АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа №33/796/993/2016 Постанова винесена суддею Лісовською О.В.
Категорія: ст.ст. 122-4, 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Кепкал Л.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 17 червня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого у АДРЕСА_1, ІПН,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 17 червня 2016 року справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В постанові суд вказав на те, що з матеріалів доданих до протоколів складених відносно ОСОБА_4 не вбачається, що взагалі був факт зіткнення в м. Києві по пр. Маяковського у м. Києві (автопарковка біля Торгівельного центру "Білла") саме між Фольксвагеном Транспортером д.н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та автомобілем Мерседес д.н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, відсутні підтвердження того, що винуватцем цього був ОСОБА_4. На підставі цих даних суд прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_4 порушень п. 10.9 та п. 2.10 ПДР України.

Не погодившись з прийнятим рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Деснянського районного суду м. Києва від 17 червня 2016 р., прийняти нове рішення, яким визнати ОСОБА_4 винним у вченні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції під час постановлення рішення не дотримано основних правил судочинства, об'єктивності, рівності сторін, судовий процес носив однобокий та упереджений характер, порушені передбачені ст. 245 КУпАП завдання адміністративного провадження.

Вказує на те, що при оцінці доказів, які мають значення у справі суддею прийнято до уваги пояснення та покази ОСОБА_4, а також його колег - ОСОБА_6, ОСОБА_7, які можуть бути зацікавленими особами, однак всупереч вимогам ст. 248, 251 КУпАП суддею не викликано до суду для дачі пояснень працівника поліції ОСОБА_8 та свідка (очевидця) ОСОБА_9, не взято до уваги письмові пояснення ОСОБА_9 та рапорт працівника поліції ОСОБА_8 про обставини події, які мали місце 19 квітня 2016 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що в день скоєння наїзду на його автомобіль Мерседес, він викликав поліцію для фіксації обставин правопорушення, адже винуватець ДТП зник з місця події і вважає саме цей факт підтвердженням події вчинення адміністративного правопорушення.

Також зазначає, що дані про наявність пошкоджень на автомобілі Фольксваген піддаються сумніву, адже довідка видана власником автомобіля Фольксваген і ґрунтуються тільки на показах ОСОБА_10 та нічим іншим не підтверджується.

Крім того, вважає довідку надану ОСОБА_10 адвокату ОСОБА_11 неналежним доказом у справі, оскільки вона надана лише після ознайомлення з матеріалами справи адвокатом ОСОБА_4 та переглядом вже наявних у справі фотографій з ушкодженнями автомобіля Фольксваген, що дає право сумніватись у причині виникнення ушкоджень на автомобілі Фольксваген у 2015 році, а не в момент ДТП 19 квітня 2016 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників ДТП, допитавши свідка ОСОБА_9, перевіривши матеріали справи в повному обсязі та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП при розгляді адміністративної справи органом (посадовою особою) повинно бути вжито всіх необхідних заходів для повного, всебічного і об'єктивного дослідження доказів та з'ясовано: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, ці вимоги закону суддею, як убачається з матеріалів справи, належним чином не виконані, внаслідок чого залишились нез'ясованими обставини, які мають значення для її правильного вирішення.

Ухвалюючи постанову про відсутність в діях ОСОБА_12 складу адміністративного правопорушення, суддя районного суду обґрунтував своє рішення фактично оцінюванням лише пояснень одного учасника ДТП, відносно якого був складений протокол про адміністративне правопорушення та його свідків, на підставі чого прийшов до висновку, що закриття провадження по справі.

При цьому, фактично відхиливши інші, представлені у справі докази, у тому числі схему ДТП, пояснення другого учасника ДТП ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_9, суддя дійшов передчасного висновку про відсутність в діях ОСОБА_4, складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП.

Усі ці обставини беззаперечно свідчать про порушення судом першої інстанції вимог процесуального та матеріального закону, більш того про помилковість таких висновків судді, у зв'язку із чим постановлене по справі рішення не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

При цьому, розглядаючи протоколи про адміністративні правопорушення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про доведеність порушення ОСОБА_4 п. п. 2.10, 10.9 ПДР, виходячи з наступного.

Як убачається із пояснень свідка ОСОБА_9, даних під час апеляційного розгляду, він разом зі своїм колишнім одногрупником ОСОБА_13 19 квітня 2016 року близько 10 год. 30 хв. приїхали до супермаркету «Білла», що знаходиться по пр. Маяковського, 85 в м. Києві, припаркували свій автомобіль на автопарковці перпендикулярно до входу в зазначений супермаркет. Приблизно через одне паркомісце від їх автомобіля ближче до супермаркету стояв припаркований автомобіль Мерседес. Свідок ОСОБА_9 зазначив, що він з товаришем стояв приблизно в 1 м. від багажника свого авто, пили каву, розмовляли і при цьому були повернуті обличчям до входу в супермаркет. І побачили, що інкасаторський автомобіль , який стояв прямо перед входом до торгівельного центру, почав рух заднім ходом і рухався в напрямку припаркованого автомобіля Мерседес. Свідок ОСОБА_9 зрозумів, що може відбутись зіткнення, тому почав кричати водію інкасаторського авто « Фольксваген». Однак, водій, мабуть, не почув, і правою задньою частиною автомобіль Фольксваген зацепив припаркований автомобіль Мерседес. При цьому характерного звука удару не було, лише автомобіль Мерседес похитнувся. Свідок ОСОБА_9, побачивши зіткнення, почав махати руками і кричати з метою звернути увагу водія Фольксвагена на все, що відбулось . Проте, водій ніяким чином не відреагувавши на крики свідка про зупинку автомобіля, розпочав рух вперед, та став зникати з поля зору. Свідок ОСОБА_9, зважаючи на таку ситуацію, запам'ятав державний номерний знак інкасаторського автомобіля і взявши у власному авто папір та ручку, почав нотувати серію та державний реєстраційний номер авто інкасаторів з метою в подальшому цю інформацію довести до відома водію Мерседеса, якого в автомобілі під час зіткнення не було. Після цього до автомобіля Мерседес підійшов власник, якому він і передав занотовані дані.

