АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/848/16 Справа № 708/1322/16-п Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч. 1, ч. 2 ст. 172-7КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2016 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Биба Ю.В., за участю прокурора Криворучка Р.О. та особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_3, розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого на посаді сільського голови Боровицької сільської ради Чигиринського району, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

на постанову судді Чигиринського районного суду Черкаської області від 31 жовтня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.. Прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави в сумі 275 грн. 60 коп., -

в с т а н о в и в :

Як вбачається з постанови суду, ОСОБА_3 будучи обраним 10 листопада 2015 року сільським головою Боровицької сільської ради Чигиринського району являючись посадовою особою органу місцевого самоврядування, якому рішенням Боровицької сільської ради Чигиринського району № 1-6/7 від 10 листопада 2015 року присвоєно 9 ранг в межах 5 категорії посадової особи органу місцевого самоврядування, прийнявши присягу посадової особи органів місцевого самоврядування і будучи ознайомленим зі спеціальними обмеженнями, встановленими Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування", всупереч вимогам п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», не попередив депутатів Боровицької сільської ради Чигиринського району про наявність у нього реального конфлікту інтересів та 04 січня 2016 року, як представник сільської ради з однієї сторони та як фізична особа з іншої сторони, уклав договір позички легкового автомобіля НОМЕР_2, таким чином самостійно і на власний розсуд уклав і підписав зазначений договір, не винісши на розгляд сесії сільської ради питання про укладення вказаного договору позички, таким чином вчинив дії і прийняв рішення в умовах виникнення реального конфлікту інтересів у своїй посадовій діяльності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про скасування постанови Чигиринського районного суду Черкаської області через її невідповідність вимогам закону, матеріалам та обставинам справи та просить закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч. 2 ст.172-7 КУпАП.

Апелянт зазначає, що судом не правильно оцінено пояснення дані ним в судовому засіданні про визнання винуватості у вчиненні адміністративних правопорушень, оскільки він лише підтвердив факт укладення договору позички легкового автомобіля, зазначивши, що не мав умислу на порушення ЗУ «Про запобігання корупції», а кошти на пальне в сумі 5250 грн. були перераховані лише 09.02.2016 року, тобто після погодження вказаного договору на сесії Боровицької сільської ради.

Стверджує, що такі його дії не свідчать про наявність складу правопорушення реального конфлікту інтересів, оскільки договір передбачав безоплатне використання автомобіля, тобто він не мав будь-якої матеріальної чи нематеріальної вигоди від передання останнього у користування Боровицькій сільській раді. До того ж, фактично користуватися автомобілем сільська рада розпочала лише після затвердження договору на сесії, тобто після 29.01.2016 року.

Також, звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи не містять даних, що підтверджують наявність реального конфлікту інтересів, а саме суперечності між його приватним інтересом та службовими чи представницькими повноваженнями, наявність яких вплинула на обєктивність або неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Заслухавши доводи ОСОБА_3 в підтримку поданої ним апеляційної скарги, міркування прокурора про законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції та відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог ОСОБА_3, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали адміністративної справи, вважаю, що вона до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 7, ст. 245, ст. 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що суд першої інстанції при розгляді даної справи і постановленні остаточного рішення цілком дотримався зазначених вимог закону.

Так, висновки судді про доведеність винуватості та наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 та ч. 2 ст.172-7 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 підтвердив факт укладення договору позички легкового автомобіля, зазначивши, що не мав умислу на порушення ЗУ «Про запобігання корупції», а кошти на пальне в сумі 5250 грн. були перераховані лише 09.02.2016 року, тобто після погодження вказаного договору на сесії Боровицької сільської ради. Даний договір передбачав безоплатне використання автомобіля, тобто він не мав будь-якої вигоди від передання його у користування Боровицькій сільській раді. До того ж, фактично користуватися автомобілем сільська рада розпочала лише після затвердження договору на сесії, тобто після 29.01.2016 року.

Не зважаючи на позицію ОСОБА_3 про відсутність в його діях складу адміністративних правопорушень, його винуватість підтверджується зібраними по справі і перевіреними в судовому засіданні доказами.

