АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/900/16 Головуючий у І-й інстанції - Ходасевич О.В.
Справа № 203/4797/16-п Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 29 листопада 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою :

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого начальником слідчого відділу Центрального відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-8 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 185-8 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

При обставинах викладених в постанові судді першої інстанції, ОСОБА_3, обіймаючи посаду начальника слідчого відділу Центрального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, у період з 07.09.2016 року по 20.09.2016 року, а також повторно у період з 20.09.2016 року по 04.10.2016 року, безпідставно не виконав законні вимоги прокурора, а саме не організував виконання у повному обсязі наданих йому письмових вказівок у кримінальному провадженні № 0000602, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185-8 КУпАП.

Дані вказівки 07.09.2016 за вих№0000602, та 20.09.2016 за вих№0000602 прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 супровідним листом направлені начальнику слідчого відділу Центрального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3, як керівнику органу досудового розслідування, для організації виконання законних вимог прокурора та надання у термін до 20.09.2016 року та повторно до 04.10.2016 року інформації про результати виконання.

В звязку з невиконанням письмових вказівок прокурора у кримінальному провадженні №0000602, прокурором Бігданом Є.В. повторно надані письмові вказівки від 20.09.2016 року з вимогою виконати слідчі дії в строк до 04.10.2016 року. Зазначені вказівки станом на 07.10.2016 року також не виконані.

Таким чином, не виконуючі законні вимоги прокурора про проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні №0000602, начальник слідчого відділу Центрального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області порушив вимоги п.4 ч.2 ст.36, ч.3 ст.39 КПК України, ч.1 ст.25 ЗУ «Про прокуратуру» та не забезпечив їх виконання слідчим у кримінальному провадженні слідчим Центрального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5, жодної слідчої (розшукової) дії не проведено, внаслідок чого грубо порушені вимоги КПК України, не виконано йог завдання, порушені розумні строки здійснення досудового розслідування, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме невиконання посадовою особою законних вимог прокурора.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати та провадження по справі закрити у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-8 КУпАП.

В обґрунтування зазначає, що постанова судді першої інстанції є незаконною, винесена із порушенням матеріального та процесуального права. Вказує на те, що вказані вказівки прокурора від 07.09.2016 року потребують тривалого часу для виконання. За результатами розгляду вказівок, ОСОБА_3, була винесена резолюція з вказівкою слідчому Дикаленко О.М. Вказує на те, що відповідно до ст. 39 КПК України, основним обовязком керівника орган досудового розслідування є організація досудового розслідування, як вбачається з матеріалів справи, вказівки давались ОСОБА_3, як керівнику органу досудового розслідування, а кримінальне провадження не знаходилось на розгляді у ОСОБА_3 як у слідчого.

26.12.2016 року в судовому засіданні апеляційного суду, прокурор надав висновки щодо змісту апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, в яких останній вважає постанову судді першої інстанції законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_2, підтримали в повному обсязі доводи та вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити. ОСОБА_3 пояснив, що він отримував 12.09.2016 р. вказівки по кримінальному провадженню, і наступної дати слідчий Дикаленко О.М. їх отримав для виконання, однак з 15.09.2016 року по 19.09.2016 року останній знаходився на лікарняному, тому з обєктивних причин в повному обсязі вказівки не могли бути виконані в установлений прокурором термін. Щодо повторних вказівок то він їх особисто не отримував, ніякого умислу щодо їх невиконання не мав і особисто йому в межах його повноважень по даному кримінальному провадженню ніяких вказівок не було.

В судовому засіданні прокурор Бігдан Є.В. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Вислухавши пояснення захисника ОСОБА_2 та ОСОБА_3, думку прокурора Бігдан Є.В., вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону судом першої інстанції не виконано.

Так, відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 185-8 КУпАП передбачено, що невиконання посадовою особою законних вимог прокурора тягне за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту даної статті вбачається, що її субєктним складом є невизначене законом коло посадових осіб.

При цьому з обєктивної сторони передбачається відповідальність за невиконання посадовою особою законних вимог прокурора, які також конкретно не визначені.

З викладеного випливає, що дана норма не може регулювати правовідносини, які врегульовані КПК.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, у період з 07.09.2016 року по 20.09.2016 року, а також повторно у період з 20.09.2016 року по 04.10.2016 року начальнику СВ Центрального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 були направленні вказівки прокурора у порядку ст. 36 КПК України які були адресовані безпосередньо начальнику слідчого відділу. Не отримавши жодних письмових відомостей щодо вжитих заходів, прокурором Бігдан Є.В. було складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 185-8 КУпАП начальника СВ Центрального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3

Отже виходячи з наведеного апеляційним судом було встановлено, що прокурор Бігдан Є.В. здійснюючи процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000602, свої вказівки направляв безпосередньо керівнику слідчого відділення, а не слідчому Дикаленко О.М., в провадженні у якого перебували дані матеріали кримінального провадження, які начальником СВ резолюцією передавались для виконання. Прокурором не вживалось жодних заходів щодо зясування фактичних обставин не виконання його вказівок, зокрема прокурором не порушувалися питання перед керівником слідчого відділення щодо ефективності роботи слідчого, його відсторонення або заміни.

Відповідно до положень ч.4 ст.40 КПК України слідчий зобовязаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. Невиконання законних вказівок та доручень, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законом відповідальність, яка встановлюється п.2 ч.2 ст.39 КПК України, згідно з яким керівник органу досудового розслідування уповноважений відсторонювати слідчого від проведення досудового розслідування вмотивованою постановою за ініціативою прокурора або з власної ініціативи з наступним повідомленням прокурора та призначати іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу або у разі неефективного розслідування.

Інша відповідальність слідчого можлива в порядку дисциплінарної відповідальності.

Разом з тим, з наявних в матеріалах справи поясненнях слідчого Дикаленко О.М., вбачається, що він з 15.09.2016 року по 20.09.2016 року перебував на лікарняному. Після його виходу на роботу 20.09.2016 року, йому були передані матеріали кримінального провадження №0000602 від 07.03.2014 року. Після ознайомлення з якими, стало відомо, що в матеріалах кримінального провадження містяться письмові вказівки прокурор Бігдан Є.В. але станом на 20.09.2016 року, зазначені вказівки виконані не були.

Крім того, як вбачається з наявного в матеріалах справи копії вказівок від 20.09.2016 року, прокурором Бігдан Є.В., на імя начальника СВ Центрального ВП ОСОБА_3, були повторно направлені вказівки, то згідно резолюції, їх отримав 20.09.2016 року слідчий Дикаленко О.М., які на даний час не виконані, а саме у строк до 04.10.2016 року, у звязку з великою завантаженістю у роботі, а саме добові чергування, судові засідання, перебування в провадженні більше 120 кримінальних проваджень.

Крім цього, у диспозиції ст. 185-8 КУпАП, передбачено настання відповідальності за не виконання саме законної вимоги, а не вказівки, як передбачено КПК України.

З наведеного вище вбачається, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст.ст.245,280 КУпАП, розглянув справу однобічно, без обєктивного зясування фактичних обставин, що призвело до прийняття помилкового рішення.

Таким чином, сукупність вказаних обставин свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги, щодо відсутності події і складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-8 КУпАП, так як обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи, тому на підставі наявних матеріалів справи позбавляє апеляційний суд дійти безсумнівного висновку щодо винуватості особи, відносно якої складено протокол, що виключає адміністративну відповідальність ОСОБА_3 за вказаною правовою кваліфікацією, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням зазначеного та вимог ч.1 п.1 ст.247 КУпАП вважаю, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_2 підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185-8 КУпАП, відносно ОСОБА_3 - закриттю за відсутності в його діях складу правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 29 листопада 2016 року якою ОСОБА_3, визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-8 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185-8 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1