АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/899/16 Головуючий у першій інстанції: Мельник Ю.А.
Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 грудня 2016 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, за участю: ОСОБА_3, розглянувши його апеляційну скаргу на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2016 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого ГРП на шахті «Дніпровська» який проживає за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований: АДРЕСА_2

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень.

Судом першої інстанції було встановлено, що 30.08.2016 року о 15:35 годині водій ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом марки ЗАЗ 1103, державний номерний знак НОМЕР_1, та рухаючись по вул. Леніна с. Межиріч в напрямку м. Павлограда, повертаючи праворуч до будинку №19 по вул. Леніна, не зайняв перед поворотом відповідне крайнє положення на проїзній частині, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем марки «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2, який рухався в попутному напрямку справа позаду, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 10.4 ПДР.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що з рішенням суду він не згоден, та не визнає свою вину у вчиненні ДТП. При цьому апелянт вказує, що коли він здійснював маневр на право він був у своїй полосі руху. Також він включив показник правого повороту. Вважав, що автомобіль, який рухався позаду буде здійснювати його обгін з лівої сторони, в зв'язку з чим в подальшому здійснив поворот направо. Коли його автомобіль переднім правим колесом був на обочині він відчув удар в правий бік свого автомобіля. Дані обставини на думку апелянта також підтверджуються схемою місця дорожньо-транспортної пригоди.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 підтримав подану ним апеляційну скаргу, підтвердив викладенні в ній доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши думку ОСОБА_3, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність та обґрунтованість постанови районного суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції було виконано.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду незаконна є безпідставними.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є законними та відповідають фактичними обставинам справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 279934 від 05 вересня 2016 року, 30 серпня 2016 року о 15 годині 35 хвилин по вул. Леніна в с. Межиріч водій ОСОБА_3, рухаючись в напрямку м. Павлоград, та повертаючи праворуч до буд. 19 на вул. Леніна не зайняв перед поворотом відповідне праве положення на проїзній частині, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «Toyota» н.з. НОМЕР_2 який рухався в попутному напрямку справа ззаду автомобіля «ЗАЗ 1103» н.з. АР 9149 ВІ. Внаслідок зіткнення транспортних засобів їм було спричинено механічні пошкодження. ОСОБА_4 порушив п.10.4 ПДР України.(а.с.1)

Згідно до п.10.4 Правил дорожнього руху України водій повинен перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в'їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

В судовому засіданні у суді першої інстанції було допитано ОСОБА_3, ОСОБА_5, досліджено докази, які містяться в матеріалах справи, проведено судову авто-технічну експертизу, та допитано експерта, який її проводив, після чого судом було прийнято законе та обґрунтоване рішення.

ОСОБА_3 в суді першої інстанції пояснив, що в день подій, рухаючись, в дзеркало заднього виду, він бачив автомобіль марки «Тойота». Перед виконанням повороту він увімкнув показник правого повороту, знаходячись в метрі від узбіччя справа, та почав повертати, при цьому залишався у своїй смузі руху. В цей момент відчув сильний поштовх, від удару в нього заклинило ліве переднє колесо. Після зіткнення його автомобіль протягло ще вперед від місця зіткнення та від заїзду до двору будинку №19. Після дорожньо-транспортної пригоди було складено схему дорожньої пригоди, на якій вказаний гальмівний шлях, який залишило ліве переднє колесо саме його автомобілю, оскільки його заклинило.

