідчого, 25.10.2016 було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 15.08.2016, в якому були зазначені обставини скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_2 та його наслідки: пошкодження транспортних засобів.

Доводи апеляційної скарги про неможливість використання протоколу про адміністративне правопорушення як доказ вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП через його невідповідність нормам закону не ґрунтуються на матеріалах провадження.

Так, враховуючи обставини справи за яких було складено протокол про адміністративне правопорушення, очевидним є те, що факт вчинення правопорушення встановлено та зафіксовано в постанові про закриття кримінального провадження, на підставі якої і було складено протокол, який відображає факт події та обставин, вже попередньо встановлених.

Таким чином, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, серед яких: постанова про закриття кримінального провадження від 16.09.2016, протокол про адміністративне правопорушення від 25.10.2016 серії АП2№305665, схема пригоди, протокол допиту свідків ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_2, протокол огляду місця ДТП, рапорт від 05.10.2016 та 12.10.2016, фотокопіями транспортних засобів (а.с. 35-36) .

Інші доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, у звязку із чим суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, в постанову суду без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2016 року щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Г. Авраменко