АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/902/16 Головуючий у І-й інстанції - Борисова Н.А.
Справа № 182/5933/16 -п Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, водій ОСОБА_2 11.08.2016 р. о 08.20 год. в м. Нікополь, по вул. Електрометалургів, керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного спяніння та на вимогу працівника поліції, в присутності двох свідків, відмовився від проходження медичного огляду на встановлення стану наркотичного спяніння. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2 05 грудня 2016 року подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати та справу направити на новий розгляд. Разом з апеляційною скаргою, ОСОБА_2, заявив клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку оскарження.

В обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, зазначає, що копію постанови отримав 23.11.2016 року.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що з даною постановою категорично не згоден, оскільки як він поясняв працівникам поліції, що не вживає алкогольних та наркотичних засобів, бо через стан здоровя не можна, а на освідчення не має часу їхати, через те, що поспішав із ОСОБА_3 до м. Дніпро на поїзд.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2, не зявився, причини неявки суду не повідомив, а оскільки останній про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, тому у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю можливим розглянути подану апеляційну скаргу без його участі.

Вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, приходжу до наступного висновку.

Враховуючи позицію ОСОБА_2 яка зводиться до його відсутності в суді першої інстанції при розгляді справи та копія постанови своєчасно йому не направлялась, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та, вважаю необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 280276 від 11 серпня 2016 року; рапортом працівника поліції, де викладені обставини скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 130 КУпАП; власними поясненнями ОСОБА_2, згідно яких, останній відмовився від проходження медичного огляду; письмовими поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 даними при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, про те, що в їх присутності водій ОСОБА_2 відмовився пройти медичний огляд з метою виявлення стану сп'яніння у встановленому законом порядку;

Вищезазначені свідки, засвідчили відмову ОСОБА_2, від проходження медичного огляду, що є підтвердженням обєктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Обєктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в поясненнях свідків, по справі не вбачається.

Посилання ОСОБА_2, стосовно того, що він не вживає алкогольних та наркотичних засобів, бо через стан здоровя не можна, а на освідчення не має часу їхати, через те, що поспішав із ОСОБА_3 до м. Дніпро на поїзд, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2016 року - задовольнити та поновити останньому строк на оскарження вказаної постанови

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2016 року якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1