При перегляді справи ОСОБА_3 надав аналогічні пояснення тим, яким він надав у суді першої інстанції. З його письмових пояснень також вбачається, що вони є аналогічними.(а.с.3)

Однак не визнання вини ОСОБА_3 у порушенні п.10.4 ПДР України за, що передбачена адміністративна відповідальність ст. 124 КУпАП спростовується доказами по справі, які були дослідженні судом першої інстанції. А позицію правопорушника сприймає як метод захисту.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 30.08.2016 року він рухався на своєму автомобілі марки «Тойота» по вул. Леніна в с. Межиріч в напрямку м. Павлограда, попереду їхав автомобіль марки «Таврія» (ЗАЗ 1103). Швидкість руху його автомобіля складала 30-40 км/год. Дорога має дві полоси руху. Автомобіль «Таврія» став змінювати смугу руху, без включення сигналу повороту перестроївся в смугу зустрічного напрямку та майже зупинився на узбіччі зліва, оскільки він бачив стоп-сигнали. Він продовжував рух на автомобілі «Тойота» в своїй смузі руху, як раптово для нього автомобіль «Таврія» почав повертати праворуч, знаходячись на зустрічній смузі руху. Він став екстрено гальмувати та намагатись уникнути удару, тому прийняв право, але зіткнення відбулось. Він ще на декілька метрів протягнув автомобіль «Таврія» по інерції. Стверджував, що саме водій автомобіля «Таврія» винний у вчинені пригоди.

З письмових пояснень ОСОБА_5, які містяться в матеріалах справи вбачається, що вони є аналогічними, тим що він дав у суді.(а.с.4)

Покази ОСОБА_5 щодо обставин пригоди, які він надав при його допиті в суді першої інстанції підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.

Схемою місця дорожньо-транспортної пригоди було встановлено рух транспортних засобів, в якій вказано червоною кольоровою ручкою напрямок руху автомобіля «ЗАЗ», яким керував водій ОСОБА_3, а саме, що він рухався не відповідно в крайньому правому положенні полоси дорожнього руху, також зазначено було рух автомобіля «ТОУОТА», який рухався по правій полосі руху, зафіксовано гальмівний шлях автомобіля «ЗАЗ», з якого також вбачається, що вказаний автомобіль здійснював маневр в право не з крайнього положення. Дану схему учасники пригоди підписали без будь-яких зауважень.(а.с.2)

Фотокартками, які знаходяться в матеріалах справи підтверджується пошкодження, які були зафіксовані в схемі місця дорожньо-транспортної пригоди.(а.с.5-8)

Судом першої інстанції було досліджено також авто-технічну експертизу №23/10.1-28 від 02.11.2016 року, яким було встановлено, що в даній дорожній ситуації водій ОСОБА_3 повинен був діяти згідно вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, а водій ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України.

Для з'ясування відповідних висновків експерта ОСОБА_6 судом було допитано даного експерта, та останній пояснив, що виявлені ушкодження транспортних засобів та слід на дорозі лівого колеса автомобіля «Таврія» дає підстави стверджувати, що в момент зіткнення транспортних засобів автомобіль марки «Тойота» та автомобіль марки «Таврія» знаходились по відношенню один до одного у діапазоні з 60 до 70 градусів. В момент удару автомобіль «Тойота» та автомобіль «Таврія» по інерції просунуло вперед, про що свідчить слід юзу лівого колеса автомобіля «Таврія», оскільки його не заклинило, а посунуло вперед. Тому удару по дотичній, як стверджує водій ОСОБА_3, не могло бути. Відповідно до схеми місця ДТП, замірів та показів учасників, в момент зіткнення заднє праве колесо автомобіля марки «Таврія» було на відстані 2.70 м від правого краю проїзної частини, і цей автомобіль був розташований по відношенню до автомобіля «Тойота» під кутом 66 градусів. Після удару автомобіль марки «Тойота» посунув автомобіль марки «Таврія» вперед на декілька метрів. При заданому водієм автомобіля «Таврія» механізмі зіткнення можливі пошкодження цього автомобіля були б задньої частини автомобіля.

Підтвердження також того, що водій ОСОБА_3 здійснював свій маневр в право не з крайнього положення є схема, яка була зроблена експертом та додана до матеріалів справи. (а.с.41)

Отже переглядаючи матеріали справи суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що водій ОСОБА_3 порушив п.10.4 ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, оскільки це підтверджується вищевказаними доказами по справі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 не є такими щоб спростовували висновки суду, та не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, апеляційним переглядом не встановлено, судове рішення є законним та обґрунтованим.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.П. Піскун