АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 643/5770/16-п Суддя першої інстанції: Букреєва І.А.
Провадження №33/790/848/16
Категорія:ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2016 року суддя апеляційного суду Харківської області Сащенко І.С., при секретарі Бойко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_1, діючого в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 08 липня 2016 року, -

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладене стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік із стягненням судового збору у дохід держави в сумі 275,60 грн.

Як зазначено в постанові суду, 29.04.2016 року о 05-00 годині ОСОБА_2 в м. Харкові по пр. Льва Ландау, 191, керував транспортним засобом «Пежо», д.н.з. АХ 4658СТ, з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, млява мова), в присутності двох свідків пройшов огляд на стан спяніння за допомогою пристрою «Драгер», чим порушив п.2.9 а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із рішенням судді, адвокат ОСОБА_1, діючий в інтересах ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій просить замінити захід стягнення на штраф у розмірі, встановленому на розсуд суду, або відповідно до вимог ст.125 КУпАП винести попередження, посилаючись на те, що автомобіль використовується ОСОБА_2 у робочих цілях і позбавлення права керувати ним ставить його родину у дуже скрутне становище, та позбавить робочого місця, а на цей час він не має можливості іншого способу заробітку.

Дослідивши матеріли справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2, його адвоката ОСОБА_1, які підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі, свідка ОСОБА_3, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суддею повно і всебічно встановлені всі обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з чим погоджується і апеляційний суд.

Пункт 2.9 а ПДР України забороняє водієві керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція), огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного спяніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров'я (п.6 розділу І Іструкції). У розумінні вимог п.7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров'я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії АП1 №915484, складеному 29.04.2016 року уповноваженою особою поліції, із залученням свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зазначено про виявлення у ОСОБА_2 ознак алкогольного спяніння (запаху алкоголю з порожнини рота, млява мова, почервоніння очей) та проведення зі згоди водія огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціального технічного засобу - алкотестера «Драгер №6810», результат тесту якого свідчить про наявність у ОСОБА_2 стану алкогольного спяніння 0,64 проміле.

Факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 №915484 від 29.04.2016 року, актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які містяться в матеріалах справи.

Крім того, суд бере до уваги те, що у суді першої інстанції ОСОБА_2 свою вину визнав, про що вказано у постанові суду. Це підтверджується і особистим підписом апелянта у протоколі про адміністративне правопорушення.

Посилання на те, що судове засідання у суді першої інстанції відбулось за відсутності ОСОБА_2, судом апеляційної інстанції не приймається, оскільки на аркуші справи 11 міститься розписка правопорушника від 08.07.2016 року про ознайомлення його з процесуальними правами, передбаченими ст.268 КУпАП, та власноручно зазначено про визнання своєї вини правопорушником.

Також 12.07.2016 року ОСОБА_2 було сплачено судовий збір на користь держави у сумі 275,60 грн., стягнутий з нього оскаржуваною постановою.

Окрім цього, в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_1, діючий в інтересах ОСОБА_2 просив змінити захід адміністративного стягнення на штраф або винести попередження, що фактично є визнанням вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення та незгодою лише з обраним відносно нього заходом адміністративного стягнення.

Проте, у судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його адвокат змінили свою позицію та просили провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у звязку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

При цьому ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що окрім протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, за відсутності інших осіб на місці події, відносно нього був складений ще один протокол за ст. 122 КУпАП за паркування на зупинці громадського транспорту, з яким він погодився та сплатив штраф, визнавши при цьому свою вину.

За таких обставин показання ОСОБА_3, допитаного у суді апеляційної інстанції у якості свідка, який пояснив, що саме він керував автомобілем та через поломку був вимушений залишити його на зупинці, як і довідка з підприємства про передачу транспортного засобу ОСОБА_3, не можуть бути прийняті судом на спростування наявності складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_2

Поведінку апелянта щодо зміни доводів суд розцінює як спосіб уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки, в даному випадку, для ОСОБА_2 вони мають чіткі наслідки, передбачені законодавством.

Враховуючи викладене у сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суперечать наявним в матеріалах справи фактичним даним та є необґрунтованими.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_2 у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, що передбачено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП на момент вчинення правопорушення, суддею призначено виважено, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини.

Застосоване до ОСОБА_2 адміністративне стягнення є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень; постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1, діючого в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 08 липня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, у відношенні ОСОБА_2 - залишити без змін.

В порядку ст.294 КУпАП оскарження даної постанови не передбачено.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_6