АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/887/16 Головуючий у першій інстанції: Демченко С.В.
Категорія: ч.1, ч.2 ст. 172-7 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 грудня 2016 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, за участю: ОСОБА_3; прокурора Масалітіна Є.А., розглянувши апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Шевченко С.В. на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2016 року в справі про адміністративне корупційне правопорушення, якою відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія НОМЕР_2 виданий Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 14 червня 2016 року, ІНН НОМЕР_1, працюючої методистом відділу освіти Дніпропетровської райдержадміністрації, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, -

провадження за ч.1, ч.2 ст. 172-7 КУпАП закрито, у зв'язку із відсутністю складу адміністративних правопорушень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення № 100 та № 101 від 21 вересня 2016 року, ОСОБА_3, працюючи відповідно до розпорядження голови Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради № 250-рк від 30.06.2009 року на посаді начальника відділу освіти Індустріальної районної у місті Дніпро ради, вчинила адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією, за наступних обставин.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» умови оплати праці посадових осіб органів місцевого самоврядування визначаються органом місцевого самоврядування виходячи з умов оплати праці, встановлених для державних службовців відповідних категорій і схем посадових окладів; керівникам органів надано право здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також до державних і професійних свят та ювілейних дат у 2006 році в межах коштів, передбачених на преміювання у кошторисі відповідного органу, та економії коштів на оплату праці, а починаючи з 1 січня 2007 р. - у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці. Конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників визначаються у положенні про преміювання відповідного органу.

Пунктом 8 Положення «Про преміювання та умови преміювання працівників виконавчих органів Індустріальної районної у місті ради», затвердженого головою районної ради, передбачено, що розмір премії штатним працівникам виконавчого комітету районної у місті ради та його структурним підрозділам визначається згідно фактично відпрацьованого часу та здійснюється у формі розпорядження голови районної у місті ради, а в особливих випадках, в формі рішення виконкому районної у місті ради. Варіювання сумами премій може бути тільки в межах фонду преміювання та економії фонду заробітної плати, в тому числі й з перерахунком між різними підрозділами.

Пунктом 10 вказаного Положення визначено, що дозвіл на преміювання керівників самостійних управлінь, відділів та інших структурних підрозділів районної у місті ради проводиться на підставі рішення виконкому районної у місті ради або розпорядженням голови районної у місті ради.

Пунктом 4 цього ж Положення визначено, що показником для преміювання працівників вважаються підсумки роботи виконавчого комітету, відділу, управління, іншого виконавчого органу на рівні міста, району, наявність відзнак різного рівня.

Положенням не передбачено конкретних сум чи відсотків щомісячних премій начальнику відділу освіти Індустріальної районної у м. Дніпро ради.

В період 2015 року були винесені рішення виконкому районної у місті Дніпро ради щодо надання дозволу на щомісячне преміювання начальника відділу освіти ОСОБА_3, а саме: № 118 від 22.05.2015 року, № 163 від 26.06.2015 року, № 200 від 29.07.2015 року, № 229 від 21.08.2015 року, № 259 від 18.09.2015 року, № 308 від 27.10.2015 року, № 326 від 20.11.2015 року, № 367 від 22.12.2015 року.

У вказаних рішеннях виконкому, як і у Положенні про преміювання, також не вказано конкретних сум чи відсотків щомісячних премій для виплат ОСОБА_3

