Справа № 750/8712/16-п Головуючий у 1 інстанції Кузюра М. М.
Провадження № 33/795/49/2017
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2017 року місто Чернігів

Суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області Борисенко І.П., за участі адвоката Данича О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 листопада 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 275 грн. 60 коп.

Судом ОСОБА_2 було визнано винуватим в тому, що він 06 вересня 2016 року о 23 год. 25 хв. по проспекту Перемоги 151-А в м. Чернігові керував транспортним засобом марки ВАЗ-21063, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук) та відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку, медичного огляду на стан сп'яніння в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На дану постанову суду ОСОБА_2, подана апеляційна скарга, в якій він просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Свої доводи апелянт аргументує тим, що дана постанова не відповідає вимогам чинного законодавства та ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, є незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що судом порушено його право на захист, оскільки розгляд справи відбувся без його участі і таким чином він був позбавлений можливості надати особисті пояснення та надати докази на спростування його вини. Вказує, що в указану дату він не керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння. Про існування постанови суду про визнання його винним за ст. 130 ч.1 КУпАП йому стало відомо лише 30 грудня 2016 року після накладення виконавчою службою арешту на грошові кошти на банківській картці, а тому просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки він пропущений з поважних причин.

У судовому засіданні представник апелянта адвокат Данич підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з указаних у ній підстав та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, а також просив проводити судовий розгляд за відсутності апелянта. Також адвокат зазначив, що суд першої інстанції допустив неповноту та не дослідив всі матеріали, в тому числі і відеозапис з нагрудної відеокамери поліцейського.

Свідок ОСОБА_3, який працює інспектором роти № 2 БУПП в м. Чернігові ДПП в засіданні апеляційного суду пояснив, що 06 вересня 2016 року у вечірній час надійшла інформація про те, що невідомий водій на автомобілі ВАЗ, який знаходиться біля магазину Електрон може перебувати з явними ознаками алкогольного сп'яніння та керує вказаним транспортним засобом. Дана інформація була взята до уваги і вказаний автомобіль був виявлений біля магазину Електрон. Автомобіль проїхав незначну відстань та зупинився, а водій вийшов та про щось розмовляв з таксистом. Візуально було видно, що водій перебуває у стані алкогольного сп'яніння, однак з цього приводу до водія ніхто з поліцейських не підходив, оскільки потрібно було б щоб водій порушив правила дорожнього руху що і послугувало б законною підставою для зупинки транспортного засобу. Наряд поліції почав рух за вказаним автомобілем і коли водій двічі порушив правила дорожнього руху, то було прийнято рішення про зупинку транспортного засобу. Водій намагався втекти, однак за ним почалося переслідування і автомобіль був зупинений. Оскільки водій перебував у стані алкогольного сп'яніння, тому його було доставлено до медичного закладу на медичне освідування. На вимогу лікаря надати направлення для медичного освідування поліцейськими було прийнято рішення про відвезення ОСОБА_2 на місце де залишився його автомобіль. ОСОБА_2 разом з іншими поліцейськими залишився біля автомобіля, а він разом з напарницею поїхали до місця проживання ОСОБА_2 і в його дружини записали паспортні дані на чоловіка та поїхали до порушника. Повертаючись назад, на вулиці вони зустріли двох молодих чоловіків, яким запропонували бути присутніми в якості свідків при відмові порушника від проходження медичного огляду та відмови від отримання ним копії протоколу. Молоді люди відмовлялися, оскільки не бачили водія, але вони їх запевнили, що останній в дійсності відмовиться від проходження медичного огляду в медичному закладі та від продуття трубки „Драгер", в результаті чого останні погодились бути свідками. Забравши свідків, вони під'їхали до ОСОБА_2 і той в дійсності в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду та від отримання копії протоколу. Щодо свого вислову «Суд як дишло, куди дихнув, туди і вийшло» свідок пояснив, що це у нього була реакція на вислів ОСОБА_2 про те, що «Наш суд самий гуманний у світі».

В засіданні апеляційного суду був переглянутий відеозапис з нагрудної відеокамери № 0306 від 06.09.2016 року. З переглянутого відеозапису вбачається, що в дійсності у зазначену дату, у вечірній час, працівники поліції намагалися наздогнати водія автомобіля ВАЗ 2106, який двічі порушив правила дорожнього руху. В процесі розмови між собою поліцейські вказують про необхідність щоб водій порушив декілька пунктів ПДР і лише після цього вони будуть зупиняти транспортний засіб. По проспекту Перемоги, 151-а даний автомобіль зупинився. В послідуючому з відеозапису вбачається, що з указаного автомобіля вийшов чоловік, як пізніше було встановлено, ОСОБА_2, тобто особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності та подала апеляційну скаргу, інших сторонніх осіб біля автомобіля не було. ОСОБА_2 працівникам поліції пояснив, що автомобілем ВАЗ 2106 керував не він. В послідуючому ОСОБА_2 працівниками поліції був доставлений до спеціалізованого медичного закладу по вул. Щорса, 3 в м. Чернігові для проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп'яніння. Під час поїздки до лікарні ОСОБА_2 на пропозицію поліцейської тричі погоджується на проходження медичного огляду. Поліцейська в салоні автомобіля зазначає, що може скласти протокол відносно ОСОБА_2 по зовнішнім ознакам. В приміщенні лікарні на вимогу лікаря надати направлення для проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп'яніння нарядом поліції не було надано такого направлення і наряд поліції, забравши ОСОБА_2 із собою, поїхали до місця знаходження легкового автомобіля за адресою м. Чернігів, проспект Перемоги 151-а. Поліцейська пропонує Грищенку для швидшого вирішення питання відмовитись від проходження медичного огляду та від отримання копій протоколів про адміністративні правопорушення. В послідуючому поліцейський зазначає, що будуть знайдені свідки, які підпишуть протокол про адміністративне правопорушення і зазначать про те, що ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду шляхом продуття трубки „Драгер" та в медичному закладі. На цьому відеозапис закінчується і як убачається з листа, наданого начальником Управління патрульної поліції, подальшого відеозапису з фіксуванням складання протоколу про адміністративне правопорушення в присутності свідків немає.