При цьому свідок ОСОБА_9 зазначив, що автомобіль Фолькваген правою задньою частиною бампера контактував з лівою задньою частиною автомобіля Мерседес.

Зазначені пояснення свідка повністю підтверджуються іншими доказами, зібраними у справі, зокрема, поясненнями ОСОБА_3, даними схеми місця ДТП, відображеними на зворотному боці схеми ДТП пошкодженнями транспортного засобу Мерседес та фотознімком пошкоджень автомобіля Фольксваген.

Зокрема, локалізація механічних пошкоджень обох автомобілів на думку суду апеляційної інстанції, підтверджує механізм ДТП, що був описаний поясненнями свідка ОСОБА_9

При цьому, відомості, наведені у зазначених доказах, а саме керування транспортним засобом Фольксваген 19 квітня 2016 року о 10 год. 30 хв. на парковці біля супермаркета «Білла», рух заднім ходом по відношенню до припаркованого автомобіля не заперечував в суді апеляційної інстанції і сам ОСОБА_4, зазначивши лише про те, що контролював рух автомобіля заднім ходом, і не чув будь - яких характерних звуків, котрі могли б свідчити про зіткнення автомобілів. Разом з тим, він не виключає того, що просто не почув звуку зіткнення, адже судячи по характеру механічних пошкоджень, вони є незначними, крім того, оскільки автомобіль Фольксваген є інкасаторським авто, то стекла в ньому є багатошарові та кулестійкі, внаслідок чого є шумопоглинаючими. Окрім того, ОСОБА_4 зазначив, що вказаний автомобіль є пасажиро - вантажним і не має дзеркала заднього виду в середині салону автомобіля, а тому він міг відволіктись і по зовнішнім дзеркалом заднього виду не побачити незначного зіткнення автомобілів та залишив місце дорожньо - транспортної пригоди.

Довідка ж Приватного підприємця ОСОБА_10 про утворення на автомобілі Фольксваген , держ. номер НОМЕР_1 ряду механічних пошкоджень ще протягом 2015 року нічим не підтверджена, а тому судом апеляційної інстанції оцінюється критично.

При цьому, суд апеляційної інстанції критично також оцінює і наведені в постанові суду першої інстанції показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, що саме ці особи здійснювали інкасування та перебували разом з ОСОБА_4 в автомобілі Фольксваген в момент ДТП.

Окрім того, суд апеляційної інстанції критично оцінює і довідку Приватного підприємства « Комсервіс Україна» від 17.10.2016 року та долучений до матеріалів справи шляховий лист за 19.04.2016 року, адже, дані, що містяться в наведених документах про те, що автомобіль з державними номерними знаками НОМЕР_1 19.04.2016 року в період часу з 09:00 год. до 12:30 год. знаходився на інкасації Харківського району м. Києва, і біля супермаркету «Білла» за адресою м. Київ, пр.Маяковського, 85 не був, спростовані в суді апеляційної інстанції як показаннями свідка ОСОБА_9, так і показаннями самого ОСОБА_4, який підтвердив той факт, що 19 квітня 2016 року о 10 год. 30 хв. він дійсно знаходився на парковці супермаркету « Білла» на пр. Маяковського, 85 в м. Києві. Більш того, Харківського району в м. Києві не має.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про доведеність матеріалами справи винуватості ОСОБА_4 у порушенні п. 10.9 ПДР, які перебувають в прямому причинно - наслідковом у зв'язку з настанням ДТП , що мала місце 19 квітня 2016 року та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Крім того, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про порушення ОСОБА_4 п. 2.10 ПДР України, який, будучи причетним до дорожньо - транспортної пригоди, зобов'язаний був залишатись на місці пригоди, чого не зробив.

Разом з тим, оскільки на час апеляційного розгляду вже сплинули строки накладення на ОСОБА_4 адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, то провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 17 червня 2016 року, якою справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою визнати ОСОБА_4 винуватим у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, та на підставі ст. ст. 38, 247 п. 7 КУпАП закрити провадження у справі у зв'язку із спливом строків накладення адмінстягнення.

Постанова Апеляційного суду м. Києва набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва Л.І. Кепкал