Зокрема, як вбачається з протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією №10 від 13.10.2016р., складеного старшим оперуповноваженим УЗЕ в Черкаській області ДЗЕ НП України ОСОБА_4, сільський голова села Боровиця Чигиринського району ОСОБА_3 уклав угоду № 1 від 04.01.2016 року, як представник сільської ради з однієї сторони та як фізична особа з іншої сторони, не попередивши виконком і депутатів сільської ради про наявність у нього реального конфлікту інтересів, вчинивши дії та прийнявши рішення в умовах реального конфлікту інтересів, всупереч п. 3 ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією №9 від 13.10.2016р., складеного старшим оперуповноваженим УЗЕ в Черкаській області ДЗЕ НП України ОСОБА_4, сільський голова села Боровиця Чигиринського району ОСОБА_3 уклав угоду № 1 від 04.01.2016 року та акт прийому-передачі транспортного засобу від 05.01.2016 року до договору № 1, як представник сільської ради з однієї сторони та як фізична особа (позичкодавець) з іншої сторони, вчинивши дії та прийнявши рішення в умовах реального конфлікту інтересів, всупереч п. 3 ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В поясненнях ОСОБА_3 власноручно викладених в зазначених протоколах, вину у вчинених правопорушеннях він визнав, зі змістом протоколів погоджувався, зазначивши, що вказані дії вчинені ним у звязку з недосконалим знанням ЗУ «Про запобігання корупції», без особистої користі.

Диспозиція ч. 1 ст. 172-7 КУпАП передбачає відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а ч. 2 ст. 172-7 КУпАП за вчинення дій шляхом прийняття рішення в умовах виникнення реального конфлікту інтересів.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані тому числі не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

З огляду на положення ст. 68 Конституції України, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Так, відповідно до виписки з протоколу першої сесії сільської ради сьомого скликання від 10.11.2015 року ОСОБА_3 обрано сільським головою Боровицької сільської ради Чигиринського району Черкаської області.

Рішенням Боровицької сільської ради від 10.11.2015 року № 1-6/7 ОСОБА_3 присвоєно 9 ранг в межах 5 категорії посадової особи органу місцевого самоврядування.

11.11.2015 року ОСОБА_3 прийнято присягу державного службовця та ознайомлено зі спеціальними обмеженнями, встановленими ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування».

З огляду на наведене, відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції» ОСОБА_3 є субєктом відповідальності за корупційні правопорушення.

Не зважаючи на окреслене, ОСОБА_3, як це вбачається з матеріалів адмінсправи, 04.01.2016 року, не винісши на розгляд сесії сільської ради питання про укладення договору позички легкового автомобіля НОМЕР_3 для потреб сільської ради, самостійно, на власний розсуд уклав та підписав договір № 1 як сільський голова, тобто представник позичальника з однієї сторони та як фізична особа власник транспортного засобу з іншої сторони.

Згідно акту приймання-передачі майна від 05.01.2016 року до договору № 1 від 04.01.2016 року, його підписав сільський голова ОСОБА_3 як позичкодавець майна з однієї сторони та як позичальник від імені Боровицької сільської ради, з іншої.

Відповідно до відповіді на запит виконавчого комітету Боровицької сільської ради Чигиринського району Черкаської області від 20.09.2016 року № 01-10/219 від 19.09.2016 року, під час підписання договору позички автомобіля від 04.01.2016 року сільський голова ОСОБА_3 в установленому законом порядку про наявність конфлікту інтересів не повідомляв.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, в тому числі і про відсутність в його діях складу адмінправопорушень, суд визнає необґрунтованими, безпідставними та такими, що базуються на припущеннях ОСОБА_3, які не кореспондуються з матеріалами справи у співвідношенні з вимогами чинного законодавства України.

Накладене судом першої інстанції адмінстягнення на ОСОБА_3 в межах санкції, встановленої за більш тяжке правопорушення, відповідає вимогам ст.ст.33, 34, 36 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, є розмірним скоєному ним та особі винного.

Істотних порушень вимог закону, що стали б підставою для скасування постанови суду, з наведених апелянтом мотивів, не встановлено.

З урахуванням викладеного, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без зміни.

Разом з цим в ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_3 при подачі апеляційної скарги на постанову Чигиринського районного суду Черкаської області від 31.10.2016 року сплатив судовий збір в сумі 303 грн. 17 коп. (квитанція №6 від 09.11.2016р.), який відповідно до ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 року

N 3674-VI сплаті при подачі апеляційної скарги у справах про адміністративні правопорушення не належить, а тому підлягає поверненню останньому у визначеному законом порядку, як помилково сплачений.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Чигиринського районного суду Черкаської області від 31 жовтня 2016 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає

Суддя Ю. В. Биба