Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3415/16-п
Провадження № 3/553/1170/2016
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27.12.2016м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Новака Ю.Д.,

при секретарі Каленіченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у м.Полтаві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, який мешкає: Полтавський район, с.Рибці, вул.Дундича, 8, за ч. 1 ст. 130 КУпАП ,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу АП2 №109580 складеного 28.09.2016 року, близько 01 год. 00 хв. в м.Полтава по проспекту Миколи Вавілова водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21063, д.н.з. 55963СК в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння, у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога за адресою м.Полтава, пров. Шевченка, 5 А. чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху.

Притягуємий ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України не визнав та пояснив, що 28.09.2016 року він разом зі товаришем їхав в автомобілі так як останній попросив його відвезти до родичів. На проспекті Вавілова в м. Полтаві його зупини працівники поліції та запропонували йому пройти тест на алкогольне сп»яніння. Він показав позитивний результат з яким не погодився та сам запропоновував поїхати до медзакладу для проходження там тесту на вживання алкоголю. В наркологічному диспансері він також продув прилад ДРАГЕР в присутності лікаря та поліцейського. Лікар видав висновок про те, що він перебуває в стані алкогольного сп»яніння, на що він заперечив і відмовився від підпису даного висновку та його отримання. Також повідомив, що в той день алкогольні напої не вживав, в день складання протоколу пив тільки яблучний сік. В медичному закладі просив лікаря щоб у нього взяли кров та сечу на вміст алкоголю але йому відмовили. Раніше притягувався до відповідальності за ст. 130 ч.1 КпАП Україн, а саме в 2003 та 2011 роках. Але з того часу порушень ПДР не допускає. Після складання протоколу в медичний заклад самостійно для перевірки результатів тесту на вміст алкоголю не звертався.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 28.09.2016 року, як працівник поліції заступив на чергування де ним, близько 01-00 год. було зупинено автомобіль яким керував ОСОБА_1 Оскільки у водія були видимі ознаки алкогольного сп»ягніння, він запропонував йому пройти тест на вживання алкоголю. Оскільки ОСОБА_1 відмовився продути алкотестер «Драгер» то йому було запропоновано пройти освідування в обласному наркологічному диспансері. Після винесення лікарем наркологом позитивного висновку було складено протокол відносно ОСОБА_1 за ст.. 130 ч.1 КпАП України.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він працює на посаді лікаря - нарколога вже 13 років, має вищу категорію. 28.09.2016 року громадянина ОСОБА_1 привезли працівники поліції для проведення огляду на стан сп»яніння. Прилад який він продув, а саме алкотестер «Драгер 68-10» показав 1,53 проміле, а також по певній кількості візуальних ознак, зокрема, таких як хода, почервоніння обличчя, не чітка мова та інші було встановлено що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп»яніння. Про даний факт ним було складено висновок, проте ОСОБА_1 відмовився від його підпису та отримання про що було зазначено в самому висновку.

Свідок ОСОБА_4»яненко Б.І. в судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_1 перебуває в дружніх відносинах, 27.09.2016 року він попросив його відвезти близько 22-00 год. до своїх родичів на що він погодився. Близько 00-00 год. вони заїхали в магазин «АТБ» де купили продукти та поїхали. По дорозі, в районі проспекту Вавілова в м. Полтаві їх зупинили працівники поліції. Поліцейські запитали чи вживав ОСОБА_1 алкоголь, а потім запропонували йому продути алкотестер. Пізніше ОСОБА_1 разом з поліцейськими поїхали до медичного закладу, а після повернення на нього склали протокол. Особисто запаху алкоголю від ОСОБА_1 під час поїздки він не чув, при ньому алкогольних напоїв він не вживав.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали адміністративної справи, докази наявні в ній та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов»язаний з»ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом»якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з»ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За умовами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, окрім іншого, настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп»яніння.