Однак, ОСОБА_3, перебуваючи на посаді начальника відділу освіти Індустріальної районної у м. Дніпро ради, в порушення пункту 8 Положення «Про преміювання та умови преміювання працівників виконавчих органів Індустріальної районної у місті ради», вимог ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції", ст. 12-1 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", в приміщенні відділу освіти Індустріальної районної у місті Дніпро ради за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 46 "а", видала накази про преміювання себе, при цьому особисто визначила відсоток премії від посадового окладу, зокрема: наказ № 157 від 22.05.2015 року про преміювання ОСОБА_3 в розмірі 50% від посадового окладу; наказ № 196 від 26.06.2015 року про преміювання ОСОБА_3 в розмірі 50% від посадового окладу; наказ № 223 від 31.07.2015 року про преміювання ОСОБА_3 в розмірі 50% від посадового окладу; наказ № 245 від 28.08.2015 року про преміювання ОСОБА_3 в розмірі 50% від посадового окладу; наказ № 283 від 18.09.2015 року про преміювання ОСОБА_3 в розмірі 50% від посадового окладу; наказ № 322 від 27.10.2015 року про преміювання ОСОБА_3 в розмірі 100% від посадового окладу; наказ № 354 від 23.11.2015 року про преміювання ОСОБА_3 в розмірі 100% від посадового окладу, наказ № 396 від 23.12.2015 року про преміювання ОСОБА_3 в розмірі 150% від посадового окладу, на підставі яких нею в подальшому одержані бюджетні кошти на загальну суму 7809,3 грн.

Вищевказані накази були прийняті ОСОБА_3 в умовах реального конфлікту інтересів, тобто її приватний інтерес щодо особистого визначення розміру премій реально зіткнувся з її службовими повноваженнями при видачі наказів. Особисто визначені розміри премій до відома безпосереднього керівника не доводилися та з ним не погоджувалися.

ОСОБА_3 про прийняття рішення в умовах конфлікту інтересів відповідно до вимог ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції" свого безпосереднього керівника - голову Індустріальної районної у м. Дніпро ради про наявний у неї реальний конфлікт інтересів не повідомляла, хоча достовірно знала, що конфлікт інтересів носить постійний характер, та прийняття рішення (наказів про преміювання) щомісячно повторювалося.

Таким чином, ОСОБА_3 не повідомила про наявність у неї реального конфлікту інтересів безпосереднього керівника та вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів, а саме видачу наказів: № 157 від 22.05.2015 року, № 196 від 26.06.2015 року, № 223 від 31.07.2015 року, № 245 від 28.08.2015 року, № 283 від 18.09.2015 року, № 322 від 27.10.2015 року, № 354 від 23.11.2015 року, № 396 від 23.12.2015 року про особисте преміювання, на підставі яких у подальшому неправомірно одержала бюджетні кошти на загальну суму 7809,3 грн.

Дії ОСОБА_3 у протоколах про адміністративне правопорушення кваліфіковані за частиною першою та другою статті 172-7 КУпАП та зазначено, що вона вчинила правопорушення, пов'язані з корупцією, які полягають у не повідомленні у встановлених законом випадках та порядку про наявність реального конфлікту інтересів та прийнятті рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2016 року відносно ОСОБА_3 провадження за ч.1, ч.2 ст. 172-7 КУпАП закрито, у зв'язку із відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції прокурор Шевченко С.В. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду та винести нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні адміністративних корупційних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор вважає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, а викладенні в ній висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

При цьому прокурор вказує, що доказами, які містяться в матеріалах справи повністю доведена вина ОСОБА_3 у вчиненні корупційних правопорушень, оскільки остання визначала розмір премії собі не погоджуючи цього з керівництвом.

Крім того на думку прокурора посилання суду про те, ОСОБА_3 не приймала рішень в умовах реального конфлікту інтересів є необґрунтованими та такими, що суперечать доказам, наявним в матеріалах справи.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції прокурор Масалітін Є.А. підтримав подану апеляційну скаргу, підтвердив викладенні в ній доводи, та просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувавши постанову суду та винести нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні адміністративних корупційних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП та закрити провадження по справі на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, оскільки пройшли строки накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

В свою чергу ОСОБА_3 вважала, що постанова суду є законною та обґрунтованою, тому просила залишити її без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку.

