АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року суддя Апеляційного суду м. Києва Худик М.П., за участю:

особи, яка притягується до

адміністративної

відповідальності - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 10.10.2016 року щодо:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 10.10.2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 10 200 грн. штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 07.08.2016 року о 00 год. 22 хв. по вул. Тулузи, 3-Б в м. Києві, керував автомобілем «Ford Sierra», д.н.з.

НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується даними проведеного за допомогою приладу «Драгер» тесту, вміст алкоголю становив 1.23 проміле, чим порушив п.2.9 а ПДР.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати, провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що під час судового розгляду залишено поза увагою, що протокол про адміністративне правопорушення не містить даних про серію та номер пристрою за допомогою якого проводився тест. Водночас, поліцейськими, під час складання протоколу, відмовлено у надані йому на ознайомлення сертифікатів відповідності та свідоцтва про перевірку приладу за допомогою якого проводився тест. Не долучені до складеного протоколу і копії вказаних документів, чим не виконані вимоги

ст. 256 КУпАП, що позбавило суд можливості перевірити та зробити висновок про те, чи пройшов пристрій державну реєстрацію, сертифікацію та відповідну перевірку та чи допущений він до використання.

Тому, на думку апелянта, вказані недоліки протоколу, на які не звернув уваги суд першої інстанції, є недотриманням встановленого порядку проведення огляду на стан сп'яніння особи на місці зупинки, що унеможливлює в даному випадку визнати належними та допустимими здобуті по провадженню докази, у відповідності до ст. 251 КУпАП.

Водночас, зазначає, що судом проігноровано та залишено без задоволення його клопотання про відкладення розгляду в зв'язку з хворобою та необхідністю проходження стаціонарних лікувальних процедур, а також аналогічне клопотання його представника про неможливість слухання провадження у його відсутність.

Крім цього, вказує, що судом відмовлено у допуску до участі в провадженні його представником - ОСОБА_2, повноваження якого підтверджені нотаріально посвідченою довіреністю, чим порушено його право на захист.

Окрім цього, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді. На обґрунтування клопотання зазначає, що копію постанови судді від 10.10.2016 року отримав лише 21.10.2016 року, що підтверджується копією поштового конверту та витягом з відстеження пересилання поштових відправлень, що позбавило його можливості в десятиденний строк звернутися з апеляційною скаргою.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення ОСОБА_1, який просив поновити строк на апеляційне оскарження та задовольнити апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Проте суддею вище зазначених вимог закону не виконано, оскільки в матеріалах справи наявне клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, не дивлячись на яке суддя розглянув справу у відсутність

ОСОБА_1, постанову судді від 10.10.2016 року, згідно звіту по відправленню рекомендованого листа, ОСОБА_1 отримав лише 21.10.2016 року. За наведених обставин вважаю, що ОСОБА_1 пропущено строк апеляційного оскарження з поважних причин, тому він підлягає поновленню.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджений наявними в справі доказами, які також були предметом дослідження в апеляційному суді.

Такими доказами є дані, зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_1, актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, роздруківкою результатів тестування на алкоголь приладом «Драгер», в тому числі поясненнями

ОСОБА_1, що надані під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Оскільки вказані докази об'єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду та визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів ОСОБА_1 викладених в апеляційній скарзі, зокрема відсутність в протоколі даних про серію та номер пристрою за допомогою якого проводився тест, то вказані дані не є обов'язковими для зазначення в протоколі, як і відсутній обов'язок приєднання до протоколу сертифікатів відповідності та свідоцтва про перевірку приладу за допомогою якого проводився тест.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема відмова працівників поліції, під час складання протоколу, у надані йому на ознайомлення сертифікатів відповідності та свідоцтва про перевірку приладу за допомогою якого проводився тест, не є тими істотними порушеннями, які тягнуть скасування постанови судді. При цьому, згідно матеріалів справи ОСОБА_1 не звертався до працівників поліції з приводу надання йому сертифіката відповідності та свідоцтва про перевірку приладу.

Інших порушень порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції апелянтом в апеляційній скарзі не зазначено.

Крім цього, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнав свою вину, зазначивши в самому протоколі, що визнає свою помилку, а під час апеляційного розгляду не заперечував того, що після складання відносно нього протоколу не звертався у відповідні медичні заклади для проходження огляду з метою спростування відомостей зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення щодо нього, в зв'язку з ненаданням йому сертифікатів та свідоцтва про перевірку приладу за допомогою якого проводився тест.

Отже винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.

Стягнення на ОСОБА_1 накладене в межах строків, встановлених ст. 38 КУпАП, і відповідає вимогам ст. ст. 30, 33 КУпАП, а саме характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника, ступеню його вини тощо і є мінімальним в межах санкції статті.

За наведеного постанова судді щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема, щодо розгляду справи у його відсутність не впливають на законність та обґрунтованість прийнятого рішення, оскільки під час апеляційного розгляду права ОСОБА_1 були поновлені та йому була надана можливість надати докази, заявити клопотання.

За наведеного постанову судді щодо ОСОБА_1 слід залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 - задовольнити, поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду

м. Києва від 10.10.2016 року щодо нього.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 10.10.2016 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва М.П.Худик

Справа № 33/796/1537/2016 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

Головуючий у першій інстанції Жмудь В.О.

Доповідач Худик М.П.