П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2016 р. Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Дзюба О.А. розглянувши питання, зв»язанні з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходилася вказана адміністративна справа.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 14.02.2014 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адімністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень на користь держави.

До суду надійшла заява представника АТ «СК «АХА Страхування» П.В.Гусєва, в якій зазначається, що при ухвалені вказаної постанови судом було допущено описку в ПІБ порушника, а саме вказано ОСОБА_1 замість ОСОБА_1, що суттєво утруднює виконання судового рішення, у зв»язку з чим просить усунути дані недоліки.

Згідно ст. 304 КУпАП питання, зв»язанні з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішується органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до п. 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України N 5-рп/2013 від 26.06.2013 року у справі № 1-7/2013, Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012). Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що наявна описка підлягає усуненню шляхом унесення виправлень (уточнень), оскільки невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012), а заява задоволенню, оскільки лише у даний спосіб буде забезпечено ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 283-285, 304 КпАП України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Заяву - задовольнити.

Унести виправлення (уточнення) у мотивувальну частину постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 14.02.2014 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення та вважати замість ПІБ ОСОБА_1, вірним ОСОБА_1.

Постанова окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення (постанову), передбачене частиною першої статті 284 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

С у д д я :