АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1854/2016 Суддя у першій інстанції: Зубець Ю.Г.
Категорія: ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м.Києва Фрич Т.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_4, в інтересах ОСОБА_3., на постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 25 листопада 2016 року щодо

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Бровари Київської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Подільського районного суду міста Києва від 25 листопада 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою з ОСОБА_3 стягнуто судовий збір в дохід держави у сумі 275.60 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням представник ОСОБА_3. - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Подільського районного суду міста Києва від 25 листопада 2016 року скасувати, та надіслати справу на новий судовий розгляд до Подільського районного суду м. Києва.

На обґрунтовування доводів своєї апеляційної скарги вказує, що 18.11.2016 апелянт та ОСОБА_3 подавали клопотання про виклик свідків у судове засідання, яке судом першої інстанції було задоволено та в судовому засіданні оголошена перерва до 25.11.2016 року. Однак, в судове засідання 25.11.2016 року, свідки та представник ОСОБА_3., не з'явилися, у зв'язку з чим ОСОБА_3 було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи та повторного виклику свідків, представника у судове засідання. У задоволенні вказаного клопотання, судом відмовлено та винесено оскаржувану постанову.

За таких обставин, апелянт вважає, що суд першої інстанції позбавив його права реалізувати свої права, у зв'язку з чим просить скасувати постанову Подільського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3., його представника ОСОБА_4, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_3, 31.08.2016 року, приблизно о 05 год. 15 хв. в м. Києві, по вул. Вишгородська, 35, керував транспортним засобом «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою алкотестеру «Драгер». Тим самим, ОСОБА_3 порушив п.п. «а» п. 2.9 ПДР України. /

З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_3, пояснив, що напередодні 31.08.2016 року, ввечері випив 1 літр пива та ліг спати. 31.08.2016 року його розбудила дружина та повідомила, що необхідно поїхати на залізничний вокзал зустріти дітей. Так, 31.08.2016 року, він керуючи транспортним засобом «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Вишгородській, 35 в м. Києві був зупинений працівниками поліції, які попросили його пройти освідування на стан алкогольного сп'яніння, на що він погодився. Стверджує, що не керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до п.2.9а ПДР України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Крім того, матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_3. містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Зокрема, крім протоколу про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_3, той факт, що останній керував автомобілем «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_2 у стані алкогольного сп'яніння підтверджується актом його огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який було складено поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, в присутності двох свідків, з зазначенням їх місця проживання.

Результат тесту ОСОБА_3. на стан сп'яніння дав позитивну пробу та наявність 0, 61 проміле алкоголю в його крові.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 викликалися судом два рази, при цьому останні не з'явилися, а відтак суд першої інстанції забезпечив об'єктивний розгляд справи про адміністративне правопорушення та виконав вимоги встановлені ст. 279 КУпАП.

Крім того, слід зазначити, що статті 272, 278-279 КУпАП не передбачають обов'язкової участі свідків при розгляді справ про адміністративні правопорушення.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_4 про те, що суд виніс оскаржувану постанову, без допиту свідків, не спростовують винуватість ОСОБА_3. у вчиненні адміністративного правопорушення.

Також, прохальну частину апеляційної скарги представника ОСОБА_4, в інтересах ОСОБА_3., про скасування постанови суду першої інстанції і призначення нового судового розгляду судом першої інстанції, апеляційний суд вважає, як намагання затягнути розгляд справи з метою уникнення відповідальності.

Враховуючи викладене, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її зміни чи скасування, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, у зв'язку з чим вважаю, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_4, в інтересах ОСОБА_3., на постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 25.11.2016 року, слід залишити без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4, в інтересах ОСОБА_3. - залишити без задоволення.

Постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 25 листопада 2016 року, якою Тішина /Харченка/ Павла Павловича визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Т.В.Фрич