Справа № 323/3664/16-п
Провадження № 3/323/764/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2016 року суддя Оріхівського районного суду Запорізької області Гуцал О.П., розглянувши матеріал, що надійшов з роти ДПС ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер не відомий, не працюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, Гагаріна,249 (інших відомостей немає);

-за ст. 130 ч.2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

11.11.2016 року о 23-20 годині в м.Оріхів (Запорізької області) по вул. Гоголя, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21099, державний номер АР433210, з явними ознаками алкогольного спяніння (почервоніння очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота), чим порушив п.2.5 ПДР. Від проходження огляду на стан спяніння за допомогою тесту технічним приладом «Драгер» та від проходження огляду в лікарській установі відмовився в присутності двох свідків.

В судовому засіданні правопорушник провину у вчиненні даного порушення визнав, суду пояснив, що обставини викладені в протоколі відповідають дійсності.

Судом встановлено наступне. Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України встановлений безперечний обовязок водія на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Таким чином, сама по собі відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Вчинення ОСОБА_1 правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 № 314986 від 11.11.2016 р., від підпису якого та надання пояснень ОСОБА_1 відмовився, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, рапортом та іншими матеріалами справи.

Таким чином було встановлено, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме: повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті. Ч.1 ст.130 КУпАП: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння, тому він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності із накладенням адміністративного стягнення.

При обранні адміністративного стягнення суд дотримується також приписів ст.23 КУпАП, якою передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, суд у відповідності до вимог ст.33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення; рівень небезпеки; дані про особу правопорушника, який офіційно не працевлаштований; посвідчення водія не отримував; ступінь вини; майновий стан. Обставин, що обтяжують та помякшують відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, з метою виховного впливу і запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень, дотримання безпеки дорожнього руху в Україні, суд приходить до висновку про необхідність накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КпАП України, у вигляді накладення штрафу на інших осіб у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 23, 33, 40-1, 130 ч. 2, 245, 268 ч.2, 283, 284 ч.1 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП України і накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 20400,00 грн., на користь держави (банк одержувача ГУДКСУ в Запорізькій області, код платежу 21081300, МФО 813015, , р/р 0001, одержувач ГУК у Запорізькій області).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 275,60 грн. (отримувач: УК в Оріхівському районі /Оріхівський район/ 22030001; банк отримувача: ГУДКСУ у Запорізькій області; код ЄДРПОУ одержувача: 38025629; МФО банку: 813015; рахунок отримувача: 0211 (призначення платежу: судовий збір, 37455335, п.5).

Згідно до ч.2 ст.308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, призначеного судом.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Оріхівський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Суддя О.П. Гуцал