АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови, ОСОБА_1 24.09.2016 року приблизно о 14 год. 30 хв., на а/д М-06 «Київ-Чоп» 19 км в напрямку м. Житомира, керував автомобілем «Форд» д.н.з. НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, просить її скасувати, а провадження в справі відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року, оскільки з 17.10.2016 по 21.10.2016 року перебував на лікуванні, у зв'язку з чим не мав можливості подати апеляційну скаргу у передбачений законом строк.

Обґрунтовуючи доводи поданої апеляційної скарги, ОСОБА_1 послався на порушення суддею вимог ст.ст. 245, 268, 280 КУпАП, який під час розгляду справи не дав йому можливості надати свої пояснення, подати докази, заявляти клопотання та розглянув справу без дослідження фактичних обставин і виніс постанову про визнання його винним без врахування характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану та обставин, що пом'якшують відповідальність.

Зазначає, що 24.09.2016 року він дійсно був зупинений працівниками поліції, з якими у нього виник конфлікт з приводу неповідомлення останніми причини його зупинки і йому було запропоновано пройти тест на стан сп'яніння з використанням технічних засобів, на що він погодився, однак працівники поліції, в порушення вимог ч.2 «Інструкції про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів» для проведення огляду використали технічний засіб, який втратив герметичну упаковку, внаслідок чого результат проведеного тесту показав вміст алкоголю 0,26 ‰. При цьому наголошує, що зазначені у протоколі свідки, не були присутні під час проведення цього огляду. Не погоджуючись з таким результатом тесту, він запропонував працівникам поліції провести його огляд на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я, однак йому було відмовлено, після чого він самостійно звернувся до КМКНЛ «Соціотерапія», де після здачі необхідних аналізів було складено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №003685 від 24.09.2016 року, в якому зазначено про відсутність у нього ознак сп'яніння, що доводить факт перебування за кермом транспортного засобу в тверезому стані, а тому, на думку апелянта, він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення та в матеріалах справи відсутні дані про затримання його автомобіля, що також доводить факт його перебування в тверезому стані і ставить під сумнів обставини, викладені у протоколі.

Крім цього посилається на ту обставину, що його робота пов'язана з поїздками в інші місцевості і на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, та батьки пенсійного віку, які потребують необхідного лікування, посиленого харчування, оздоровлення тощо, а тому позбавлення права керування транспортними засобами для нього є дуже суттєвим.

Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, передбачений ст. 294 КУпАП, вважаю можливим поновити ОСОБА_1 пропущений строк, оскільки пропущений він був з поважних причин.

Доповівши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1, вислухавши його пояснення, який заперечував свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та просив оскаржувану постанову судді скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, перевіривши матеріали справи та доводи на обґрунтування апеляційних вимог, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Під час апеляційного розгляду справи, ОСОБА_1 пояснив, що 24.09.2016 року приблизно о 14 год. 30 хв., він разом зі своїм знайомим та двома неповнолітніми дітьми, керуючи власним автомобілем «Форд» д.н.з. НОМЕР_1, прямував до села Червона Слобода Макарівського району Київської області автодорогою Київ-Чоп з м. Києва в сторону м. Житомира. При виїзді з м. Києва його зупинили працівники поліції та запропонували йому пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу, на що він погодився, однак несподівано для нього, результат проведеного тесту показав наявність в його крові алкоголю в розмірі 0,26 ‰. Такий результат його дуже здивував, оскільки ні в цей день, ні напередодні, він не вживав ніяких спиртних напоїв, а тому висловив працівникам поліції свою незгоду з таким результатом проведеного огляду, про що зазначив у складеному на нього протоколі та просив останніх провести його огляд на стан сп'яніння в найближчому закладі охорони здоров'я, однак працівники поліції, посилаючись на свою зайнятість, йому в цьому відмовили, після чого він одразу поїхав до медичного закладу, місцезнаходження якого йому повідомив інспектор, який проводив його огляд на місці зупинки та складав відносно нього протокол.

У медичному закладі він здав необхідні аналізи та через деякий час отримав висновок щодо результатів медичного огляду, в якому зазначено про відсутність у нього ознак алкогольного сп'яніння.

Відповідно до ч.1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення крім іншого зазначається, суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за його вчинення.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Встановлення факту перебування особи в стані алкогольного сп'яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться в порядку встановленому ст. 266 КУпАП з дотриманням вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 року № 1452/735.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та вищезазначеної Інструкції, особи, які керують транспортними засобами, щодо який є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп'яніння, який першочергово проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З матеріалів справи вбачається, що 24.09.2016 року о 14 год. 40 хв., після проведення поліцейським огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, останній не погодився з його результатами, про що зазначив у складеному на нього протоколі, при цьому просив працівників поліції провести його огляд у відповідному закладі охорони здоров'я, проте у зв'язку з їхньою відмовою та складанням відносно нього протоколу, самостійно направився до медичної установи для проходження цього огляду.

Що стосується доводів апелянта про те, що після самостійного проходження огляду на стан сп'яніння у КМКНЛ «Соціотерапія», під час якого у нього не було виявлено ознак сп'яніння, про що вказано у доданому до апеляційної скарги висновку №003685 від 24.09.2016 року щодо результатів медичного огляду, то суд не приймає його до уваги, як доказ перебування ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу у тверезому, оскільки цей огляд був проведений з порушенням визначеного порядку, передбаченого ч.4 ст. 266 КУпАП та п.17 Розділу ІІІ Інструкції, де зазначено, що огляд на стан сп'яніння, складання висновку за результатами огляду та повідомлення його змісту оглянутій особі, проводиться в присутності поліцейського, який доставив цю особу для огляду.

Таким чином, оскільки після незгоди водія ОСОБА_1 з результатами проведеного огляду на стан сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу, працівниками поліції не було забезпечено проведення такого огляду в закладі охорони здоров'я, результат проведеного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу є недійсним, оскільки був проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП.

Враховуючи викладене, постанова судді не може вважатися законною й обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження в справі закрити на на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/796/1535/2016 Категорія КУпАП: ч.1 ст. 130 КУпАП

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.