Провадження № 33/792/272/16
Справа № 677/1673/16-п Головуючий в 1-й інстанції Боголюбова Л.М.
Категорія: ч.ч.1. 2 ст. 172-7 КУпАП Доповідач Матущак М. С.
П О С Т А Н О В А

29 грудня 2016 року м. Хмельницький

Суддя Апеляційного суду Хмельницької області Матущак М.С., розглянувши апеляційну скаргу прокурора на постанову Красилівського районного суду від 12 грудня 2016 року,

у с т а н о в и в:

Постановою судді Красилівського районного суду від 12 грудня 2016 року протокол про вчинення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, жителем ІНФОРМАЦІЯ_3«а» Хмельницької області, громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_4, директором Красилівського лісокомунального сільськогосподарського підприємства «Красилівліс» Красилівської районної ради адміністративних правопорушень, повязаних з корупцією, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП, з доданими матеріалами повернуто Управлінню захисту економіки в Хмельницькій області для належного оформлення.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1, перебуваючи на посаді директора Красилівського лісокомунального сільськогосподарського підприємства «Красилівліс» Красилівської районної ради та відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 Закону України „Про запобігання корупції, будучи посадовою особою юридичних осіб публічного права, в порушення вимог ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив голову Красилівської районної ради про реальний конфлікт інтересів та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, чим вчинив адміністративні правопорушення, повязані з корупцією, передбачені ч.ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

В апеляційній скарзі прокурор просив постанову судді скасувати та ухвалити нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП.

При цьому вказував, що суд при ухваленні цієї постанови вийшов за межі наданих його КУпАП повноважень, що потягло ухвалення процесуального

документа, не передбаченого законодавством. На його думку, перелік постанов, яким завершується розгляд справи про адміністративне правопорушення по суті, є вичерпним. Крім того, зазначав, що статтями 256, 278 КУпАП, на які послався суд, не передбачено право суду на повернення матеріалів для доопрацювання.

На переконання апелянта, така правова позиція закріплена у рішенні Конституційного суду України від 31 березня 2015 року у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 294 Кодексу про адміністративне правопорушення у взаємозвязку з положенням пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України.

Перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку про необхідність відмови у прийнятті до провадження апеляційної скарги прокурора з таких підстав.

Відповідно до рішення Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв'язку з положеннями пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України від 31 березня 2015 року № 2-рп/2015 „…порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення врегульовано у статтях 284, 287, 294, які містяться у розділі ІV Кодексу. Згідно з частиною першою статті 284 Кодексу у справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) ухвалює одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього кодексу, про закриття справи. Вказаний перелік видів постанов, якими завершується розгляд справи про адміністративне правопорушення по суті, є вичерпним.

Водночас, як убачається з матеріалів адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 розгляд цієї справи по суті не завершився, а протокол про адміністративне правопорушення разом з доданими матеріалами направлений на доопрацювання, як такий, що не відповідає вимогам Закону.

Як видно з того ж рішення Конституційного суду України, „визначальною для встановлення видів постанов судді, що можуть бути оскаржені в інстанційному судовому порядку є частина друга статті 287 Кодексу, в якій зазначено, що постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, передбаченому цим кодексом.

Процедура перегляду постанови судді у справі про адміністративне правопорушення в апеляційному порядку регулюється положеннями статті 294 глави 24 „Оскарження постанови по справі про адміністративні правопорушення розділу ІV Кодексу. Цільовим призначенням цієї глави є встановлення порядку оскарження, зокрема, постанови судді у справі про адміністративне правопорушення....

...Наведене є підставою для висновку, що за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення не можуть бути оскаржені інші постанови судді, крім зазначених у статті 284 Кодексу.

Ураховуючи викладене та проаналізувавши положення КУпАП уважаю, що постанова судді про повернення протоколу про адміністративне правопорушення на доопрацювання виноситься на підготовчій стадії розгляду справи і не є постановою у справі про адміністративне правопорушення, ухваленою по суті.

Прокурор же в апеляційній скарзі на свій розсуд, вибірково витлумачив зміст цього рішення Конституційного суду України, вирвавши окремі фрази з контексту, як і рішення цього ж суду від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010.

За таких обставин постанова судді про повернення протоколу про адміністративне правопорушення для належного оформлення апеляційному оскарженню не підлягає.

Доводи ж прокурора з цього приводу є надуманими та на увагу не заслуговують.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Відмовити прокурору в прийнятті апеляційної скарги на постанову судді Красилівського районного суду від 12 грудня 2016 року.

Повернути апеляційну скаргу разом з додатками особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя:/підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду М.С. Матущак