Справа № 163/2941/16-п
Провадження № 3/163/1955/16

ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Павлусь О.С., за участі секретаря Семенюк К.М., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, РНОКПП невідомий,

- за ч.2 ст.204-1, ч.2 ст.185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Дільничим інспектором прикордонної служби складено протокол про те, що ОСОБА_1 19 листопада 2016 року о 20 год. 30 хв. перебуваючи спільно з громадянами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на території Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області, в 600 м від лінії ДКУ, в районі прикордонного знаку №1003, здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України поза ППр, з метою переміщення тютюнових виробів з України в ОСОБА_8, на неодноразові законні вимоги прикордонного наряду припинити протиправні дії не реагував, і, з метою уникнення затримання, здійснив спробу втечі з вищезазначеними громадянами, чим порушив вимоги ст.ст. 9,12 ЗУ «Про державний кордон України», п.12 ст.20 ЗУ «Про Державну прикордонну службу України».

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст.204-1, ч.2 ст.185-10 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав і пояснив, що йому, як і іншим його знайомим, запропонували за винагороду занести декілька пакунків до річки Західний Буг, що саме знаходиться в тих пакунках йому не повідомляли. Після того, як вони занесли до зазначеного місця пакунки і вже почали повертатися назад, їх затримали працівники прикордонної служби. При цьому вимогу зупинитись вони виконали відразу, рух далі не продовжували. Вказав, що наміру перетинати державний кордон він не мав.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка інспектор прикордонної служби ВПС «Рівне» ОСОБА_9 пояснив, що 19.11.2016 року виконував наказ на охорону ДК України. Близько 17 год. 30 хв., від керівництва, він отримав інформацію про можливе переміщення цигарок через державний кордон України, та вказівку розпочати вести скрите спостереження в засідці. Під час ведення останнього близько 20 год. 30 хв., за допомогою тепловізора, побачив, як група осіб із семи чоловік рухаються в сторону державного кордону, в напрямку прикордонного наряду, який перебував у іншій засідці, за 600 м від лінії ДК України. Коли група осіб дійшла до КСС, вздовж якої проходила дорога, до них підїхав невідомий автомобіль. Із зазначеного автомобіля кожна особа взяла якісь пакунки, та продовжила рух через КСС в сторону державного кордону. При цьому, група осіб розділилася на дві підгрупи: попереду йшла група осіб із трьох чоловік, позаду із чотирьох. Через деяких час наряд, в якому був ОСОБА_10, розпочав затримання осіб, що рухались попереду. Інші особи зреагувавши на ситуацію

повернулися назад і почали рухатись в його сторону. На вимогу зупинитись вони не реагували, тому він зробив попереджувальний постріл та постріл в сторону ніг, після чого три особи зупинились, а одна втекла, однак в подальшому була теж затримана.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні зазначив, що очолював спостереження в одній із засідок, коли отримав підтвердження про рух семи осіб в сторону державного кордону України. Зазначена група осіб розділилась на дві підгрупи: в одній три, в іншій - чотири особи. Перша підгрупа, як вияснилось пізніше, несла гумовий човен, а друга пакунки в яких знаходилися цигарки. Після затримання першої підгрупи з трьох осіб, побачив як чотири силуети, почали рухатися в зворотньому напрямку, в сторону де знаходився наряд в складі ОСОБА_9. Він прослідував за ними. Три особи із зазначених чотирьох осіб були затримані, ще одна особа втекла, однак в подальшому була теж затримана. ОСОБА_1 знаходився серед тих трьох осіб, яких затримав ОСОБА_10.

Заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступних висновків.

Стаття 204-1 КУпАП передбачає відповідальність за перетинання або спробу незаконного перетинання державного кордону України, і суб'єктивна сторона правопорушення передбачає прямий умисел. Тобто, особа, яка його вчинила, усвідомлювала, що вона незаконно перетнула державний кордон чи здійснила спробу такого перетину,та бажає вчинити такі протиправні дії.