Дані вимоги закону судом першої інстанції не було виконано, оскільки судом першої інстанції дана невірна юридична оцінка доказам по справі, внаслідок чого суд прийшов до помилкового висновку про необхідність закриття провадження по справах про адміністративні корупційні правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.1, ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено факт того, що ОСОБА_3, працюючи на посаді начальника відділу освіти Індустріальної районної у місті Дніпро ради, та відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» віднесеною до суб'єктів відповідальності за порушення, пов'язані з корупцією, в порушення вимог статті 1, 3, 28 Закону України «Про запобігання корупції», статті 12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», за змістом яких посадові особи уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування зобов'язані вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів, видала накази про преміювання себе, при цьому особисто визначила відсоток премії від посадового окладу, зокрема: наказ № 157 від 22.05.2015 року про преміювання ОСОБА_3 в розмірі 50% від посадового окладу; наказ № 196 від 26.06.2015 року про преміювання ОСОБА_3 в розмірі 50% від посадового окладу; наказ № 223 від 31.07.2015 року про преміювання ОСОБА_3 в розмірі 50% від посадового окладу; наказ № 245 від 28.08.2015 року про преміювання ОСОБА_3 в розмірі 50% від посадового окладу; наказ № 283 від 18.09.2015 року про преміювання ОСОБА_3 в розмірі 50% від посадового окладу; наказ № 322 від 27.10.2015 року про преміювання ОСОБА_3 в розмірі 100% від посадового окладу; наказ № 354 від 23.11.2015 року про преміювання ОСОБА_3 в розмірі 100% від посадового окладу, наказ № 396 від 23.12.2015 року про преміювання ОСОБА_3 в розмірі 150% від посадового окладу, на підставі яких нею в подальшому одержані бюджетні кошти на загальну суму 7809,3 грн.(Т.1, Т.2 а.с.1-9) При цьому про вказані дії та про наявність реального конфлікту інтересів, не повідомила свого безпосереднього керівника.

Дії інкриміновані ОСОБА_5 та зазначені в протоколах про адміністративне корупційне правопорушення, правильно кваліфіковані за ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП відповідальність осіб настає у разі за: неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів; вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до примітки ст. 172-7 КУпАП суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції".

Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_3 була призначена на посаду начальника відділу освіти Індустріального районної у місті Дніпропетровську ради(Т.1, Т.2 а.с.11) та присвоєно 11 ранг в межах 5 категорії особи місцевого самоврядування (Т.1, Т.2 а.с.12)

Тобто ОСОБА_3 є суб'єктом відповідальним за адміністративні корупційні правопорушення, оскільки віднесена до п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», а саме є посадовою особою місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» передбачено, що посадові особи місцевого самоврядування зобов'язанні дотримуватися правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачених Законом України «Про запобігання корупції».

Згідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено поняття реального конфлікту інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Під приватним інтересом розуміється будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Відповідно до п.п.2 та 3 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані:

- повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

- не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до Положення відділу Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, затвердженого рішенням Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради № 66 від 18 березня 2011 року, безпосереднім начальником ОСОБА_3 є голова районної і місті ради.(Т.1 а.с.32,Т.2 а.с.28)

Однак матеріалами справи не підтверджено, що ОСОБА_3 виконала вимоги п.2. ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», в них відсутні відповідні заяви адресовані безпосередньому начальнику з повідомленням про наявність реального конфлікту інтересу.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 по даному факту нічого пояснити не змогла.

Відповідно до Пункту 8 Положення «Про преміювання та умови преміювання працівників виконавчих органів Індустріальної районної у місті ради», затвердженого головою районної ради, передбачено, що розмір премії штатним працівникам виконавчого комітету районної у місті ради та його структурним підрозділам визначається згідно фактично відпрацьованого часу та здійснюється у формі розпорядження голови районної у місті ради, а в особливих випадках, в формі рішення виконкому районної у місті ради. Варіювання сумами премій може бути тільки в межах фонду преміювання та економії фонду заробітної плати, в тому числі й з перерахунком між різними підрозділами.(Т.1 а.с.41,Т.2 а.с.54)

Пунктом 10 вказаного Положення визначено, що дозвіл на преміювання керівників самостійних управлінь, відділів та інших структурних підрозділів районної у місті ради проводиться на підставі рішення виконкому районної у місті ради або розпорядженням голови районної у місті ради.(Т.1 а.с.41,Т.2 а.с.54)

Тобто з вище вказаного, що розмір премії визначається саме у формі розпорядження голови районної у місті ради, а в особливих випадках, в формі рішення виконкому районної у місті ради.

