Справа№464/8104/16-п
пр.№ 3/464/2211/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2016 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Мичка Б.Р., з участі захисника ОСОБА_1 та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

прож. ІНФОРМАЦІЯ_2,

не працює, -

за ч.1 ст.130 КУАП,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_2 26 жовтня 2016 року о 0.57год. на вул.І.Франка, 71 в с.Зубра Пустомитівського району Львівської області керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками наркотичного спяніння зіниці очей не реагують на світло, порушення координації рухів, тремтіння пальців рук та від проходження огляду на стан спяніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

При розгляді справи у суді ОСОБА_2 свою вину у вчиненому заперечив та пояснив, що відмовився від проходження огляду на стан спяніння на вимогу працівників поліції, оскільки в нього виникла до них недовіра.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУАП).

Вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення стверджується належними та допустимими доказами у відповідності до ст.251 КУАП, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №383709 від 26 жовтня 2016 року, який відповідає вимогам ст.256 КУАП;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про обставини вчинення правопорушення, зокрема про відмову порушника у їх присутності від проходження медичного огляду на стан наркотичного спяніння;

- рапортом працівника поліції про обставини правопорушення;

- даними відеозапису з місця події, відповідно до якого працівники поліції тривалий час пропонували порушнику пройти огляд на стан спяніння, однак останній від такого категорично відмовився;

- визнавальними по суті поясненнями правопорушника, даними в суді, в яких дійсно ствердив, що на вимогу працівників поліції про проходження огляду на стан спяніння, відмовився від такого.

Розглядаючи доводи порушника та його захисника, то суддя враховує наступне.

Суду надано висновок медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану спяніння, складений ОКЗ ЛОР «Львівсьький обласний державний наркологічний диспансер» №002662 від 26 жовтня 2016 року, згідно з яким ОСОБА_2 тверезий.

Однак, за умовами ст.266 КУАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоровя не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоровя та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Огляд особи проведений з порушенням цієї статті вважається недійсним.

Аналогічні положення викладено в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Водночас вказаний огляд у відсутності поліцейського, про що ствердив сам порушник, пройдено ним о 4.25 год., тобто по спливу двох годин після виявлення правопорушення (вчинено о 0.57), а тому такий на підставі наведених норм закону вважається недійсним. Крім того, суддя звертає увагу на те, що згідно з даним висновком навіть по спливу часу в сечі виявлено залишки наркотичних речовин амфетаміну та марихуани.

Покликання правопорушника на недовіру до поліцейських не може бути правової підставою для відмови від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку. У клопотаннях захисника про виклик свідків та витребування доказів відмовлено, оскільки встановлені обставини вчинення правопорушення та докази на їх підтвердження не викликають сумніву, не можуть підтвердити обставини, які підлягають доказуванню у даній справі та спрямовані на затягування розгляду справи. Крім того, покликання на норми КАС є безпідставним, так як провадження у справах про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.130 КУАП судом не врегульовуються даним законодавчим актом.

Відтак невизнання порушником своєї вини спростовується вищенаведеним і розцінюється як спосіб уникнення адміністративної відповідальності за вчинене.

Враховуючи вищенаведене, вина ОСОБА_2 у порушенні п.2.5 ПДР України та вчиненні правопорушення доведена повністю, його дії за ч.1 ст.130 КУАП кваліфіковані вірно, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного спяніння, а відтак підлягає адміністративній відповідальності за вчинене.

При накладенні адміністративного стягнення, у відповідності до вимог ст.33 КУАП, враховую характер вчиненого та його суспільну небезпеку, грубе порушення правил дорожнього руху, вчинення такого умисно, адже ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом джерелом підвищеної небезпеки, відмовився від огляду, перебуваючи з ознаками наркотичного спяніння, особу правопорушника, який не працює та ступінь його вини. З огляду на наведене, вважаю, що на ОСОБА_2 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення, що буде згідно зі ст.23 КУАП достатньою та необхідною мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання законів, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Окрім цього, у відповідності до ст.40-1 КУАП, ст.ст. 4, 9 Закону України „Про судовий збір" з правопорушника слід стягнути 275, 60 грн. судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.221, 283, 284 КУАП,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_2 275,60 грн. судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення пред'являється до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя Мичка Б. Р.