Справа № 464/4944/16-п Головуючий у 1 інстанції: Борачок М.В.
Провадження № 33/783/620/16 Доповідач: Ревер В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року м. Львів

Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 01 серпня 2016 року, -

встановив:

цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та визначено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на два роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави 275,60 грн. судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_2, 03 червня 2016 року, о 22 год. 40 хвилин, на автодорозі Львів-Шегині 11 км., порушуючи п.2.9а Правил дорожнього руху України, керував автомобілем НОМЕР_1, повторно протягом року в стані алкогольного спяніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на подання апеляційної скарги, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі у звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в його діях.

З приводу порушеного строку на апеляційне оскарження зазначає, що отримав постанову Сихівського районного суду м.Львова лише 08 серпня 2016 року, про що у матеріалах справи зроблено відмітку, тому вважає, що такий підлягає поновленню.

Крім цього, вважає постанову місцевого суду незаконною та необґрунтованою з наступних підстав.

Зазначає, що судом першої інстанції необґрунтовано зроблено висновок про керування ним транспортним засобом 03 червня 2016 року, оскільки в цей день, з 21:00 по 22:00 год. із своїм знайомим ОСОБА_3 рухався в сторону м.Городка Львівської області. За кермом автомобіля перебував ОСОБА_3 Здійснили зупинку на АЗС і в цей час підїхали працівники поліції. Автомобіль був припаркований, а двигун у неробочому стані. На момент прибуття працівників поліції він у автомобілі не знаходився.

Твердження лейтенанта поліції ОСОБА_4 про переслідування автомобіля та постійне спостереження за ним є необґрунтованим та суперечить матеріалам справи, як наслідок це необґрунтовано враховано судом першої інстанції.

Також суд першої інстанції при прийнятті постанови незаконно врахував висновок огляду на стан алкогольного спяніння, який на його думку є недійсним, оскільки огляд проведено з порушенням «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Просить врахувати і те, що є законослухняним громадянином України. Учасник ОСОБА_5 сотник 50ї сотні, ОСОБА_5. Учасник бойових дій в АТО, бойовий офіцер командир взводу. Поранений під Словянськом (ОСОБА_6 Луганська область). Має військові нагороди: «Орден Слави», «Орден За честь», «Орден За мужність», «Медаль За жертовність і любов до України», також нагороджений іменним пістолетом. Окрім цього, є учасником та керівником ГО «Учасників бойових дій та волонтерів АТО Галичини», веде активну волонтерську та громадську діяльність. Має на утриманні двох малолітніх дітей та вагітну дружину.

ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, однак не прибув в судове засідання та про причини неявки не повідомив.

Вивчивши матеріали справи №464/4944/16-п, перевіривши доводи апеляційної скарги суд вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КпАП України, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Як достовірно встановлено у справі, саме ОСОБА_2 03 червня 2016 року керував автомобілем НОМЕР_1, безпосередньо перед затриманням працівниками поліції. Його доводи про те, що водієм в цей час був ОСОБА_3, який на час прибуття працівників поліції відлучився з місця зупинки, є надуманими та спростовуються як показаннями свідка ОСОБА_4 так і відеозаписом події.

Перебування ж ОСОБА_2 в стані алкогольного спяніння, підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного та іншого спяніння №819 від 04.06.2016 року (а.с.2). Порушень законодавства в процесі проведення медичного огляду судом не встановлено.

При цьому факт повторного вчинення протягом року інкримінованого правопорушення підтверджується постановою Сихівського районного суду м.Львова від 13.04.2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та позбавлено права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік. Дана постанова переглянута апеляційним судом та 27 грудня 2016 року залишена без зміни та набрала законної сили.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2І у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП також підтверджується сукупністю інших зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким дано належну оцінку, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №174995 від 03 червня 2016 року (а.с.1); рапортом працівників поліції (а.с.3); письмовим поясненням свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 (а.с.3-4).

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо його змісту.

По справі всебічно, повно і обєктивно зясовано обставини вчинення правопорушення. Порушень вимог чинного законодавства при розгляді справи суддею місцевого суду, які тягнули б за собою скасування постанови, про що зазначено в апеляційній скарзі, не встановлено.

Адміністративне стягнення накладено у межах санкції ч.2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, чинною на час вчинення правопорушення, з урахуванням вимог ст.33 цього кодексу.

Виходячи з наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає до задоволення.

Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про вручення ОСОБА_2 постанови судді, суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 01 липня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_1