ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016р. Суддя Хортицького районного суду м.Запоріжжя Мурашова Н.А., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції в м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції, відносно

ОСОБА_1, 27.08.1987р.н., ур. м.Запоріжжя, не працює, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,

за ст. 130 ч.4 КУпАП.

Права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП розяснені.

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу АП2 №311193, складеного поліцейським роти №1 батальйону №4 УПП в м.Запоріжжі ДПП, рядовим поліції ОСОБА_2, 26.05.2016р. в 05.05год. в м.Запоріжжі, по просп..Ювілейному, 35/50 ОСОБА_1 в порушення п.2.10є Правил дорожнього руху вживав алкоголь (пиво) після зупинки на вимогу поліцейського до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного спяніння, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину в скоєнні даного адміністративного правопорушення не визнав повністю, вважає, що в його діях немає складу вказаного адміністративного правопорушення і провадження підлягає закриттю, оскільки він дійсно в зазнасчениц день та час був зупинений поліцейськими, які звинуватили його в порушеннв Правил дорожного руху рух по тротуару, наявність ознак алкогольного спяніння, а потім і вживання алкоголю до проходження огляду на стан спяніння. Однак алкогольні напої він не вживав, випив безалкогольне пиво, про що повідомив поліцейському, однак останній це проігнорував, став складати якісь документи, як потім він зрозумів протокол. При цьому, при складанні протоколу, як потім зясувалось за ч.4 ст.130 КУпАП, поліцейським були допущені суттєві порушення зазначені в протоколі свідки цієї події в дійсності очевидцями не були, підписали протокол до його заповнення, порожнім, протокол був складений пізніше, від дачі пояснень він не відмовлявся, поліцейський такі пояснення від нього та свідків, які він просив залучити, - це особи, що були разом з ним в автомобілі, - не відібрав, належним чином факт скоєння правопорушення не зафіксував. Фактично усі матеріали щодо нього були сфалисьфіковані, у звязку з чим він на місці події відмовився від проходження огляду на стан спяніння, відмовився підписувати будь-які документи, звернувся до правоохоронних органів та суду з приводу протиправних дій поліцейських.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1, свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, вважає, що провадження у справі підлягає закриттю, виходячи з такого.

Відповідно до ст.62 Конституції України в Україні дії принцип презумпція невинуватості, відповідно до якого особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності також ґрунтуються на цьому принципі (рішення Конституційного Суду України от 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010).

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна діяльність чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

Ст.130 ч.4 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної

постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Суд встановив, що 26.05.2016р. в 05.05гд в м.Запоріжжі по пр..Юбілейний, 35/50 поліцейським роти №1 батальйону №4 УПП в м.Запоріджжі ДПП ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення АП2 № 311193 відносно ОСОБА_1, який 26.05.2016р. в 05.05год в порушення п.2.10є ПДР вживав алкоголь (пиво) після зупинки на вимогу поліцейського до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного спяніння.

Свідками правопорушення зазначені ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Від підпису в протоколі, його отримання та дачі пояснень ОСОБА_1 відмовився в присутності свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Свідок ОСОБА_2 в суді пояснив, що він разом з ОСОБА_7 26.05.2016р. в 02.30год здійснювали патрулювання по пр..Юбілений м.Запоріжжя і побачили біля кафе «Дарья» на тротуарі автомобіль сріблястого кольору Chevrolet Aveo, держномер АР 5065 ВТ, який став рухатися по тротуару, що заборонено. Вони вирішили зупинити автомобіль і ввімкнули сигнальні маячки. Водій зупинився, вони стали спілкуватися. Водій, як зясувалось ОСОБА_1, мав ознаки алкогольного спяніння запах алкоголю, почервоніння обличчя, тому йому було запропоновано пройти огляд на стан спяніння за допомогою алкотестера «Драгер», на що ОСОБА_1 погодився. Однак оскільки в їх патрульному автомобілі такого приладу не було, вони викликали начальника роти і довго чекали його. В цей час підїхали ще патрульні поліцейські, друзі ОСОБА_1, останній казав, що хоче пити. Він особисто просив його почекати, але ОСОБА_1 взяв бутилу з етикеткою «пиво» і став його демонстративно пити. Чи було це пиво безалкогольним, він не знає. Для нього мало значення сам факт вживання до прозодження огляду. Після того, як підвезли «Драгер», вони знову запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан спяніння, але той вже відмовився від нього. Свідків при цьому не було. Їх він зупинив вже після і попросив підписати протокол. Не заперечує, що на момент підпису протоколу свідками, він не був заповнений, що не заборонено, оскільки свідки торопились. Від підпису протоколу ОСОБА_1 відмовився також в присутності двох свідків, які були поруч з поліцейським автомобілем, де він писав протокол. В подальшому проводилась службова перевірка щодо законності їх дій за даним фактом, порушень виявлено не було. На місці події було винесено постанову про накладання на ОСОБА_1 штрафу за рух про тротуару, зараз вона оскаржується в суді в порядку КАСУ, та складено протокол за ч.4 ст.130 КУпАП. Протокол за ч.1 ст.130 КУпАп за відмову від проходження огляду на стан спяніння відносно ОСОБА_1 не складався за браком досвіду.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що точно не памятає дату та час, рано вранці він рухався по пр..Юбілейний в м.Запоріжжі, біля кільця побачив поліцейський автомобіль та дві звичних автомобілі та багато людей. Його зупини один із поліцейських, який сказав, що хтось із громадян керував автомобілем в стані спяніння і попросив підписати якісь документи. Він підписав і поїхав, оскільки дуже торопився. Чи вживав хтось із громадян алкоголь, він особисто не бачив, до купи людей на підходив, не з ким не спілкувався. В його присутності ніхто не відмовлявся від підпису протоколу, від проходження огляду на стан спяніння. Точно не памятає, але протокол він підписав, коли той був не заповнений.

Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не прибули за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, тому суд прийняв рішення про розгляд спарви у їх відсутність.

Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_4 від 26.05.2016р., він в 04.30год був зупинений поліцейськими на пр..Юбілейний м.Запоріжжя і в його присутності ОСОБА_1 відмовився проходити тест на алкотестер «Драгер» та від огляду в медичному закладі.

Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_5 від 25.05.2016р., в його присутності ОСОБА_1 відмовився підписати протокол АП2 № 311193.

Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_6 від 26.05.2016р., в його присутності ОСОБА_1 відмовився підписати протокол АП2 № 311193.

Відповідно до висновку перевірки за фактом, викладеним в заяві ОСОБА_1, проведеною в УПП м.Запоріжжя ДПП і затвердженою 10.06.2016р., дії інспекторів поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_2 визнані такими, що відповідають вимогам діючого законодавства.

Згідно з витягом з ЄРДР № 0000240 13.07.2016р. внесені відомості за фактом службового підроблення співробітниками УПП м.Запоріжжя протоколу про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, і проводиться досудове розслідування.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, суд виходить з того, що обєктивна сторона даного правопорушення полягає у вживанні водієм транспортного засобу алкоголю після дорожньо-транспортної пригоди за його участю або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Суд враховує, що обовязок водіїв до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки), передбачений в пп. «є» п.2.10 ПДР. При цьому, п.2.10 ПДР визначає обовязкові дії, які повинен вчинити водій у разі причетності його до дорожньо-транспортної пригоди. Правила дорожнього руху не містять жодної норми, відповідно до якої на водіїв покладається обовязок не вживати алкогольні напої в інших випадках, в т.ч. після зупинки його поліцейськими у разі вчинення будь-якого іншого порушення Правил дорожнього руху (крім порушень, що призвели до ДТП).

Під час судового розгляду суд достовірно встановив, що водій ОСОБА_1АВ. був зупинений поліцейськими не у звязку з його причетністю до ДТП, а у звязку з порушенням правил руху по тротуару, тому суд вважає, що підстав для покладання на нього обовязку не вживати алкогольні напої і подальшого складання протоколу за порушення цього обовязку у поліцейського не було.

Також судом встановлено, що у ОСОБА_1, на думку поліцейських, були наявні ознаки алкогольного спяніння, тому йому була предявлена вимога пройти огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою технічного приладу. Однак Правилами дорожнього руху також не передбачений обовязок водія, який зупинений у звязку з керуванням транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння, не вживати алкогольні напої до проходження огляду на стан спяніння. Як вже зазначалось, такий обовязок покладається лише у випадку причетності водія до ДТП.

Суд вважає, що вживання водієм алкогольних напоїв після його зупинки за фактом вчинення будь-якого іншого порушення ПДР, не тягне складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, а в залежності від конкретних обставин подій може містити ознаки інших адміністративних правопорушень.

Суд вважає, що в даному випадку поліцейський ОСОБА_2 невірно застосував норми діючого законодавства, невірно оцінив фактичні обставини події і прийшов до необґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.10є ПДР.

