П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2016 Справа №607/13057/16-п

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Воробель Н.П., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління Держпраці у Тернопільській області Державної служби України з питань праці, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, директора ТзОВ «АСК»,

за ч. 1 ст. 41 КУпАП,-

встановила:

ОСОБА_1, обіймаючи посаду директора ТзОВ «АСК», допустив порушення: тривалості роботи напередодні святкових і неробочих дні, а саме, не скорочення її на 1 годину, зокрема відповідно до табеля обліку робочого часу за жовтень 2016 року всі працівники товариства /за винятком тих, що перебували у відпустках/ 13 жовтня, напередодні 14 жовтня (День захисника України) відпрацювали по 8 годин, чим порушено ч. 1 ст. 53 КЗпП України; порядку повідомлення працівників про дату початку відпустки не пізніше ніж за два тижні до її початку, що стосувалось вантажника ОСОБА_2, якому згідно наказу № 246-вд від 01 вересня 2016 року була надана щорічна відпустка тривалістю 24 календарних дні з 01 вересня, чим порушено вимоги ч. 5 ст. 79 КЗпП України; невиплату у вересні та жовтні авансу та виплату заробітної плати за вересень 2016 року 21 жовтня 2016 року, що є порушенням ч.ч. 1.2 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці»; виплату заробітної плати працівникам пізніше ніж за три дні до початку відпустки, чим порушено ч. 4 ст. 115 КЗпП України та ст. 21 Закону України «Про відпустки», зокрема вантажнику ОСОБА_2 наказом № 246-вд від 01 вересня 2016 року була надана відпустка з 01 вересня 2016 року, а відпускні виплачено 21 жовтня при виплаті заробітної плати за вересень; невиплату заробітної плати в першочерговому порядку, що є порушенням ч. 5 ст. 97 КЗпП України та ч. 3 ст. 15 Закону України «Про оплату праці» (так на день перевірки заробітна плата за жовтень 2016 року в сумі 225 426,79 грн. не виплачена); не видачу трудової книжки та виплату всіх сум, що належать звільненому працівникові у день звільнення, чим порушено ч. 1 ст. 47 та ч. 1 ст. 116 КЗпП України (зокрема, наказом від 08 листопада 2016 року № 311-к електрозварник ОСОБА_3 був звільнений з роботи за пунктом 4 ст. 40 КЗпП України /прогул без поважної причини/, однак у день звільнення трудова книжка йому не видана, його не повідомлено про звільнення і не нараховані суми. Наказом від 13 жовтня 2016 року № 281-к ОСОБА_4 був звільнений з роботи 13 жовтня, однак належні йому 255,92 грн. не виплачено. Аналогічне порушення мало місце і стосовно ОСОБА_5, звільненого 05 жовтня 2016 року за згодою сторін); не проведення оплати праці працівникам, котрі перебували у відрядженнях, в розмірі не нижче середнього заробітку, що є порушенням ч. 4 ст. 121 КЗпП України. Зокрема, наказом № 284-в від 17 жовтня 2016 року складальники ОСОБА_6 і ОСОБА_7 були відряджені на 3 дні у м. Вознесенськ. Розрахунок середньої заробітної плати не проводився, а оплата праці за час перебування у відрядженні у розрахункових листа не відображена. Аналогічне порушення мало місце і стосовно водія ОСОБА_8, який направлявся у відрядження у м. Вінницю у вересні поточного року, а оплата праці проведена за посадовим окладом; недотримання десятиденного терміну розгляду документів для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, що є порушенням ч. 1 ст. 32 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообовязкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28 грудня 2014 року № 77-VIII; порушення строків розгляду листів непрацездатності та виплати матеріального забезпечення за ними, що суперечить ч. 2 ст. 32 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообовязкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці».

У судове засідання ОСОБА_1 не зявився, надіславши на адресу суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі. Вказав, що вину визнає, щиро розкаюється та просить суворо не карати.

Окрім власного визнання, вина ОСОБА_1 у вчиненому повністю доведена матеріалами справи, а саме: даними, зафіксованими у протоколі про адміністративне правопорушення № 19-01-40/221 від 14 листопада 2016 року; витягом з акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 19-16-40/322; фотокопією табеля робочого часу за жовтень 2016 року; фотокопією відомостей від 10 листопада 2016 року, щодо нарахування і утримання по зарплаті за вересень 2016 року; фотокопією платіжного доручення № 507 від 21 жовтня 2016 року; фотокопією відомостей на виплату грошей № НОМЕР_1 від вересень 2016 року; фотокопією заяви ОСОБА_2 від 30 серпня 2016 року; фотокопією наказу директора ТзОВ «Агата стальконструкція» № 246-вд від 01 вересня 2016 року про відпустки; фотокопією відомостей від 10 листопада 2016 року, щодо нарахування і утримання по зарплаті за жовтень 2016 року; фотокопією заяви ОСОБА_9 від 13 жовтня 2016 року; фотокопією наказу директора ТзОВ «Агата стальконструкція» № 281-к від 13 жовтня 2016 року про звільнення з роботи; фотокопією заяви ОСОБА_5 від 25 жовтня 2016 року; фотокопією наказу директора ТзОВ «Агата стальконструкція» № 273-к від 05 жовтня 2016 року про звільнення з роботи; фотокопією наказу директора ТзОВ «Агата стальконструкція» № 311-к від 08 листопада 2016 року про звільнення з роботи; фотокопією наказу директора ТзОВ «Агата стальконструкція» № 284-в від 17 жовтня 2016 року про відрядження; фотокопією наказу директора ТзОВ «Агата стальконструкція» № 269-в від 28 вересня 2016 року про відрядження; фотокопією розрахункового листка за жовтень 2016 року; фотокопіями протоків № 9,10 засідання комісії із соціального страхування /рішення уповноваженого/ від 30 та 31 жовтня, відповідно.

За даних обставин в діях ОСОБА_1 вбачаю ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, тобто, виплата заробітної плати не в повному обсязі та інші порушення вимог законодавства про працю, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши стягнення у виді штрафу.

Визначаючи розмір такого стягнення, враховую характер вчиненого правопорушення, особу порушника, обставину, котра помякшує покарання: щире розкаяння, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, та вважаю за доцільне застосувати до ОСОБА_1 зазначене стягнення у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті.

Керуючись ст.ст. 41, 401, 221, 283, 284, 294 КУпАП,

постановила:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 /пятсот десяти/ грн.

Стягнути з ОСОБА_1 275 /двісті сімдесят пять/ грн. 60 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів із дня винесення постанови.

СуддяОСОБА_10