Апеляційний суд міста Києва
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

26 грудня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Тютюн Т.М. за участю захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 28 жовтня 2016 року щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 28.10.2016 року на ОСОБА_4 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, 30 липня 2016 року о 5 годині ОСОБА_4 керував автомобілем НОМЕР_2 на вул. Харківське шосе в м. Києві в стані алкогольного сп'яніння і від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння відмовився.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 просить постанову судді скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі щодо ОСОБА_4 на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування своїх доводів зазначає про порушення суддею норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, що виразилося в неповному з'ясуванні обставин справи. Так, справа не містить документ, який підтверджує звернення інспектора патрульної служби в суд для розгляду матеріалів, а так само звернення Департаменту патрульної поліції м. Києва до адміністративного суду щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, внаслідок чого не дотримано вимоги Глави 1 Розділу ІІІ КАСУ і ст.245 КУпАП. Суд не викликав свідків, а письмові пояснення свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6, на яких ґрунтуються висновки про винуватість ОСОБА_4, викладені на спеціальних бланках, містять однотипну інформацію _________________________________________________________________________

Справа № 33/796/1857/2016 Постанова винесена суддею Трусовою Т.О.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

і, на думку захисника, не можуть бути допустимими доказами. Звертає увагу і на те, що всупереч вимогам п.4 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, п.п.7, 10 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, до протоколу не додано акт огляду на стан сп'яніння, через що вважає, що протокол про адміністративне правопорушення також є недопустимим доказом. Таким чином, як стверджує захисник, докази винуватості ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення відсутні.

Вказує захисник і на порушення суддею прав ОСОБА_4, який не брав участь у розгляді справи і вину не визнавав, як про це зазначено у постанові.

Крім того, захисник подав клопотання про поновлення строку оскарження постанови, пропуск якого обґрунтовує тим, що при розгляді справи ОСОБА_4 присутній не був і про наявність постанови дізнався лише 02.12.2016 року після ознайомлення зі справою.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_4, який повідомлений про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги, не прибув і про поважні причини неявки не повідомив. А тому відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_3, який підтримав клопотання про поновлення строку оскарження постанови та апеляційну скаргу і просив їх задовольнити, стверджуючи про відсутність у діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно з ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подана захисником 05.12.2016 року, тобто з пропуском встановленого законом строку. Справу розглянуто за відсутності ОСОБА_4, оскільки в період з 11.10.2016 року по 11.11.2016 року він знаходився на території Автономної Республіки Крим, що підтверджується копією пасажирської митної декларації (а.с.19). Копія постанови, як це передбачено ч.1 ст.285 КУпАП, йому не вручалася і не висилалася, і згідно з надписом на заяві захисник ознайомився з матеріалами справи 02.12.2016 року (а.с.13). За таких обставин строк оскарження постанови пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Разом з тим, суд першої інстанції згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчиненого правопорушення. Висновок про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_4; письмових поясненнях свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6, у присутності яких ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у медичному закладі та із застосуванням алкотеста "Drдger".

Оскільки вказані докази об'єктивно узгоджується між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду.

Те, що свідки не допитувалися під час розгляду справи, а їх пояснення викладені на бланках, не дає підстав для визнання їх недопустимими доказами. Не заявлялося клопотання про допит цих свідків і в апеляційному суді.

Також не можуть бути враховані посилання в апеляційній скарзі на недопустимість протоколу про адміністративне правопорушення з тих підстав, що до нього не долучено акт огляду на стан сп'яніння, а так само недотримання працівниками поліції положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, оскільки ОСОБА_4 від проходження огляду відмовився. А твердження захисникае, що при складанні протоколу ОСОБА_4 не було роз'яснено права, передбачені ст.268 КУпАП, спростовуються підписом правопорушника у відповідній графі протоколу.

Наявність звернення працівника поліції до суду законодавством України про адміністративні правопорушення не передбачена, а посилання захисника на положення Кодексу адміністративного судочинства України, яким визначено юрисдикцію і повноваження адміністративних судів щодо розгляду адміністративних справ, тобто регулюються інші правовідносини, є недоречними.

Доводи в апеляційній скарзі про порушення прав ОСОБА_4 під час розгляду справи, оскільки в судовому засіданні він присутній не був, заслуговують на увагу. Однак вказані обставини не можуть бути підставою для скасування постанови судді із закриттям провадження у справі за відсутністю складу правопорушення. І при розгляді справи в апеляційному суді ОСОБА_4 отримав можливість реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП, однак скористався лише правом на юридичну допомогу.

Отже, винуватість ОСОБА_4 у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Стягнення на ОСОБА_4 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті.

Тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Між тим, згідно з ч.7 ст.294 КУпАП суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з диспозицією ст.130 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає у разі: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об'єктивна сторона складу даного правопорушення полягає у вчиненні одного із зазначених діянь, які не є тотожними.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, в ньому зазначено про те, що ОСОБА_4 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння і від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння відмовився. Про керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння протокол не складався.

Таким чином суддя місцевого суду, зазначивши в постанові, крім іншого, і про керування ОСОБА_4 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, притягнув його до адміністративної відповідальності за вчинення діяння, відносно якого протокол не складався, що є неправильним.

А тому постанова підлягає зміні у зв'язку з порушенням суддею норм процесуального права шляхом виключення з мотивувальної частини відомостей про керування ОСОБА_4 транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику ОСОБА_3 строк оскарження постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 28 жовтня 2016 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3залишити без задоволення.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 28 жовтня 2016 року від, якою на ОСОБА_4 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 /шестисот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, змінити.

Виключити з мотивувальної частини постанови висновки суду про керування ОСОБА_4 транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

У решті постанову залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.М. Тютюн