Номер провадження: 33/785/1119/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2016 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., за участю ОСОБА_2, та його представника - ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеса від 01.12.2016 року,-

встановив

Зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, працюючий в ТОВ «Ватек» на посаді заступника директора, який проживає адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком 6 (шість) місяців.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 19.10.2016 року о 08.30 годин, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Сітроен», державний р/н НОМЕР_1, рухаючись у м. Одеса по вул. Люстдорфська дорога 5, під час зміни руху не переконався у безпеці руху, в результаті цього допустив зіткнення із автомобілем «Хонда» державний р/н НОМЕР_2, внаслідок цього транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Заперечуючи проти постанови судді, ОСОБА_2 у скарзі зазначив, що з постановою судді він не згоден, вважає постанову необґрунтованою, незаконною і такою, що підлягає скасуванню, зазначаючи при цьому, що застосоване судом покарання є надмірно суворим.

Крім того, апелянт послався на те, що при розгляді судом справи, його клопотання про приєднання у якості доказів по даному провадженню відеозапису з відеореєстратора, було проігнороване та не взято до уваги.

При цьому, апелянт зазначає, що визначаючи характер вчиненого ним правопорушення, суд не прийняв до уваги характер дій особи та обстановку, час вчинення ДТП, а також і те, що порушення ним Правил не мало відверто зневажливий характер до встановлених правил користування правом на керування транспортними засобами.

Просить постанову Приморського районного суду м. Одеса від 01.12.2016 року - змінити в частині накладення відносно нього адміністративного стягнення та накласти стягнення у вигляді штрафу.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його представник підтримали доводи апеляційної скарги і вказали, що на їх думку, суд першої інстанції під час призначення покарання не врахував, що правопорушення скоєне вперше та не є систематичним, відсутні обтяжуючі відповідальність обставини, а також не долучені документи, які б підтверджували характеристику особи, сімейний стан, тощо.

Вивчивши доводи апеляції та матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника і ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - зміні, виходячи з наступного:

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 пояснив, що він погоджується з протоколом про адміністративне правопорушення відносно нього та не оспорює факт вчинення ним правопорушення за встановлених районним судом обставин. В скоєному щиро кається, просить змінити постанову суду та накласти на нього стягнення у виді штрафу. Під час надання пояснень в районному суді був впевнений в тому, що винуватцем зазначеної ДТП він не являється, однак в подальшому, отримавши відповідну юридичну консультацію, прийшов до висновку про те, що саме його дії були наслідком вчиненої пригоди. При цьому зазначив, що пошкодження автомобілю, який потрапив у ДТП за вини ОСОБА_2 є незначними, відшкодування завданої шкоди було погоджено здійснити через страхову компанію.

За таких обставин, висновок судді районного суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, при зазначених у постанові обставинах підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і в апеляційній скарзі не заперечується, тому його дії кваліфіковані правильно за ст.124 КУпАП.

Разом з тим, адміністративне стягнення ОСОБА_2 призначено з порушенням вимог ст. 33 - 35 КУпАП.

Так, у випадках, коли санкція закону, по якому особа визнається винною, передбачає різні види стягнень, суддя при винесенні постанови, повинний мотивувати застосування того або іншого виду стягнення.

Як видно зі змісту мотивувальної частини постанови, суддя районного суду не мотивував належним чином застосування іншого адміністративного стягнення, окрім позбавлення права керувати транспортними засобами, хоча санкція ст. 124 КУпАП передбачає альтернативу.

Тим часом, підстави до призначення ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу, також передбаченого санкцією ст.124 КУпАП, - були.

Так, відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його провини, майнове положення, обставини, які помякшують та обтяжують відповідальність.

З матеріалів справи та постанови суду першої інстанції видно, що ці вимоги закону в повному обсязі не дотримані, тому що суддя, при накладенні адміністративного стягнення та мотивування свого рішення обмежився загальними фразами і не врахував, що ОСОБА_2 вперше притягується до адміністративної відповідальності, повністю визнав свою провину та щиро розкаюється у вчиненому правопорушенні, що на думку апеляційного суду свідчить про наявність обставини, яка пом'якшує відповідальність.

Так, із відеозапису зіткнення автомобілів, який був наданий апелянтом апеляційному суду вбачається, що вчинене апелянтом правопорушення не мало відвертий зневажливий характер, а має ознаки недбалості з боку водія ОСОБА_2, що вказує на вчинення ним правопорушення з необережності. При цьому, наслідки вчиненого правопорушення є незначними та не потягли за собою настання тяжких наслідків, в тому числі і значного пошкодження транспортних засобів, оскільки фактично зіткнення автомобілів мало характер дотику.

Крім того, як вбачається із документів, доданих до апеляційної скарги, ОСОБА_2 одружений на ОСОБА_4 та від шлюбу мають трьох дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, двоє з яких є малолітніми.

При цьому твердження апелянта про те, що позбавлення його права керування поставить його сімю у скрутне становище є обгрунтованим, оскільки автомобіль він використовує для перевезення своїх дітей, в тому числі доставку їх як до шкільних закладів, так і до інших спеціалізованих закладів, де навчаються його діти.

Обставини, що обтяжують відповідальність ОСОБА_2 у постанові не наведені, отже, вони відсутні.

За наявності встановлених апеляційним судом обставин, відношення правопорушника до вчиненого, а саме щирого каяття у скоєному та наслідків його вчинення, позбавлення ОСОБА_2 права керувати транспортними засобами, не можна визнати справедливим, законним і обґрунтованим, тому йому необхідно обрати більш м'який вид адміністративного стягнення.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, протесту прокурора суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу чи протест прокурора без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м. Одеса від 01 грудня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, строком на 6 (шість) місяців - задовольнити.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеса від 01.12.2016 року відносно ОСОБА_2 у частині накладеного адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування усіма транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців, - змінити на штраф в дохід держави в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 340 гривень.

В іншій частині постанову залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_8. суду