Справа № 308/8171/16-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2016 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Леміш О.М. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадяники України, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер суду невідомий, за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

26.07.2016 року інспектором роти №1 Батальйону УПП у м. Ужгороді та м. Мукачеві лейтенантом поліції ОСОБА_2, було запроваджено протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №094947 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, в якому зазначено, що остання 26.07.2016 року о 20 год. 40 хв. в м. Ужгород по вул. Достоєвського №2, керувавала автомобілем т/з «Дачія логан», д.н.з. «АО7394АР», з ознаками алкогольного спяніння:( запах алкоголю з порожнини рота,порушення мови, порушення рухів) Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку, водій відмовилася, в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1, вину у вчиненому адміністративному правопорушенні повністю заперечила , адвокат ОСОБА_3 зазначив, що жодних доказів вини працівниками поліції не надано, не заперечив факт перебування в стані алкогольного спяніння, однак вказав на те, що гр. ОСОБА_1 не перебувала за кермом транспортного засобу.

Також заслухавши пояснення свідків гр. ОСОБА_4, ОСОБА_5, та ОСОБА_6 які підтвердили, пояснення гр. ОСОБА_1, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного.

Положеннями статті 130 КУПАП України визначено, що порушення керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення адміністративного стягненні, передбаченого статтею.

Зі змісту протоколу серії АП2 № 094947 від 26.07.2016 року вбачається, що дії ОСОБА_1 працівники поліції кваліфікують за ст.130 ч. 1 КУпАП України, як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння.

З наданих в судовому засіданні пояснень особа, що притягається до адміністративної відповідальності судом встановлено, ОСОБА_1 не заперечила факт перебування в стані алкогольного спяніння, однак вказала на те, що не перебувала за кермом транспортного засобу .

Вивчивши наявні в матеріалах справи покази свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судом встановлено, що фактично ними засвідчувалось освідчення ОСОБА_9 на стан спяніння, що ж стосується тієї обставини, чи керувала ОСОБА_9 т/з, таких відомостей їх пояснення не містять.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно зі ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.63 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах,одержаних не законним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

А тому, в даному випадку, протокол не може бути визначений допустимим засобом доказування. Інших доказів, які б підтверджували беззаперечне керування гр. ОСОБА_1 автомобілем відсутні.

Відтак, надаючи оцінку показам особи, що притягається до адміністративної відповідальності, свідка та наявним письмовим доказам у справі, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи судом не отримано достатніх доказів для підтвердження вини правопорушника, тобто в її діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п. 1ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про необхідність закриття провадження у справі в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.130 ч. 1,247ч.1 п.1,284ч.1 п.3КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності заст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення- закрити, на підставі п.1ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченогост.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги чи протесту прокурора через місцевий суд до відповідного апеляційного суду.

Cуддя О.М. Леміш