АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1832/2016 Суддя у І-й інстанції: Агафонов С.А.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Юденко Т.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Юденко Т.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає в АДРЕСА_1, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 25.09.2016 о 04 год. 15 хв. керував автомобілем «Інфініті» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по бул. Чоколівському, 23 з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі щодо нього закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вказує, що події викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсним обставинам, його поясненням та поясненням свідка ОСОБА_3, допитаного в судовому засіданні, який підтвердив той факт, що працівники міліції не пропонували йому пройти тест на стан сп'яніння за допомогою алкотестера «Драгер» або медогляд, а свідки, зазначені в протоколі, просто проходили поруч і не були очевидцями події.

Зазначає, що його показання про те, що він не вживає спиртні напої через наявність тяжкої хвороби узгоджуються із даними, які містяться у наданому суду медичному документі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши доводи на обґрунтування апеляційної скарги та матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, є правильним і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Зокрема, вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 № 331300 від 25.09.2016, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, згідно яких вони були запрошеними співробітниками патрульної поліції для складання протоколу щодо ОСОБА_2 та у їх присутності він відомовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога та за допомогою приладу «Драгер» для визначення стану сп'яніння.

Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції у тому, що немає підстав не довіряти поясненням даних свідків, оскільки вони є випадковими перехожими і не зацікавлені в результаті розгляду справи, і доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 цього не спростовують.

Також апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо непереконливості доводів ОСОБА_2 про те, що він не вживає алкоголь у зв'язку з хворобою, так як він притягається до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння, а не керування в стані алкогольного сп'яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає дійсності, є також безпідставними, оскільки він підписаний правопорушником власноруч, без зауважень до протоколу в момент його складання.

Щодо свідка ОСОБА_3, то він був допитаний в суді першої інстанції і його поясненням суд першої інстанції надав оцінку.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_2 в мінімальних межах, передбачених санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, є правильним.

Будь-яких порушень норм КУпАП, які б стали підставою для скасування рішення суду першої інстанції, в тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, не встановлено, а тому постанова Солом'янського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року, як законна та обґрунтована, має бути залишена без змін, а апеляційна скарга щодо її скасування - без задоволення.

Таким чином, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Апеляційного суду міста Києва,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М.Юденко