АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/6106/16-п Номер провадження 33/786/519/16Головуючий у 1-й інстанції Логвінова О. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м.Полтави від 28 листопада 2016 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючий слюсарем ТОВ „Автокомпонент+, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 275, 60 грн. в дохід держави.

Згідно постанови суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що 25.10.2016 року, о 23.46 год., по вул.Великотирнівська в м.Полтава, керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (стійкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння рук). Від проходження в установленому законом порядку огляду на стан спяніння відмовився в присутності двох свідків. Своїми умисними діями ОСОБА_2 порушив п.2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення, оскільки притягнення його до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є неправомірним, а при винесенні постанови, суддя взяв до уваги докази, які не є достатніми для визнання вини у скоєному.

Положення п.2.5 ПДР України не порушував, оскільки факт відмови від проведення огляду на стан алкогольного спяніння в медичній установі був відсутній.

Розгляд справи судом проведено формально та не встановлено фактичних обставин правопорушення, не допитано свідка ОСОБА_3, який був очевидцем події, що свідчить про неповноту судового розгляду.

Окрім того, протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ст.256 КУпАП, зокрема, наявні дописування, та виконано на бланку, який не відповідає вимогам чинного законодавства. Працівником поліції зазначено місце зупинення транспортного засобу, яке не відповідає обставинам справи.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених, перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та обєктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та зясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 26.10.2016 року та матеріалами доданими до нього.

Висновок судді ґрунтується на обєктивних даних, що маються у справі та були досліджені в судовому засіданні.

Положення ч.1 ст.130 КУпАП вказують на притягнення особи до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані алкогольного спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9(а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортними засобами у стані алкогольного спяніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 дійсно керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, що підтверджується матеріалами справи.

Складаючи 26.10.2016 року протокол про адміністративне правопорушення, інспектор роти №3 батальйону УПП в м.Полтава запропонував ОСОБА_2 пройти огляд на стан спяніння за допомогою алкотестера, на що останній відмовився. На пропозицію проходження огляду на стан спяніння в медичній установі правопорушник погодився та був доставлений на службовому автомобілі працівників поліції до наркологічного диспансеру.

Однак, в медичному закладі ОСОБА_2 від проходження огляду відмовився, що підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які зазначили, що ОСОБА_2 перебував з явними ознаками наркотичного спяніння (стійкий запах алкоголю з ротової порожнини) та, в подальшому, відмовився від проходження медичного огляду.

Вказане також підтверджується висновком №490 від 26.10.2016 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підстави, які б давали можливість суду вважати, що вказані докази є сумнівними та неправдивими, відсутні, оскільки вони узгоджуються між собою, є послідовними та такими, що повністю відповідають обставинам справи.

Тому, суд апеляційної інстанції відноситься критично до тверджень апелянта щодо відмови від проходження огляду на стан спяніння, у звязку з порушенням медичними працівниками порядку та способу відібрання зразків для встановлення стану алкогольного спяніння, та розцінює їх, як спосіб уникнення останнього від адміністративної відповідальності.

Посилання про виклик в судове засідання свідка ОСОБА_3 для його подальшого допиту є суперечливим, оскільки вказана особа є знайомим ОСОБА_2, та перебував на той момент разом з ним, а тому виникають сумніви в обєктивності його показань.

Протокол про адміністративне правопорушення складено вірно із дотриманням положень ст.256 КпАП України, докази в матеріалах справи є послідовними та несуперечливими, повністю дослідженими судом в судовому засіданні, що ставить під сумнів твердження ОСОБА_2 в цій частині, а, начебто, складання протоколу на бланку, яким не відповідає вимогам чинного законодавства та допущення дописування працівником поліції, під час його оформлення, спростовується матеріалами справи та жодним чином не впливає на правову кваліфікацію вчиненого правопорушення.

Не бере до уваги суд апеляційної інстанції зазначення працівниками поліції, на думку апелянта, невірного місця зупинки транспортного засобу, оскільки автомобіль НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, був зупинений по вул.Великотирнівській в м.Полтава, яку зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення. Відомості, які б вказували на те, що автомобіль зупинений працівниками поліції по вул.Юрія Тимошенка 6А, по напрямку руху до вул.Курчатова в м.Полтава, в матеріалах справи відсутні.

Тому, доведеність провини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, належним чином обґрунтовано сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, об'єктивність яких сумнівів не викликає.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП , -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м.Полтави від 28 листопада 2016 року відносно ОСОБА_2 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ О.І. Захожай