Справа № 134/1301/16-п
Провадження № 33/772/338/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач: Кривошея А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 р. м. Вінниця

Суддя Апеляційного суду Вінницької області Кривошея А.І.

при секретарі Ганзюк Л.О.

за участі ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Крижопільського районного суду від 04.10.2016 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

постановою Крижопільського районного суду від 04.10.2016 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним в тому, що 24.08.2016 року о 20:00 год. в с. Тернівка по вул. Чапаєва, Крижопільського району, Вінницької області, він керував транспортним засобом Mercedes-Benz 207D д/н НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан алкогольного спяніння проводився в Крижопільській ОЛІЛ.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України, що передбачає адміністративну відповідальність за ст. 130 ч. 1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік.

На дану постанову суду, ОСОБА_2, з пропуском строку на апеляційне оскарження, подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову суду, а провадження закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_2 просить поновити строк для оскарження постанови суду, вважає, що строк пропущено не було, а судом апеляційної інстанції було здійснено невірне трактування норм права, так як постанова суду першої інстанції була винесена 04.10.2016, а останній день строку апеляційного оскарження припав на 14.10.2016 (вихідний), а відтак днем закінчення строку є перший за ним робочий день, тобто 17.10.2016.

Свої вимоги мотивує тим, що суд не в повній мірі дослідив всі обставини справи, тому було прийнято однобічне та необєктивне рішення, оскільки ОСОБА_2 не керував транспортним засобом, а лише знаходився в ньому, оскільки погано себе почував, про що і повідомив інспектора поліції, який в свою чергу запропонував проїхати до лікарні, що він і зробив.

Крім того, йому не було надано слово для пояснень в судовому засіданні, інспектор поліції, що складав протокол не був присутній під час розгляду справи та йому не було розяснено його права та обовязки під час розгляду справи, що завадило йому захищати себе.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_2, свідків дійшов висновку про таке.

У відповідності до ст. 289 КУпАП в разі пропуску строку на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення з поважних причин, цей строк за заявою особи поновлюється апеляційним судом.

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 26.10.2016 апеляційну скаргу ОСОБА_2 було повернуто через пропуск строку на оскарження, однак зважаючи на те, що оскаржувану постанову винесено 04.10.2016, а апеляційну скаргу подано 17.10.2016, останнім днем подачі скарги є 14.10.2016.

Враховуючи, що це дійсно вихідний день, тому ОСОБА_2 первинну апеляційну скаргу подав в строк, передбачений законом. З огляду на це, ОСОБА_2 з поважних причин пропустив строк оскарження постанови суду від 04.10.2016 року, повторно звернувшись до Апеляційного суду Вінницької області з апеляційною скаргою вже 01.11.2016, тому його слід поновити.

Оскільки в матеріалах справи знаходився ордер адвоката ОСОБА_3, який мав би представляти інтереси ОСОБА_2, однак на апеляційний розгляд скарги не зявився, хоча був повідомлений належним чином і про причини незявлення суд не повідомив, за згодою ОСОБА_2 судом допитано свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Після допиту свідків, ОСОБА_2 відмовився від пропозиції суду перенести розгляд справи та заявив клопотання про її розгляд за відсутності захисника.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_2 заперечив факт перебування в стані алкогольного спяніння, вважаючи, що медичне обстеження 0,3 проміле, є результатом його хвороби та вживання крапель «барбовалу». Автомобілем не керував, а лише сидів за кермом автомобіля, який не рухався та очікував продавця з магазину. При цьому ОСОБА_2 визнав, що до магазину біля якого він зупинився підїхав сам.

Допитані за клопотанням ОСОБА_2 лікар ОСОБА_4, яка проводила медичний огляд на стан алкогольного спяніння підтвердила в суді, що від ОСОБА_2 булу чути запах алкоголю, тест показав 0,3 проміле, жодних пояснень ОСОБА_2 не висловлював, що ним приймались якісь ліки.

Допитаний в якості свідка працівник поліції ОСОБА_6 пояснили суду що зупинив ОСОБА_2, який рухався на автомобілі, а стояв. Він визнав, що випив, але коли розпочали складати протокол став заперечувати це.

Таким чином твердження ОСОБА_2, що він лише сидів за кермом, а не керував транспортним засобом спростовується показаннями свідка працівників поліції і жодних підстав для сумнівів в правдивості цих свідчень немає. Крім того, показання самого ОСОБА_2 є суперечливими, оскільки він визнав, що саме він керував автомобілем, підїхавши до місця зупинку, де до нього підійшли працівники поліції.

Вживання ж спиртовмісних ліків жодним чином не виключає відповідальність за ст.130 ч.1 КУпАП.

Отже, як вбачається із перевірених апеляційним судом матеріалів справи, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а його апеляційна скарга є безпідставною.

Керуючись ст. 294 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Крижопільського районного суду від 04.10.2016 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП без змін.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: А.І. Кривошея