ПОСТАНОВА

Іменем України

15.12.16 року місто Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Грибанова Л.О., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління Патрульної Поліції у містах Сєвєродонецьку, Лисичанську, Рубіжне Департаменту Патрульної Поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого у ІНФОРМАЦІЯ_4 та проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_5,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП,

встановила:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №144935 від 28 липня 2016 року, вбачається, що 28 липня 2016 року о 19 годин 30 хвилини, правопорушник ОСОБА_1, в порушення вимог п.2.4 ПДР України, керуючи, на підставі реєстраційних документів, транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 21101», державний реєстраційний номер «ВВ 3227 СО», що належить ОСОБА_1, по кварталу Дружби народів міста Лисичанська, не виконав вимогу працівника поліції про зупинку.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ознаками ст.122-2 КУпАП, санкцією якої передбачено відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Таким чином:

об'єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

об'єктивна сторона правопорушення виражається у невиконання водіями вимог працівника міліції, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу (формальний склад).

Відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог зазначених Правил, а також: а) передати для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 Правил дорожнього руху; б) дати можливість перевірити технічний стан, номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав.

суб'єкт адміністративного проступку - спеціальний (водій транспортного засобу, тобто особа, яка в установленому порядку отримала дозвіл на керування транспортним засобом - водійське посвідчення тощо). Відповідно до ст. 15 Закону України "Про дорожній рух" право на керування транспортними засобами надається: мототранспортними засобами і мотоколясками - з шістнадцятирічного віку; автомобілями всіх видів і категорій (за винятком автобусів і вантажних автомобілів, обладнаних для перевезення більше восьми пасажирів), трамваями і тролейбусами - з вісімнадцятирічного віку; автобусами і вантажними автомобілями, обладнаними для перевезення більше восьми пасажирів, - з дев'ятнадцятирічного віку.

субєктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу.

У своїх поясненнях правопорушник ОСОБА_1 свою провину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, не визнав та пояснив, що 28 липня 2016 року о 19-30 годині, він знаходився в районі кафе «Фортеця» міста Лисичанська, разом зі своїм знайомим ОСОБА_2, ОСОБА_3, де вживали алкогольні напої. Разом з ними знаходився ОСОБА_4, котрий алкогольні напої не вживав. Через певний проміжок часу, вони вирішили поїхати до гаражного кооперативу, що розташований по кварталу Молодіжний міста Лисичанська, для того щоб долити масла в двигун транспортного засобу автомобіля марки «ВАЗ 21101», державний реєстраційний номер «ВВ 3227 СО». За кермом вищезазначеного транспортного засобу знаходився ОСОБА_4, оскільки він алкогольні напої не вживав. Підїхавши до зазначеного гаражного кооперативу, ОСОБА_4 пішов до свого друга за ключами від гаражу, а він, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пішли до кафе «Троя», яке розташоване в 100 м від гаражу. По дорозі до кафе до них підїхали співробітники ПП, які, почали його звинувачувати, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння. З інкримінованим порушенням ПДР України він не згоден, оскільки автомобілем марки «ВАЗ 21101», державний реєстраційний номер «ВВ 3227 СО» він не керував.

Відповідно до письмових пояснень інспектора УПП в м.Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне вбачається, що 28 липня 2016 року з 8-00 години до 20-00 години він разом з інспектором ПП ОСОБА_5 заступив на чергування. О 18 годині 48 хвилин поступило анонімне повідомлення на планшет, щодо перевірки транспортного засобу «ВАЗ 21011», номерний знак «ВВ 3227 СО». Прибувши на квартал Дружби народів міста Лисичанська, вони побачили даний транспортний засіб, який почав рухатися, ними було прийнято рішення про зупинку вищезазначеного транспортного засобу, але водій, що знаходився за кермом автомобілю не виконав вимогу про зупинку. В ході переслідування транспортний засіб «ВАЗ 21011», номерний знак «ВВ 3227 СО» був зупинений.

Суд, вислухавши ОСОБА_1, та дослідивши письмові матеріали справи, а також всі обставини справи в їх сукупності, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, виходячи з наступного.

Ст. 62 Конституції України закріплює принцип судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого особа, яка притягується до відповідальності може бути визнана винною і покараною лише за умови, якщо її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена рішенням суду. Державні органи не мають права перекладати обов'язок доказування на особу, яка притягується до відповідальності. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно дост. 251 КУпАП- доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.252 цього Кодексу зазначено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнаються протиправні, винні (умисні або необережні) дії або бездіяльність, які посягають на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, а також встановлений порядок управління і які тягнуть за собою застосування адміністративно-правових санкцій.

Склад проступку включає в себе ознаки, які обєднуються в чотири групи (елементи), що характеризують: - обєкт адміністративного проступку, - обєктивну сторону проступку; - субєкт адміністративного проступку; - субєктивну сторону проступку, і являють собою нерозривну єдність, і наявність яких обовязкова для кваліфікації конкретного діяння.

При цьому, у випадку, коли хоча б один з елементів відсутній або ж не відповідає тим властивостям, що передбачені відповідною статтею Особливої частини КУпАП, - указане діяння адміністративним проступком (правопорушенням) не являється.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обовязкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстроковим судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права і за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а також збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Аналіз доказів, перевірених в судовому засіданні свідчить, що матеріали адміністративної справи не містять об'єктивних даних про те, що 28 липня 2016 року о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу автомобіля марки «ВАЗ 21101», державний реєстраційний номер «ВВ 3227 СО», тобто субєктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, інших належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи ОСОБА_1 в цій частині суду надано не було.

З урахуванням наведеного, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, а також те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, не доведений, тому, при встановлених обставинах, слід провадження в даній справі про адміністративне правопорушення закрити, в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП.

Керуючись ст. ст.1222, 221, 247 ч. 1, 284, 285, 289, 294 КУпАП, -

постановила:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-2 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд.

Суддя: