А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

27.12.2016 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Стана І.В., за участі правопорушника ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1,

в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2016 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець с. Минай, вул. Транспортних Будівельників, 28 / 9, Ужгородського району Закарпатської області,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 275,60 гривень у дохід держави.

Згідно постанови, 14 вересня 2016 року о 00 год. 40 хв. ОСОБА_1 по вул. Карпатського Патруса в с. Минай керував автомобілем марки Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак RP 63422, у стані алкогольного спяніння, що підтверджується актом медичного огляду на стан спяніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова є незаконною. Посилається на те, що розгляд справи відбувся без його участі, що він не отримував жодних повідомлень про розгляд справи. Крім того, вказує на те, що копію оскаржуваного рішення отримав 28.10.2016, у звязку із чим строк на апеляційне оскарження пропустив із поважних причин. Просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови та вирішити питання про зупинення виконання оскарженого судового рішення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що підстав для скасування чи зміни постанови не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом, а відповідно до ст. 268 цього закону, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце, і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ці вимоги закону суддею не додержано.

Так, з постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 не приймав участь у розгляді справи, а в її матеріалах відсутні дані про те, що він належно повідомлений про час та місце її розгляду. З наявної в матеріалах справи повістки про виклик до суду (а. с. 6) не вбачається, що повістка про виклик до суду була вручена ОСОБА_1. У матеріалах справи також відсутні дані про те, що відповідно до вимог КУпАП ОСОБА_1 вручена копія постанови судді, або така протягом трьох днів йому надіслана. З наявного в матеріалах справи супровідного листа (а. с. 9) вбачається, що копія постанови була направлена ОСОБА_1 21 жовтня 2016 року, тобто на 14-й день після винесення постанови.

Зазначені обставини перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову, тому доводи апеляційної скарги про поновлення пропущеного ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови підлягають задоволенню, причини пропуску строку на її внесення визнаються поважними, і строк поновлюється.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що 14 вересня 2016 року о 00 год. 40 хв. ОСОБА_1 по вул. Карпатського Патруса в с. Минай керував автомобілем марки Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак RP 63422, в стані алкогольного спяніння. (а. с. 1).

З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами в протоколі підтвердив, що права та обовязки йому розяснено, зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про нього дані правильні. Крім того, в указаному протоколі ОСОБА_1 надав пояснення про те, що визнає те, що випив пиво і сів за кермо.

З наявного у матеріалах справи висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного спяніння, з чим погодився і сам ОСОБА_1, про що свідчить його підпис у даному висновку (а. с. 2).

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор роти № 4 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_3 був упереджений при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу, а лікар ОСОБА_4 при складанні висновку, що в них були підстави фальсифікувати вказані документи, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано ОСОБА_1 до апеляційної скарги й на такі не вказували як правопорушник ОСОБА_1, так і адвокат ОСОБА_2 під час розгляду справи апеляційним судом.

Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху України і винуватість останнього у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного вище, пояснення ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу проступку та доводи апеляційної скарги про незаконність постанови апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені матеріалами справи й спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази; те, що учасники процесу не заявляли клопотань про приєднання або витребування доказів по справі.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду Пухира М.Х. обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог пункту 2.9 а Правил дорожнього руху України та скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, а призначене йому адміністративне стягнення є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, і є справедливим.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1, залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2016 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП й накладено на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Стан