За наведених обставин, оскільки суд надає перевагу доказам, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні, апеляційний суд вважає вище наведені пояснення свідка ОСОБА_3 та доводи апеляційної скарги логічними і правдивими та визнає їх належними доказами в справі, а також це стосується і переглянутого відеозапису.

За таких обставин, заслухавши представника апелянта-адвоката Данича О.С., свідка, вивчивши матеріали справи, оглянувши відеозапис з нагрудної відеокамери та перевіривши доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог частини 1 статі 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи на 03 та 16 листопада 2016 року (а.с.15, 28), надавав до суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв'язку з його хворобою.

Про виклик апелянта в судове засідання на 24 листопада 2016 року на 9 год. 40 хв. свідчить довідка (а.с.32) помічника голови суду, з якої вбачається, що на номер апелянта, який він указував у протоколі про адміністративне правопорушення та у своїх клопотаннях, був здійснений дзвінок, а також повідомлялась про час та місце слухання справи ОСОБА_4, яка є тещею апелянта і проживє разом в одній квартирі.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні по справі «Лучанінова проти України» від 09 червня 2011 року зазначив, що проведення публічних судових засідань є основоположним принципом, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції (рішення у справі «Ріпан проти Австрії» п.27). Розгляд справи у зв'язку з відсутністю публічного судового розгляду є порушенням вказаної статті Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу у відсутність ОСОБА_2, без наявності будь-яких його пояснень, суд порушив одні із основних конституційних принципів розгляду справи - доступ до правосуддя, яке полягає у законності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; забезпеченні обвинуваченому права на захист; гласності судового процесу та його повного фіксування технічними засобами.

Окрім того, з матеріалів провадження вбачається, що при відсутності будь-яких письмових пояснень ОСОБА_2, суд обмежився лише поверховим дослідженням пояснень свідків та рапортів працівників поліції, без безпосереднього допиту свідків у судовому засіданні та дослідження інших доказів, а саме відеозапису з нагрудної відеокамери № 0306 від 06.09.2016 року і за таких обставин суд першої інстанції внаслідок неповноти судового розгляду прийняв передчасне та необґрунтоване рішення.

З огляду на викладене, доводи, викладені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження в засіданні апеляційного суду і підтверджуються матеріалами справи наступним чином.

Відповідальність за статтею 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп'яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння. Пункт 2.9-а ПДР забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак при розгляді апеляційної скарги було встановлено, що ОСОБА_2 на вимогу працівників поліції погоджувався пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, однак на вимогу лікаря, працівники поліції не надали направлення для проходження медичного огляду і з цих причин медичний огляд не відбувся. Працівник поліції зазначала, що буде складатися протокол відносно ОСОБА_2 на підставі зовнішніх ознак, однак з невідомих причин це не зробила. Окрім того, з пояснень працівника поліції Данька встановлено, що патрульні бачили, що ОСОБА_2 перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння керує транспортним засобом, відразу не зупинили транспортний засіб, а надали можливість останньому керувати ним та скоювати адміністративне правопорушення та наражати сторонніх осіб на небезпеку.

За таких обставин, працівники поліції повинні були скласти протокол відносно ОСОБА_2 за порушення ним пункту 2.9-а ПДР, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Оскільки протокол про адміністративне правопорушення складався за порушення п. 2.5 ПДР і місцевий суд виніс постанову про порушення ОСОБА_2 вказаного пункту ПДР, однак дана обставина в суді апеляційної інстанції не знайшла свого підтвердження, оскільки відмови водія ОСОБА_2 на вимогу працівника міліції пройти в установленому поряду медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння не було, тому відповідно ОСОБА_2 і не повинен нести відповідальність за п. 2.5 ПДР.

Судом апеляційної інстанції вживалися заходи по виклику свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які зазначені в протоколі як свідки, шляхом виклику їх в судове засідання судовими повістками. До суду повернулись поштові повідомлення про отримання свідками судових повісток, однак самі свідки в судове засідання жодного разу так і не з'явились з невідомих суду причин, тому суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутності з наданням їхнім поясненням певної оцінки.

За таких обставин, дослідивши матеріали адміністративного провадження та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутнє порушення пункту 2.5 ПДР, яке полягає у відмові на вимогу працівника міліції пройти в установленому поряду медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, а порушення пункту 2.9-а ПДР - керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння в його діях вбачається, проте процесуальний документ, яким це оформлюється - протокол про адміністративне правопорушення за даним пунктом складено не було, що позбавляє суд апеляційної інстанції притягнути особу до адміністративної відповідальності за правопорушення, яке не було йому інкриміноване та позбавить особу, відносно якої складено протокол захистити свої права.

Інші будь-які належні та допустимі докази на підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме пункту 2.5 ПДР в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Оскільки апелянт не був присутнім в суді першої інстанції, копію постанови суду отримав лише 30 грудня 2016 року, тому йому необхідно поновити строк на апеляційне оскарження.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 листопада 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі відносно нього - закрити, на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. П. Борисенко