печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2016 року суддя Печерського районного суду м. Києва Шапутько С.В., розглянувши матеріали, які надійшли які надійшли з Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1

-за ч. 4 ст. 188-39 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, обіймаючи посаду начальника Департаменту ПАТ «Укрзалізниця», 19.02.2016 року розмістив персональні дані особи, яка звернулась до товариства з запитом про надання тендерної документації, що стосується закупівлі послуг за кодом 91.12.1 за період з 2011 по 2014 рік, на сторінці «соціальної мережі «Фейсбук», чим не забезпечив належний рівень захисту персональних даних заявника, а саме недодержався встановленого законодавством про захист персональних даних, порядку захисту персональних даних ОСОБА_2, що призвело до незаконного доступу до них та порушення права останнього на захист своїх персональних даних від незаконної обробки, чим вчинив діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 188-39 КУпАП.

В призначене судове засідання ОСОБА_1 не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, причини своєї неявки не повідомив.

За таких обстави вважаю можливим розглядати справу у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали, на підставі яких складено протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, врахувавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та потерпілого ОСОБА_2 суддя приходить до наступних висновків.

Так, об'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 188-39 КУпАП, є відносини між володільцем (розпорядником) персональних даних та суб'єктом персональних даних щодо захисту його персональних даних від випадкових втрати або знищення, а також незаконної обробки (збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, адаптування, зміни, поновлення, використання, поширення тощо), у тому числі незаконного доступу до них.

Вказане правопорушення полягає у недодержанні володільцем (розпорядником) персональних даних встановленого законодавством порядку захисту персональних даних, що призвело до незаконного доступу до них або порушення прав суб'єкта.

Частинами 1, 2 статті 32 Конституції України передбачено гарантії невтручання в особисте і сімейне життя особи та визначено, що збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу не допускається без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Загальні вимоги щодо обробки персональних даних встановлені статтею 6 Закону «Про захист персональних даних» (далі Закон).

Так, зокрема, обробка персональних даних повинна здійснюватися для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб'єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини 2 статті 14 цього Закону поширення персональних даних без згоди суб'єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно з частиною 3 статті 10 Закону працівники суб'єктів відносин, пов'язаних з персональними даними, зобов'язані не допускати розголошення у будь-який спосіб персональних даних, які їм було довірено або які стали відомі у зв'язку з виконанням професійних чи службових або трудових обов'язків, крім випадків, передбачених законом.

Частиною 1 статті 24 Закону на володільця персональних даних покладається обов'язок забезпечити захист персональних даних фізичних осіб від випадкових втрати або знищення, від незаконної обробки, у тому числі незаконного знищення чи доступу до персональних даних.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Так, у даному випадку, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, вина ОСОБА_1, який притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-39 КУпАП повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустими доказами, зокрема відомостями, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, який складено у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості; скаргою ОСОБА_2 від 25.02.2016 року на ім"я Уповноваженого Верховної Ради України за прав людини про незаконне поширення персональних даних; запитом ОСОБА_2 про надання інформації та відповідно публікацією на особистій сторінці соціальної мережі «Фейсбук» ОСОБА_1.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 188-39 КУпАП, а саме недодержався встановленого законодавством про захист персональних даних порядку захисту персональних даних, що призвело до незаконного доступу до них та порушення прав суб'єкта персональних даних, зокрема права ОСОБА_2 на захист від незаконної обробки (п. 7 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних»).

Разом з цим, пунктом 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП імперативно встановлено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення , а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяця з дня його виявлення.

У разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Таким чином, на день розгляду справи в суді, сплинули строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, у зв'язку з чим провадження у справі слід закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 38, 163-1 ч. 1, 247, 276-280, 283-287 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 188-39 КУпАП - закрити у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя С.В. Шапутько