Згідно з п.2.9«а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі -Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до ч.1 ст.266 КУпАП та п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Проведення огляду особи з метою виявлення стану алкогольного сп»яніння здійснюється відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров»я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 (далі Інструкція).

Відповідно до п.6 розділу І Інструкції огляд на стан сп»яніння проводиться: а) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); б) лікарем закладу охорони здоров»я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ вказаної Інструкції за наявності ознак алкогольного сп»яніння, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції (зокрема: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), поліцейський проводить огляд за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Такий огляд на стан сп»яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції (п.4 розділу ІІ Інструкції).

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

При цьому, в силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.1 Конституції Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Людина, її життя і здоров»я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов»язком держави (ст.3 Конституції України).

У відповідності зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року (далі - ЄСПЛ ), не тільки Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), але й, практика ЄСПЛ застосовується судами України як джерело права, та має більшу юридичну силу чим норми КПК України, оскільки згідно ст.19 Закону, законодавчий орган держави (орган представництва) має здійснювати експертизу та перевірку чинних законів і підзаконних актів на відповідність Конвенції та практиці ЄСПЛ.

На підставі ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

Отже, ознаками об»єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, по третє- відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5. Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як вище зазначив суд, до адміністративної відповідальності може бути притягнуто особу тільки тоді, коли вона відмовилася від проходження огляду лише у встановленому чинним законодавством порядку, який визначений ст.266 КУпАП та постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 .

Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Тобто, у разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1-4 ст.130 КУпАП, до нього долучаються докази перебування особи у стані алкогольного сп'яніння або відмови від проходження такого огляду.

Відповідно до роз'яснень, викладених у абзаці 4 пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 24 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення» (із змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду N 18 ( v0018700-08 ) від 19 грудня 2008 року) для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП України не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись (абзац четвертий пункту 27 із змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду N 18 (v0018700-08 від 19 грудня 2008 року).

Аналізуючи докази які знаходяться в матеріалах справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП доведена. Також суд вважає, що поліцейський при складанні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, діяв у відповідності до своїх повноважень та способу, передбачених чинним законодавством, тому протокол про адміністративне правопорушення визнається судом допустимим доказом відповідно до вимог ст.251 КУпАП, як і інші докази, досліджені судом, зокрема, висновком щодо результатів медичного огляду виявлення стану алкогольного сп»яніння, поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_3, які обєктивно узгоджуються між собою та матеріали справи та підтверджують факт наявності у ОСОБА_1 передбачених законом ознак алкогольного сп»яніння, які були підставою для вимог щодо проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого сп»яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до положень ч. 1 ст.130 КУпАП. Щодо пояснень свідка ОСОБА_4»яненко Б.І. щодо невживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв, то суд до них відносить критично, зважаючи на те, що з ОСОБА_1 вони перебувають в дружніх відносинах, свідок зустрівся з ним тільки ввечері 27.09.2016 року, близько 22-00 год., а тому не міг бачити чи знати вживав чи ні ОСОБА_1 алкогольні напої протягом дня, також не був присутнім безпосередньо при освідуванні ОСОБА_1 в медзакладі лікарем та складанні висновку відносно цього факту. Також свідком ОСОБА_4»яненко Б.І., як вбачається із матеріалів справи, 28.09.2016 року при складанні протоколу не надавались будь-які пояснення відносно подій, які стались з ОСОБА_1

Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, висновком Полтавського обласного наркологічного диспансеру, поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_3 Дані докази об»єктивно узгоджуються між собою та не протирічать одне одному.

При визначенні виду та міри адміністративного стягнення ОСОБА_6 суд враховує суспільно небезпечний характер вчиненого останнім правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан.

Крім того, згідно Закону України "Про судовий збір" з ОСОБА_6 на користь Держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. 130, 283, 284 КУпАП, ЗУ «Про судовий збір», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 ( десять тисяч двісті ) гривень 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 275 грн. 60 коп. судового збору.

Постанову може бути оскаржено протягом 10 днів з моменту її винесення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_7