Номер провадження: 33/785/119/17
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Толкаченко О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2016 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Толкаченко О.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 05 грудня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який працює механіком, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнутий судовий збір у розмірі 275 грн. 60 коп.

Відповідно до оскарженої постанови суду, 03 листопада 2016 року, приблизно о 14 годині 30 хвилин, ОСОБА_2, рухаючись по вул.Вапняна в м.Одесі, керуючи транспортним засобом марки ВАЗ «21093», державний номер НОМЕР_1, під час розвороту не надав дорогу автомобілю марки ВАЗ «21051», державний номер НОМЕР_2, котрий рухався в попутному напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.10.4 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Не погодившись з прийнятою постановою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду змінити та застосувати до нього менш суворий вид адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ст.124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд грубо порушив вимоги ст.268 КУпАП та розглянув справу без виклику ОСОБА_2 до судового засідання. Також суд не врахував пом'якшуючи обставини, такі як тривалий трудовий стаж ОСОБА_2, те, що автомобіль ВАЗ «21093» є єдиним транспортним засобом в сім'ї і ОСОБА_4 використовує його задля для перевезення своєї дружини, яка не має водійського посвідчення та потребує постійного лікування. Крім того, зазначив, що його неявка до суду також була пов'язана з професійною діяльністю, намаганням утримувати свою сім'ю, в якій він є єдиним годувальником.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, якій підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

В мотивувальній частині оскаржуваної постанови суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_2 був належним чином сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується його особистим підписом в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Слід зазначити, що інспектори патрульної поліції національної поліції України не наділені повноваженнями призначати до розгляду справу про адміністративне правопорушення та здійснювати виклик до суду осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності. Виконання таких дій покладено виключно на суди, які територіально розташовані за місцем вчинення правопорушення.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази про належне повідомлення ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи відносно нього, як то прямо передбачено ст.277-2 КУпАП. За таких обставин апеляційний суд констатує, що судом першої інстанції були грубо порушені права ОСОБА_2, передбачені ст.268 КУпАП, зокрема право на захист.

Частиною 7 ст. 294 КпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим та апелянтом не оскаржується.

Разом з тим, вирішуючи питання про застосування адміністративного стягнення, суд призначив ОСОБА_2 найбільш суворий вид стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, не приводячи мотивів такого рішення.

Згідно зі ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст.30 КУпАП позбавлення наданого права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом.

Згідно з положеннями ч.2 ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що при призначенні ОСОБА_2 адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, суд першої інстанції не в достатній мірі врахував дані про особу правопорушника, ступінь його вини та обставини, що пом'якшують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення.

В свою чергу апеляційний суд враховує, що ОСОБА_2 під час апеляційного перегляду в повному обсязі визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому правопорушенні, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, працює, позитивно характеризується за місцем роботи, одружений, а автомобіль використовує для перевезення своєї дружини, яка не має водійського посвідчення та потребує постійного лікування.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про те, що постанову суду в частині застосування адміністративного стягнення необхідно змінити і обрати правопорушнику адміністративне стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцію ст.124 КУпАП.

Суд вважає, що таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_2 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні в частині застосування адміністративного стягнення.

Керуючись статтями 23, 30, 33, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 05 грудня 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік - змінити в частині застосування адміністративного стягнення.

Застосувати до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області О.О. Толкаченко