Проте вищевказаних вимог Положення, ОСОБА_3 не дотрималася, та остання діяла у порушення п.3 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 видала накази про своє преміювання, а саме: наказ № 157 від 22.05.2015 року про преміювання ОСОБА_3 в розмірі 50% від посадового окладу; наказ № 196 від 26.06.2015 року про преміювання ОСОБА_3 в розмірі 50% від посадового окладу; наказ № 223 від 31.07.2015 року про преміювання ОСОБА_3 в розмірі 50% від посадового окладу; наказ № 245 від 28.08.2015 року про преміювання ОСОБА_3 в розмірі 50% від посадового окладу; наказ № 283 від 18.09.2015 року про преміювання ОСОБА_3 в розмірі 50% від посадового окладу; наказ № 322 від 27.10.2015 року про преміювання ОСОБА_3 в розмірі 100% від посадового окладу; наказ № 354 від 23.11.2015 року про преміювання ОСОБА_3 в розмірі 100% від посадового окладу, наказ № 396 від 23.12.2015 року про преміювання ОСОБА_3 в розмірі 150% від посадового окладу, на підставі яких нею в подальшому одержані бюджетні кошти на загальну суму 7809,3 грн.(т.1 а.с.60,62,65,68,71,74,77,80, Т.2 а.с. 74,77,80,83,86,89,92,95)

Отже як вбачається з вище вказаного, ОСОБА_3 порушила вимоги Положення про преміювання самої себе, видавши відповідні накази, при цьому самостійно визначила розмір відсотків премії, не погодивши це з головою районної у місті ради в зв'язку з чим вчинила дії, в умовах реального конфлікту інтересів.

Крім того в судовому засіданні ОСОБА_3 пояснила, що розмір відсотків премії повинен був вказати у своєму Рішенні про преміювання голова районної у місті ради, однак цього зроблено не було. Також пояснила, що в зв'язку з тим, що вона безкоштовно займала посаду голови комітету конкурсних торгів, при визначенні розміру премій відносно себе в наказах, враховувала цю обставину. Стверджувала, що коли вона видавала накази, то вона узгоджувала розмір премії з головою виконкому.

Про те суд апеляційної інстанції не приймає до уваги пояснення ОСОБА_3 про узгодження розміру премій відносно себе з головою виконкому, оскільки підтвердження цього під час перегляду справи ОСОБА_3 надати не змогла.

Крім того з письмових пояснень свідка ОСОБА_6 наявних у справі, вбачається, що ОСОБА_3 особисто розподіляла відсоток премії на працівників в тому числі і на себе.(Т.1 а.с. 82, Т.2 а.с.98)

При цьому слід відмітити, що видаючи накази про преміювання самої себе в жовтні, листопаді та грудні 2015 року, ОСОБА_3 визначила собі розмір премії найбільший від інших працівників.

Отже, переглядаючи матеріали справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_3 порушила вимоги ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП оскільки остання не повідомила у встановленому законом випадку та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, в зв'язку з чим постанова суду підлягає скасуванню з винесенням нової постанови, якою ОСОБА_3 потрібно визнати винною.

Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення, суд апеляційної інстанції враховує той факт, що з моменту виявлення адміністративного правопорушення сплинув трьох місячний строк притягнення до адміністративної відповідальності передбачений ст. 38 КУпАП.(Т.1 а.с.1,Т.2 а.с.1)

Таким чином суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з винесенням нової постанови, якою ОСОБА_3 потрібно визнати винною у вчиненні адміністративних корупційних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 172-7 КУпАП та закрити провадження по справі на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись п.7 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Шевченко С.В. . - задовольнити.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2016 року, якою відносно ОСОБА_3 провадження за ч.1, ч.2 ст. 172-7 КУпАП закрито, у зв'язку із відсутністю складу адміністративних правопорушень- скасувати.

Винести нову постанову якою ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні адміністративних корупційних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 172-7 КУпАП та закрити провадження по справі на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області О.П. Піскун