АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/9091/16-пГоловуючий у 1-й інстанції Багрій Т.Я.
Провадження № 33/789/147/16 Доповідач - Кунець І.М.
Категорія - ст.124, ч.1ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2016 р. Суддя судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Тернопільської області Кунець І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу про адміністративне правопорушення за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 за його апеляційною скаргою на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 07 листопада 2016 року,-

в с т а н о в и в :

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 07 листопада 2016 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2 а/35, не працюючого

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення, в порядку ст.36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Згідно даної постанови ОСОБА_1 8 серпня 2016 року о 1 год. 40 хв. в м.Тернополі на вул. Замкова керував транспортним засобом ЗАЗА 110307 р.н.НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння -запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, нестійка хода. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку на місці, а також проїхати в найближчий медичний заклад ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків:ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Також, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу і допустив наїзд на припаркований ОСОБА_4 автомобіль НОМЕР_2 та ВАЗ 21074, які отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а справу провадженням закрити за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Апелянт вважає, що постанова суду не відповідає вимогам закону та матеріалам справи. Зокрема, як стверджує ОСОБА_1, справа розглянута судом без його участі. В судове засідання, про яке він був належно повідомлений, він зявився в визначений час, але йому суддя повідомив, що розгляд справи вже відбувся. Також, апелянт вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не є належним доказом його вини і суд неправильно послався на пояснення свідків, оскільки вони не були допитані в судовому засіданні. Суд, на думку апелянта, не довів, що ним було допущено порушення п.2.5 ПДР України.

Також, ОСОБА_1 не згідний з призначеним йому видом адміністративного стягненням, яке, на його думку, призначено із порушенням вимог закону.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав подану апеляційну скаргу і з наведених в ній мотивів просять задовольнити її, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до таких висновків.

Згідно розписки, яка є в матеріалах справи, ОСОБА_1 01 листопада 2016 року повідомлений про розгляд справи на 17 год. 20 хв. 07 листопада 2016 року, що ним не заперечується. (а.с.26)

Згідно довідки секретаря судового засідання, яка є в матеріалах справи, ОСОБА_1 на 17 год. 20 хв. 07 листопада 2016 року в судове засідання не зявився.(а.с.28)

Отже, ОСОБА_1 був належно повідомлений про місце і час розгляду справи, він не заявляв клопотання про його відкладення, а тому відповідно ч.2 ст.268 КупАП суд мав право розглянути справу у його відсутності.

Доводи ОСОБА_1, наведені в апеляційній скарзі, про те, що він своєчасно зявився в судове засідання, нічим не доведені, вони суперечать вищевказаним доказам, а тому до уваги не беруться.

ОСОБА_5 протоколів про адміністративне правопорушення від 08 серпня 2016 року, які складені стосовно ОСОБА_1 за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, то вони складені уповноваженою особою, їх зміст відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому наведені в них дані є належними доказами його вини у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень.

Адже відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлюють наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Тому, суд правильно послався в постанові на фактичні дані, вказані в цих протоколах, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень.

Стверджування ОСОБА_1 про те, що вказані протоколи про адміністративне правопорушення не є доказом по справі, нічим не мотивовані і не відповідають фактичним обставинам справи.

Також, суд правильно послався на дані, які є в письмових поясненнях свідків, які є в справі, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень.

Той факт, що вказані свідки не були допитані в процесі судового розгляду справи, не означає, що вказані письмові пояснення є недопустимими доказами, як про це стверджується в апеляційній скарзі.

Фактичні обставини, наведені в протоколах про адміністративне правопорушення та в письмових поясненнях свідків, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечуються, а тому підстав викликати цих свідків в судове засідання немає.

Стверджування ОСОБА_1 про те, що судом не доведено порушення ним п.2.5 ПДР України, нічим не підтверджено і воно не відповідає матеріалам справи.

Допитані в суді апеляційної інстанції інспектори поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_5 пояснили, що відеозаписи з нагрудних камер патрульних поліцейських не збереглися за строком їх збереження. Вони підтвердили обставини, викладені в протоколах про адміністративні правопорушення, які ними складалися

Також, при накладенні стягнення суд врахував характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, ступінь його вини, те, що ОСОБА_1 не працює і з врахуванням наведеного, прийшов до переконання про необхідність накладення на нього стягнення в виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк.

Ставлячи питання про порушення вимог закону при призначенні йому адміністративного стягнення, ОСОБА_1 не представив будь-яких інших обставин, які слід було врахувати при цьому.

Тому вказані доводи ОСОБА_1 є безпідставними.

Постанова суду першої інстанції належним чином вмотивована, винесена з дотриманням вимог КУпАП, а тому підстав для її скасування та закриття провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованих йому адміністративних правопорушень, як про це він просить в апеляційній скарзі, колегією суддів не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.7, 23, 245, 251, 252, 268, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду від 07 листопада 2016 року стосовно нього без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_7