Крім того, судом встановлено, що поліцейський ОСОБА_2, який вважав наявним факт вживання ОСОБА_1 алкоголю на місці зупинки, достовірно не пересвідчився в тому, що в даному випадку мало місце вживання саме алкогольного напою. Ці обставини ним в суді не заперечувались, та підтверджені відеозаписом подій, що наданий суду.

Оцінюючи показання в суді свідка ОСОБА_3 та письмові пояснення свідка ОСОБА_4, які зазначені поліцейським в протоколі як очевидці вживання ОСОБА_1 алкоголю, суд вважає, що показання цих свідків не мають істотного значення для розгляду даної справи і не є належними доказами, оскільки останні згідно їх пояснень були нібито очевидцями того, як ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан спяніння, а не тому, що він вживав алкогольні напої. Ці обставини в суді підтвердив і поліцейський ОСОБА_2 В той же час зясовано, що протокол відносно ОСОБА_1 за відмову від проходження огляду на стан спяніння не складався.

Крім того, як встановлено судом і підтверджено фотознімками, відеозаписом з місця події, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підписали порожній бланк протоколу, в якому не містилось жодних відомостей про особу, відносно якої він складається, суті та обставин вчинення адміністративного правопорушення, свідками (очевидцями) якого могли бути вказані свідки.

В суді свідок ОСОБА_3 пояснив, що після його зупинки поліцейським ніхто в його присутності алкогольні напої не вживав, від проходження огляду на стан спьяніння не відмовлявся.

Після перегляду відеозапису подій, що був доданий до протоколу, судом зясовано, що події за участю ОСОБА_1, за якими було складено протокол АП2 № 311193 (вживання алкоголю після зупинки до огляду на стан спяніння), фактично мали місце в 04.03-04.05год. В той же час в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено час вчинення правопорушення 05.05год., що не відповідає дійсності.

Суд вважає, що вказані обставини ставлять під розумний сумнів належність та допустиміть доказів, які були зібрані поліцейськими під час складання протоколу.

Відповідно до п.13 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС № 1376 від 06.11.2015р., особі, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, пропонується надати по суті вчиненого адміністративного правопорушення письмове пояснення, яке підписується зазначеною особою. Пояснення може додаватися до протоколу про адміністративне правопорушення окремо, про що робиться запис у ньому.

Однак судом встановлено і підтверджено відеозаписом подій, що ОСОБА_1 не пропонувалось надати письмові пояснення щодо обставин події ні окремо, ні в протоколі, хоча з відеозапису подій вбачається, що він фактично ці пояснення надавав.

Також на місці події були свідки - особи, які знаходились в автомобілі ОСОБА_1 на момент його зупинки. Однак поліцейськими вказані особи належним чином не опитані, їх пояснення не зафіксовані, що свідчить про однобічність, неповноту дій поліцейських, в той час, як саме на поліцейського, як особу, що виявила факт адміністративного правопорушення, покладається обовязок довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи шляхом збирання належних та допустимих доказів, тобто наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, оцінку яким в подальшому повинен дати суд при постановленні судового рішення.

Проаналізувавши вищевикладені норми діючого законодавства, повно, всебічно, обєктивно оцінивши обставини справи та сукупність наданих доказів, суд приходить до висновку про відсутність переконливих, достовірних, належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, та його винуватість.

При цьому, доводи ОСОБА_1 про фальсифікацію поліцейським ОСОБА_2 адміністративного протоколу щодо нього суд вважає безпідставними, оскільки події за участю ОСОБА_1 26.05.2016р. на пр..Юбілейний м.Запоріжжя в дійсності мали місце, чого він не заперечував. Складання протоколу на місці події також мало місце.

Питання чи правильно складено протокол та інші матеріали справи відповідно до ст. 278 КУпАП вирішує суд, до компетенції якого відноситься розгляд справи.

Суд вважає, що в даному випадку поліцейським ОСОБА_2 невірно були оцінені фактичні обставини подій, невірно застосовані норми діючого законодавства, не зібрані належні та допустимі докази, що не є свідченням фальсифікації протоколу, а повязується судом виключно з субєктивною оцінкою поліцейським обставин справи та субєктивним тлумаченням норм діючого законодавства.

За вказаних обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.4 ст.130 КУпАП, у звязку з чим відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі слід закрити.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.7,9,ч.4 ст.130,245,247,251,252,280,284 КУпАП, Правилами дорожнього руху, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративному матеріалу відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.130 КУпАП закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена в Апеляційний суд Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом 10 днів з дня її постановлення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Н.А.Мурашова

27.12.2016