АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/931/16 Головуючий у І-й інстанції - Замкова Я.В.
Справа № 209/3220/16 -п Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2016 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 20 жовтня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП не встановлений, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на три роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, Водій ОСОБА_2, повторно протягом року після вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 22 серпня 2016 року о 02.15 годині на пр-ті Металургів, 8 у м Кам'янському Дніпропетровської області керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота. На вимогу працівників міліції, від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2, 28 листопада 2016 року подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції. Просить постанову скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. та викликати до судового засідання свідків. Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_2 заявив клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції.

В обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку ОСОБА_2 посилається на те, що строк на апеляційне оскарження постанови суду ним пропущений з поважної причини, а саме, у звязку з тим, що отримав копію постанови судді першої інстанції 15 листопада 2016 року.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на те, що зазначену постанову вважає незаконною, необґрунтованою. Вказує на те, що суд позбавив його можливості надати пояснення що він взагалі не знаходився за кермом автомобілю ВАЗ 2109, а бортував колесо на зазначеному вище автомобілі. Вказує, що працівники поліції відмовили йому в проходженні огляду на стан спяніння за допомогою Драгеру та у лікарні.

В судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_2, підтримав клопотання про поновлення пропущеного строку, просив його задовольнити та розглянути апеляційну скаргу по суті. Підтримав в повному обсязі доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Вислухавши ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, приходжу до наступного висновку.

Враховуючи позицію ОСОБА_2, що він був відсутній при розгляді справи у суді першої інстанції та копії постанови своєчасно йому не направлялась, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску ним строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та, вважаю необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 № 272298 від 22 жовтня 2016 року; поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згідно яких за участі останніх водій ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» та в лікарні для визначення стану спяніння.

Обєктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в поясненнях свідків, по справі не вбачається. Зазначені свідки засвідчили відмову ОСОБА_2 від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, що є обєктивною стороною вчиненого ОСОБА_2 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Крім того, згідно рапорту інспектора поліції ОСОБА_5, водія ОСОБА_2, було відсторонено від керування транспортним засобом.

Згідно картки обліку адміністративного правопорушення, ОСОБА_6 раніше уже притягувався до адміністративної відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та постановою судді Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 28.07.2016 року на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

Отже, зазначенні встановленні обставини і факти спростовують ствердження ОСОБА_2, стосовно того, що хоча він не був в стані спяніння та автомобілем не керував, і відношусь до них критично, оскільки вони не знайшли свого підтвердження, і вважаю їх способом ухилення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Наявними матеріалами справи, знайшли своє підтвердження, що у ОСОБА_2, який керував автомобілем НОМЕР_1, 22 серпня 2016 року на пр-ті Металургів, 8 у м. Кам'янському, поліцейським Кам'янського ВП ОСОБА_5 з'ясовано наявність явних ознак алкогольного сп'яніння у правопорушника, зокрема, різкий запах алкоголю з порожнина рота. Крім того, поліцейським Кам'янського ВП ОСОБА_5 запропоновано продути алкотестер "Драгер" та прослідувати до медичного закладу охорони здоров'я для здачі біологічного середовища для лабораторного дослідження на виявлення стану алкогольного сп'яніння - від чого правопорушник відмовився в присутності двох свідків.

Окрім того, тимчасова зупинка автомобіля, та той факт, що він бортував колесо, не виключає факт керування цим автомобілем, що в даному випадку не спростовано і доводами ОСОБА_2 в апеляційній скарзі.

Зазначений висновок, узгоджується і з розясненнями Пленуму Верховного Суду України, де в п. 27 Постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року зазначено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Та, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, вчинене повторно протягом року.

Інших доказів відсутності вини ОСОБА_2, в матеріалах справи відсутні та стороною не надано.

Посилання ОСОБА_2, стосовно того, що суд першої інстанції розглянув його справу, оскільки на передодні він подавав заяву, в якій просив перенести розгляд справи у звязку з розглядом його апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції на 20 жовтня 2016 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно нього, є необґрунтованими та безпідставними та матеріалами справи не знайшли свого підтвердження. Окрім того, ОСОБА_2, в суді апеляційної інстанції пояснив, що апеляційна скарга за ч. 1 ст. 130 КУпАП, була розглянута 12 жовтня 2016 року та рішення судді першої інстанції залишено без змін.

Щодо клопотання ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційного суду про виклик свідків, то дане клопотання необґрунтоване, неконкретизоване, останній не зміг пояснити необхідність їх допиту і що їх покази можуть суттєво вплинути на результат рішення, а тому таке клопотання задоволенню не підлягає.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 20 жовтня 2016 року - задовольнити та поновити останньому строк на оскарження вказаної постанови.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 20 жовтня 2016 року якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, за ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 3 роки без оплатного вилучення транспортного засобу залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1