Головуючий у 1-й інстанції: Скрипниченко Т.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року м. Маріуполь

Суддя судової палати в кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області Свіягіна І.М., при секретарі Меркуловій Я.О., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, захисника Довженка В.І., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Довженка В.І., діючого в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 листопада 2016 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у сумі 275,60 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

як встановив суд, ОСОБА_2 31 жовтня 2016 року о 19 годині 40 хвилин по проспекту Металургів, біля будинку № 91 в м. Маріуполі керував автомобілем «Mitsubishi L400», державний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови та координації рухів), від проходження огляду газоаналізатором «Алкотестер» та проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На зазначену постанову захисником Довженком В.І., діючого в інтересах ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій останній просить її скасувати, як незаконну та необґрунтовану, таку, що не відповідає вимогам ст.ст.7,245,252,280 КУпАП, та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Посилається на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, суд однобічно та неповно дослідив докази та надав їм неправильну оцінку, через що прийшов до хибного висновку про наявність складу адміністративного правопорушення та доведеність винуватості його підзахисного. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення, в якому вказано, що розгляд даної справи призначено на 20 листопада 2016 року о 9:00 год., ОСОБА_2 не було вручено. Крім того, з зазначеного протоколу вбачається, що справа буде розглянута в Центральному районному суді, якого не має в м. Маріуполі. Таким чином, справу було розглянуто за відсутності правопорушника та відомостей про його повідомлення про час та місце судового засідання.

Також, звертає увагу на те, що суд першої інстанції в обґрунтування постанови посилався лише на рапорти працівників поліції та протокол, які не є доказами про вчинення адміністративного правопорушення.

Заслухавши ОСОБА_2 та його захисника Довженка В.І. на підтримання апеляційної скарги, які просили постанову суду скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю що вона підлягає задоволенню, а постанова судді скасуванню за таких підстав.

Відповідно до ст. 268 КУпАП України, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 судом не направлялось жодного повідомлення про час та місце розгляду справи, таким чином останній був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом права, якими наділена особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо, що є безумовною підставою для скасування постанови суду.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані стосовно даного правопорушення встановлюються окрім протоколу про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та іншими доказами.

Однак дані вимоги закону судом при розгляді справи щодо ОСОБА_2 не виконані в повному обсязі.

З постанови суду вбачається, що суддя прийшов до висновку про порушення з боку ОСОБА_2 п.2.5 Правил дорожнього руху України та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з огляду на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №900546 від 31.10.2016 року (а.с. 3), рапорти працівників поліції (а.с.5-8), а також на пояснення інспектора поліції ОСОБА_4

Проте, з таким висновком суду погодитись неможливо.

Як вбачається з протоколу АП1 №900546 в ньому відсутній підпис правопорушника та є запис про те, що ОСОБА_2 відмовився від підпису, проходження огляду газоаналізатором «Алкотест» та огляду в медичному закладі. Однак, підписів двох свідків, в присутності яких ОСОБА_2 відмовлявся, в протоколі не зазначено, що є грубим порушенням «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Оскільки працівниками поліції фактично не проведено огляд правопорушника на місці його зупинки, то висновки, що він відмовився не відповідають обставинам справи.

Згідно до вимог ст. 266 КУпАП України огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться, з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №900546 (а.с.3) вбачається, що на підтвердження відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння свідки залучені не були, технічний запис з відео реєстратору відсутній, що у свою чергу вказує на відсутність доказів в порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України та є грубим порушенням діючого законодавства.

Крім того, обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Рапорти працівників поліції не можуть бути визнані документальними доказами відмови ОСОБА_2від проходження огляду газоаналізатором «Алкотест» та проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння, на доведення яких вони надані, не підтверджується іншими доказами.

Крім того, у будь-якому разі не можуть бути визнані документальними доказами пояснення з чужих слів, якщо вони даються співробітниками оперативного підрозділу, який діяв під час здійснення ними адміністративного провадження, оскільки вони є зацікавленими особами.

Письмові пояснення свідка ОСОБА_4 та акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 31 жовтня 2016 року також не можуть бути прийняті як доказ вини ОСОБА_2, оскільки підтверджують лише факт перешкоджання дорожнього та пішохідного руху до двору по пр. Металургів, 91 автомобілем «Mitsubishi L400», державний номер НОМЕР_1.

Враховуючи пояснення ОСОБА_2, дослідивши всі докази у їх сукупності, приходжу до висновку про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у вчиненні якого визнано винуватим ОСОБА_2, а тому доводи його представника про це у скарзі є цілком слушними.

Згідно ст.ст.9,245,252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Між тим, судом при розгляді справи ці вимоги закону не було виконано, свій висновок, як вбачається з оскаржуваної постанови, суд зробив лише з даних, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та пояснень осіб, що склали його, фактично не перевіривши їх, а тому висновки суду в постанові не відповідають фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд, який розглядав справу, помилково прийшов до висновку про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин, постанову районного суду слід скасувати, ухвалити нову постанову, якою провадження по справі закрити, відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 294 КУпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу адвоката Довженка Валерія Івановича задовольнити.

Постанову судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 30 листопада 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - скасувати.

Провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати у кримінальних справах

та справах про адміністративні правопорушення

Апеляційного суду Донецької області І.М.Свіягіна