пр. № 3/759/6897/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Новик В.П., за участю захисника адвоката ОСОБА_1, розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції м. Києва, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 173, 185Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

22.10.2016 об 11 годині 00 хвилин ОСОБА_2, керував автомобілем НОМЕР_1 на 19 кілометрі автодороги Київ-Чоп (КП 506). У зв'язку із тим, що ОСОБА_2 під час руху порушив ПДР, він був зупинений працівниками патрульної поліції та на вимогу надати документи, що підтверджують його особу та право керування транспортними засобами, останній відмовився.

Крім цього, ОСОБА_2 22.10.2016 о 11 годині 00 хвилин після його зупинки на 19 кілометрі автодороги Київ-Чоп (КП 506) висловлювався нецензурною лайкою, на адресу поліцейських, незважаючи на можливу присутність інших громадян.

ОСОБА_2 для розгляду справи стосовно нього з'явився, свою вину в інкримінованих йому правопорушеннях не визнав та пояснив, що 22.10.2016 об 11 годині 00 хвилин керував автомобілем НОМЕР_1 на 19 кілометрі автодороги Київ-Чоп (КП 506) з ввімкненим світлом ближніх фар. Незрозуміло чому на КП 506 його зупинили працівники поліції. Не довівши правомірність зупинки, почали вимагати від нього надати їм посвідчення водія. Він відмовився і після цього відбувалося лише свавілля працівників поліції, що підтверджується наданим ним відеозаписом. Підтвердив, що вже близько 10 років нікому не пред'являв посвідчення на право керування транспортним засобом, реєстраційного документа на транспортний засіб.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні адміністративних правопорушень, його вина підтверджується зібраними по справі доказами, що узгоджуються між собою.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» працівник поліції має право зупинити транспортний засіб лише у разі, зокрема і порушення Правил дорожнього руху. Зазначений Закон покладає на поліцейського обов'язок поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки.

Згідно п. 14.7 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС після зупинки транспортного засобу працівник поліції під час звернення до водія зобов'язаний привітатися, чітко й зрозуміло назвати свою посаду, звання та прізвище, повідомити про причину зупинки транспортного засобу, суть скоєного правопорушення у випадку його вчинення та висловити вимогу про пред'явлення водієм для перевірки посвідчення на право керування транспортним засобом, реєстраційного документа на транспортний засіб та поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Так, згідно пояснень при розгляді справи працівника патрульної поліції ОСОБА_4, 22.10.2016 об 11 годині 00 хвилин на 19 кілометрі автодороги Київ-Чоп (КП 506) було зупинено ОСОБА_2, оскільки останній рухався з не ввімкненим світло ближніх фар. На вимогу надати працівникам поліції документи на транспортний засіб та на право керування транспортними засобами ОСОБА_2 в грубій формі відмовився. Крім того, зазначила, що перед озвученням законної вимоги, працівники патрульної поліції назвали ОСОБА_2 причину його зупинки та роз'яснили, який пункт ПДР він порушив. Майже одразу після зупинки ОСОБА_2 поводився не зовсім адекватно, висловлювався нецензурною лайкою, незважаючи ні на кого.

Крім того, правомірність зупинення ОСОБА_2 як водія, що керував автомобілем НОМЕР_1 з порушенням ПДР, підтверджується і даними відеозапису із нагрудної камери працівника поліції та даними відеозапису, наданого самим ОСОБА_2, згідно яких вбачається, що працівник поліції, представившись, повідомив ОСОБА_2 причину його зупинки, суть вчиненого ним правопорушення та висловив законну вимогу на пред'явлення посвідчення водія.

Про порушення ПДР ОСОБА_2, що стало причиною його зупинки, свідчить копія постанови, винесена працівником поліції на місці зупинки транспортного засобу за керування транспортним засобом без увімкненого світла ближніх фар. Будь-яких даних про те, що вказана постанова оскаржена або скасована у встановленому законом порядку учасниками розгляду даної справи про адміністративне правопорушення суду не надано.

Крім того, дані відеозаписів підтверджують висловлювання ОСОБА_2 нецензурною лайкою на адресу працівників поліції. Такі дії ОСОБА_2 продовжувалися навіть за присутності на місці зупинення транспортного засобу інших осіб, що може свідчити мотивом задоволення ОСОБА_2 індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей та прагнення нав'язати свою волю, а точніше свавілля.

Крім того, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, 185 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії КИ № 010129 від 22.10.2016, серії КИ № 010128 від 22.10.2016, в яких детально викладено суть порушень, вчинених ОСОБА_2; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в яких підтверджено факт відмови від виконання законної вимоги поліцейського.

Крім того, суддя відхиляє доводи ОСОБА_2 щодо того, що працівники поліції не довели йому правомірність його зупинки, а відповідно і законності вимоги про пред'явлення документів та про не вчинення ним дрібного хуліганства, оскільки вони спростовуються наявними у справі доказами. Дані доводи також не узгоджуються із зазначеними письмовими поясненнями ОСОБА_2 під час складання протоколу, де він зазначив, що лайка була викликана зухвалими діями працівників поліції.

Інші документи, зокрема копії довідок, як не підтверджують, так і не спростовують вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, 185 КУпАП.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, що узгоджуються між собою, є допустимими, належними та достатніми, та всі встановлені обставини, що мають значення для вирішення справи, приходжу до висновку, що дії ОСОБА_2 за ст. 173, 185 КУпАП кваліфіковані вірно.

Обставин, що пом'якшують чи обтяжуючих відповідальність ОСОБА_2 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 34, 35 КУпАП, не встановлено.

Згідно ст. 36 КУпАП адміністративне стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Санкція статті 185 КУпАП передбачає більш суворе стягнення, тому суддя вважає за можливе призначити стягнення, застосувавши санкцію даної статті.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, 185 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчинених адміністративних правопорушень та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчинених адміністративних правопорушень, які є умисними та грубими, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь його вини та ставлення до вчиненого, відсутність пом'якшуючих відповідальність обставин під час вчинення даного правопорушення, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчиненню нових правопорушень застосувати до ОСОБА_2 адміністративне стягнення з урахуванням ст. 36 КУпАП в межах санкції статті 185 КУпАП у виді штрафу.

Також приходжу до висновку, що в даному випадку таке стягнення як штраф буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення та повністю відповідатиме меті його застосування, у зв'язку з чим, не вбачаю підстав для накладення інших більш суворих видів стягнення таких як громадські чи виправні роботи, а також адміністративний арешт.

На підставі викладеного й ст. 173, 185 КУпАП, керуючись ст. ст. 27, 33, 36, 40-1, 283-285, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, 185 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення з урахуванням ст. 36 КУпАП у виді 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі у розмірі 0,2 від розміру мінімальної заробітної плати, який становить 275 гривень 60 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд міста Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред'явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя: В.П. Новик