АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/846/16 Головуючий у І-й інстанції - Самсонова В.В.
Справа № 204/6574/16 -п Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2016 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 22 листопада 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 20 вересня 2016 року, о 05:59 год., в м. Дніпропетровську по вул. Каверіна, 28, водій ОСОБА_2 керував автомобілем «Уаз 469 БГ», державний номерний знак НОМЕР_1, здійснюючи поворот з вул. Кедріна на вул. Каверніа, не подав сигнал повороту, чим порушив п.9.2 «б» Правил дорожнього руху України, під час перевірки документів було виявлено, що водій ОСОБА_2 має ознаки алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився в присутності двох свідків за допомогою спеціального засобу газоаналізатора Alkotester 0488 (тест №32 з показниками 1,85%). При цьому, ОСОБА_2 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати у звязку з його бездоказовістю та необґрунтованістю і винести постанову про закриття справи.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначив, що при винесені постанови було неповно зясовано судом обставини справи, що мають значення для справи, і як наслідок висновки суду не відповідають обставинам справи. Вказує на те, що свідок ОСОБА_3, підтвердив, що ОСОБА_2, щойно вийшов із своєї квартири до автомобіля, який був припаркований біля підїзду за сигаретами, ліхтарем та окулярами, а наміру їхати не мав.

В судовому засіданні, апеляційного суду, ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_4, підтримали в повному обсязі доводи та вимоги апеляційної скарги. ОСОБА_2, зазначив, що він не керував автомобілем, а лише вийшов із підїзду щоб забрати цигарки із машини, оказався на водійському сидінні, оскільки двері в його машині відкриваються лише із водійської сторони.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 280759 від 20 вересня 2016 року; висновком алкотестеру «Drager» результати якого показали у водія ОСОБА_2 1, 85 % проміле; актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, в присутності двох свідків виявлена у водія ОСОБА_2 позитивна проба 1,85 % проміле, зазначений огляд проведений у звязку з виявленими ознаками : невиразна мова, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода; поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 20.09.2016 року.

Як вбачається з рапорту інспектора роти № 6 батальйону № 2 УПП в м. Дніпропетровську лейтенанта поліції ОСОБА_7, близько 05:45 год. в м.Дніпро по вул. Кедріна, було виявлено підозрілий автомобіль, водій якого порушив п. 9.2 «б» ПДР України, зупинивши даний автомобіль на вул. Каверіна, 28, за кермом виявлено гр.. ОСОБА_2, який мав явні ознаки алкогольного спяніння. Даному водію було запропоновано пройти тест на алкогольне спяніння, на що останній погодився у визначеному законом порядку і склав 1,85 % проміле. Автомобіль поставлено на стоянку, водій пішов спати.

Таким чином, заперечення ОСОБА_2 стосовно того, що він вийшов із підїзду за цигарками та не керував автомобілем, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження.

Дане також спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудной камери патрульного поліцейського, де зафіксовано як патрульний підійшов до водія вказаного автомобіля, після його зупинки у дворі, яким виявився ОСОБА_2, і який не заперечував проти свого стану спяніння та який ставив питання щодо не виконання водієм повороту.

З огляду на викладене до стверджень в апеляційній скарзі ОСОБА_2, що автомобілем він не керував, оскільки вийшов за сигаретами, ліхтарем та окулярами, відношусь критично, оскільки вони не знайшли свого підтвердження, і вважаю їх способом ухилення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення. Окрім того, пояснення допитаного у суді першої інстанції свідка ОСОБА_3, який вказував на те, що ОСОБА_2 запросив його допомогти у ремонті, а пізніше вийшов у двір до машини для того, щоб узяти в ній необхідні речі, також не є достатнім і повним підтвердженням стверджень ОСОБА_2 щодо того, що він не керував автомобілем, так як даний свідок безпосереднім свідком обставин викладених у протоколі не був.

Щодо посилання на рапорт інспектора патрульної поліції ОСОБА_8, який не відноситься до обставин даної справи, не беру до уваги, оскільки даний факт не спростовує висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_2 в скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

на який посилається в апеляційній скарзі ОСОБА_2, на переконання апеляційного суду, долучений до матеріалів справи помилково і на який посилається суд першої інстанції, оскільки обставини які зазначені у ньому, не відповідають тим обставинам, які інкримінуються ОСОБА_2, є підставою для скасування постанови судді першої інстанції.

Інших доказів відсутності вини ОСОБА_2 в матеріалах справи відсутні та стороною в суді апеляційної інстанції не надано.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 22 листопада 2016 року якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1