Суворовський районний суд міста Одеси
Провадження №3/523/6673/16
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

"23" грудня 2016 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Деркачов О.В., за участю особи, яка притягується до відповідальності, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, матеріали УПП в м. Одесі відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпроАП),

в с т а н о в и в:

Відповідно до складеного інспектором поліції ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №077190 від 25 жовтня 2016 року (далі протоколу) ОСОБА_1 вмінено порушення вимог підпункту «а» пункту 2.9. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДД), а саме в тому, що о 01 годині 40 хвилин 25 жовтня 2016 року керував автомобілем НОМЕР_2, по пр-кту Добровольського, в м. Одесі в стані алкогольного спяніння. Результат тесту приладу контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі «Драгер» - 0,74‰.

Отримавши в судовому засіданні усні та письмові пояснення ОСОБА_1, в яких він категорично заперечив факт управління вищезазначеним транспортним засобом, а також пояснив, що вжив алкоголь виключно після постановлення транспортного засобу на стоянку внаслідок виниклого словесного конфлікту з дружиною, яка згодом викликала співробітників поліції, дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступного.

З обєктивної сторони склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпроАП, полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також в передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином визначальним для встановлення вини особи у вчиненні даного правопорушення є доведення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у відповідному стані.

До матеріалів справи інспектором поліції долучено письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з яких в вбачається, що в їх присутності ОСОБА_1 на місці пройшов тест за допомогою приладу «Драгер», результат даного тесту, а також акт огляду останньої особи на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (у звязку з виявленням у водія ознак почервоніння очей, стійкого запаху алкоголю з ротової порожнини, порушенням координації рухів).

При цьому суддя зазначає, що протокол містить первинні пояснення ОСОБА_5, в яких останній відразу ж категорично заперечує факт керування транспортним засобом.

Оскільки в матеріалах справи був відсутнім жоден обєктивний і переконливий доказ на доведення факту керування ОСОБА_1 транспортного засобу, судом 28 листопада та повторно 8 грудня 2016 року судовими повістками викликався до суду інспектор поліції ОСОБА_2 для отримання пояснень з приводу складеного ним протоколу, а також витребувалися можливо наявні відеозаписи з нагрудного реєстратора чи автомобільного реєстратора органу поліції щодо цієї події.

Інспектор поліції в судові засідання не прибув, а переглядом представлених відеозаписів встановлено, що подія була зафіксована після фактичного постановлення ОСОБА_1 транспортного засобу на стоянку, і при цьому останній увесь час послідовно казав, що не керував цим автомобілем в стані спяніння, тобто зміст такого доказу неможливо витлумачити на доведення протилежного висновку.

Аналізуючи ж наявні в матеріалах справи та отримані в суді докази слід дійти висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 в порушенні вимог підпункту «а» пункту 2.9. ПДД, оскільки неможливо спростувати належними та допустимими доказами його пояснення в суді про не здійснення керування автомобілем в стані алкогольного спяніння. За перебування ж поруч з власним нерухомим автомобілем та вживання алкогольних напоїв, без здійснення його керування, відповідальність, передбачена ч.1 ст.130 КУпроАП, не настає.

Враховуючи викладене, а також положення ст.62 Конституції України про тлумачення сумнівів на користь особи, яка притягується до відповідальності, суддя вважає що, провадження в справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.276, 280, 283, ч.1 ст.130 КУпроАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпроАП, на підставі п.1 ст.247 КУпроАП, - закрити, у звязку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Після набрання постановою чинності вилучене водійське посвідчення повернути ОСОБА_6

Постанову може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя О.В.Деркачов