З протоколу ПнРУ №302323 вбачається, що ОСОБА_1 19 листопада 2016 року о 20 год. 30 хв. перебуваючи спільно з громадянами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на території Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області, в 600 м від лінії ДКУ, в районі прикордонного знаку №1003, здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України поза ППр, з метою переміщення тютюнових виробів з України в ОСОБА_8 за допомогою гумового човна.

Вищевикладені обставини підтверджуються показаннями свідків, є чіткими та послідовними, і повністю узгоджуються між собою.

Крім цього, винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП повністю доведена матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення і затримання, письмовими поясненнями порушника, схемою затримання, рапортом дільничного інспектора прикордонної служби ВПС «Рівне».

Суд не приймає до уваги пояснення ОСОБА_1 дані в судовому засіданні, оскільки вони направлені на ухилення від відповідальності за вчинені правопорушення, нічим не підтверджені, а навпаки спростовані вищезазначеними доказами. Так, ОСОБА_1 в судовому засіданні вказав, що йому невідомо було, що саме знаходиться в пакунках, однак такі пояснення дають обгрунтовані підстави для сумніву, оскільки, зважаючи, що ОСОБА_1 є жителем ІНФОРМАЦІЯ_3, яке в свою чергу знаходиться в прикордонній зоні, останній беззаперечно був обізнаний із специфікою отримання доходів в зазначеній місцевості. Крім того, з пояснень свідка ОСОБА_10 слідувало, що гумовий човен, який несла перша підгрупа осіб не був упакованим, а лише частково скріплений скотчем.

Крім того, дії ОСОБА_1, які мали місце 19.11.2016 року були кваліфіковані за ч.2 ст.185-10 КУпАП. Водночас така кваліфікація дій не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Диспозицією ч. 1 ст. 185-10 КУпАП передбачена відповідальність за здійснення злісної непокори законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних з охороною державного кордону. В свою чергу ч.2 ст. 185-10 КУпАП за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення.

Об'єктивна сторона правопорушення полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і

державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, а так само іншого умисного їх невиконання зазначених розпоряджень та вимог.

Суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

В ході судового розгляду, у відповідності до досліджених матеріалів справи, зокрема протоколу ПнРУ №302327 та показань свідків, встановлено, що ОСОБА_1 був виявлений прикордонним нарядом разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_5, тобто в першій підгрупі, за 600 м від лінії ДКУ, в районі прикордонного знаку №1003, та негайно затриманий на місці події.

Вищенаведене без сумніву вказує на те, що в адресу ОСОБА_1 будь-яке розпорядження чи вимога, які зазначені у диспозиції статті, від правомочних осіб не надходили.

Таким чином, суд, на підставі вищевикладеного дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-10 КУпАП.

При накладенні стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, дані про особу, яка до адміністративної відповідальності притягується вперше, ступінь її вини, майновий стан, обставини, які б обтяжували її відповідальність, в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи передбачену законом санкцію та доведеність вини порушника за правопорушення передбачене ст. ч.2 ст.204-1 КУпАП, стягнення на нього слід накласти у вигляді штрафу.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 4 Закону України Про судовий збір з правопорушника слід стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст.283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КпАП України, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 (вісім тисяч пятсот) гривень.

Штраф в розмірі 8500 (вісім тисяч пятсот) гривень підлягає стягненню на рахунок 0262 в ГУДКСУ у Волинській області (МФО 803014, , одержувач УДКСУ у Любомльському районі 21081100, призначення платежу штрафи у справах про адміністративні правопорушення).

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.185-10 КУпАП закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 копійок судового збору на рахунок 0262 в ГУДКСУ у Волинській області(МФО 803014, , отримувач УДКСУ в Любомльському районі, код класифікації доходів бюджету 22030001).

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд.

Суддя Любомльського районного суду Павлусь О.С.