АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №33/774/882/16 Головуючий у першій інстанції - ОСОБА_1
Справа № 187/1328/16-п Головуючий у другій інстанції - ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, за участю ОСОБА_3, прокурора Мануйленка І.М., апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2016 року , якою

ОСОБА_3, яка народилася25 червня 1963 року у селі Зелений Гай Петропавлівського району Дніпропетровської області, начальника міського відділу виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області, зареєстрованої та проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_1,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, -

встановив:

Цією постановою ОСОБА_3 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, , повязаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.

Як вбачається з постанови, місцевий суд встановив, що 22 червня 2016 року, ОСОБА_3, перебуваючи посаді начальника міського відділу культури виконавчого комітета Першотравенської міської ради Дніпропетровської області, усвідомлюючи, суперечність своїм приватним інтересом та службовими повноваженнями, що впливає на її обєктивність та упередженість при прийнятті рішень, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою прийняття рішення про визначення розміру премії та надбавки своїй доньці - ОСОБА_4., одноособово визначила розмір премії та надбавки останній, шляхом видачі наказу про преміювання і виплату надбавки від 22 червня 2016 року №21/04, тим самим, прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, закрити провадження у справі за відсутністю скасувати постанову суду, справу закрити у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ст. 172-7 ч. 2 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 посилається на те, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою, а висновки суду, викладені в судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам провадження. Автором апеляційної скарги вказується, що її наказ був лише фактичною підставою для виплати премії та надбавки, і жодним чином не визначав розміру, виходячи з її власного бажання або ж бачення. ОСОБА_3 звертається увага на те, що місцевим судом не було встановлено будь-якого факту її втручання в роботу підлеглих працівників, зокрема щодо визначення премій і надбавок, яким було підпорядковано ОСОБА_4, поряд з цим вказується, що даний факт також не підтвердила й свідок ОСОБА_5. Крім того, зазначається, що суд фактично не досліджував чи мав місце реальний конфлікт інтересів. При цьому, в апеляції наголошується на тому, що її автор на час видачі наказу про преміювання була впевнена про відсутність суперечності, так як розмір премії та надбавки своїй дочці одно особово не встановлювала, не змінювала їх розміру, не здійснювала жодного впливу на прийняття такого рішення.

Таким чином, на переконання автора апеляційної скарги, в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 підтримала апеляційну скаргу, повторила доводи викладені в ній, просила задовольнити апеляційну скаргу.

Прокурор Мануйленко І.М. просив залишити апеляцію без задоволення, а постанову суду без змін, як законну та обґрунтовану.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Доводи автора апеляції, викладені в апеляційній скарзі, про незаконність, необґрунтованість постанови місцевого суду,невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, а також стосовно відсутності в діях ОСОБА_3 складу інкримінованого правопорушення, повязаного з корупцією, є безпідставними.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Як вбачається з постанови, місцевий суд обєктивно встановив, що наказом начальника міського відділу культури ОСОБА_3 №18/04 від 14 червня 2016 року директору КЗ БКМ «Україна» ОСОБА_4 було надано щорічну основну відпустку тривалістю 24 календарні дні з 4 липня 2016 року по 27 липня 2016 року, з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

При цьому, як слідує з ухвали, ОСОБА_3 21 червня 2016 року на імя міського голови було подано службову записку, в якій остання повідомила, що в її підпорядкуванні працює директором комунального закладу ОСОБА_4, яка є її донькою. З метою самостійного врегулювання конфлікту інтересів, ОСОБА_4 14 червня 2016 року подала заяву про надання щорічної відпустки з подальшим звільненням 27 липня 2016 року з посади директора КЗП БКМ «Україна» за власним бажанням.

Поряд з цим, суд правильно встановив, що ОСОБА_3. своїм наказом встановила ОСОБА_4 надбавку в розмірі 50% від посадового окладу, а 27 липня поточного року наказом ОСОБА_3 було звільнено ОСОБА_4 із займаної посади за власним бажанням.

Відповідно ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції", реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Апеляційний суд, враховуючи вимоги закону, обставини провадження, які були встановлені місцевим судом і правильність яких було перевірено в ході апеляційного перегляду, приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Отже, суд першої інстанції згідно з вимогами ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно та обєктивно зясував обставини справи, дав належну оцінку доказам в їх сукупності і виніс законне та обґрунтоване рішення по справі.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги ОСОБА_3 без задоволення, а постанови суду першої інстанції, без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_3, залишити без задоволення, а постанову Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2016 року щодо ОСОБА_3, без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2