Номер провадження: 33/785/1095/16
Номер справи місцевого суду: 500/4668/16-п
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Мандрик В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2016 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Мандрик В.О., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14 листопада 2016 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, юрисконсульт Дунайської гідрометеорологічної обсерваторії, житель ІНФОРМАЦІЯ_2,

притягнений до адміністративної відповідальності та підданий стягненню у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік за те, що о 21 годині 55 хвилин 29.08.2016 року в м. Ізмаїлі по вул. Клушина керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Медичний огляд проводився в ЦРЛ м. Ізмаїл в присутності свідків.

В апеляції ОСОБА_2 вказує, що не згоден з протоколом про адміністративне правопорушення, в якому невірно вказані його анкетні дані, відсутні дата та час його складання, порушено вимогу про розяснення особі, яку притягають до відповідальності, її прав та обовязків, в протоколі про адміністративне правопорушення запис про відмову від підписання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не засвідчений свідками. Висновок про медичне обстеження складено відносно не існуючої особи, відсутній відтиск особистої печатки лікаря, який проводив огляд, невірно вказано номер його посвідчення та не зазначено який саме підпункт пункту 2.9 Правил дорожнього руху України він порушив. Суддя районного суду має до нього упереджене ставлення за виконання ОСОБА_2 посадових обовязків. Просить постанову суду скасувати та закрити провадження за недоведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги і матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 подана в межах передбаченого законом строку, у звязку з чим підлягає апеляційному розгляду.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, з якого випливає, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 (а.с. 5), ОСОБА_3, ОСОБА_4О (а.с. 6), ОСОБА_5, ОСОБА_6, поліцейських ОСОБА_7, ОСОБА_8, висновком медичного огляду (а.с. 8).

Аналіз фактичних обставин справи в суді апеляційної інстанції, у сукупності з наявними доказами свідчать про те, що суддя суду першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Відповідно до приписів ст. ст. 33-36 КУпАП, обираючи вид адміністративного стягнення, суддя суду першої інстанції належним чином мотивував застосування стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами характером вчиненого правопорушення, даними про особу правопорушника.

Доводи ОСОБА_2 про те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складено з численними порушеннями вимог закону, не уповноваженими особами, а медичний огляд проведено не відносно нього, а відносно іншої особи, яка народилась у 1978 році, тоді як він ІНФОРМАЦІЯ_3, що він не вчиняв адміністративного правопорушення ретельно перевірялись в судовому засіданні суду першої інстанції і не знайшли свого підтвердження. При цьому суддею місцевого суду були викликані і допитані свідки ОСОБА_3, ОСОБА_3, ОСОБА_4О, ОСОБА_6, які бачили, що ОСОБА_2 керував автомобілем і перегородив дорогу автомобілю під керуванням ОСОБА_3, який виїжджав з двору будинку. Оскільки ОСОБА_2 мав ознаки алкогольного спяніння і відмовлявся звільнити дорогу, було викликано поліцію. Допитані в суді поліцейські ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 пояснили, що на місці події виявили у ОСОБА_2, у якого були відсутні документи, ознаки алкогольного спяніння, його автомобіль марки Ніссан перебував на проїзній частині дороги і перешкоджав виїзду із двору будинку. Огляд лікаря підтвердив, що ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного спяніння.

При цьому апеляційний суд не може погодитись із доводами апеляції про невідповідність закону протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки в ньому вказано всі передбачені ч. 1 ст. 256 КУпАП дані щодо самого протоколу, особи, яка його склала і особи, відносно якої складено цей протокол. Факт відмови правопорушника підписати даний протокол засвідчено двома свідками, у звязку з чим доводи про порушення працівниками поліції вимог щодо розяснення йому ст. 63 Конституції України є надуманими. В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що саме ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на порушення вимог п. 2.9 Правил дорожнього руху керував автомобілем по вул. Клушина в м. Ізмаїлі Одеської області в стані алкогольного спяніння, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у звязку з чим не зазначення у цьому протоколі підпункту п. 2.9 вказаних Правил не може бути підставою для скасування судового рішення.

Твердження апелянта про те, що лікар проводив огляд не його, а іншої особи, оскільки у висновку лікаря (а.с. 8) вказано про огляд ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, також не можуть бути прийняті апеляційним судом, бо в судовому засіданні місцевого суду лікар свідок ОСОБА_5 пояснив, що при огляді він встановив, що ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного спяніння, документів при собі у нього не було і лікар у висновку зазначив дані про особу, які вказав сам доставлений. В суді лікар підтвердив факт перебування у стані алкогольного спяніння саме ОСОБА_2, відносно якого розглядається справа.

Крім того, судом ретельно були перевірені доводи ОСОБА_2 щодо наявності повноважень у працівників поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення та лікаря щодо перевірки водіїв на стан алкогольного чи іншого спяніння, відповідності вимогам закону висновку лікаря і порушень закону при цьому не виявлено.

Сам факт участі ОСОБА_2 в судових засіданнях в якості представника однієї із сторін при розгляді позову у цивільному чи адміністративному судочинстві у іншій справі під головуванням того чи іншого судді не може бути підставою для відводу цього судді під час розгляду ним справи про адміністративне правопорушення, як на цьому наполягає апелянт

Оскільки керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння за своєю сутністю відповідно до ст. 30 КУпАП є грубим порушенням користування цим правом, рішення суду в частині накладення адміністративного стягнення відповідає вимогам закону.

За таких обставин, вважаю, що постанова судді суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. 294 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14 листопада 2016 року відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова остаточна і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_10