Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 315/1023/16-п Суддя в 1 інстанції Ярош С.О.
№ провадження 33/778/392/16 Суддя в 2 інстанції Городовенко В.В.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Городовенко В.В

за участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за апеляційною скаргою останнього на постанову Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 08 листопада 2016 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, який мешкає за адресою: Запорізька область, Гуляйпільській район, с. Успенівка, вул. Радянська, 54, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладене на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Згідно з постановою суду ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 17 вересня 2016 року о 01-50 год. с. Новопетрівка Великоновосілківського району Донецької області по вул. Центарльній керував автомобілем «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2, з явними ознаками алкогольного спяніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного спяніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій, окрім вимог щодо скасування даної постанови, ставить питання про прийняття апеляційної скарги до розгляду, посилаючись на те, що у судовому засіданні він участі не брав.

На думку апеляційного суду, слід поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки він участі у судовому засіданні не брав, копію постанови отримав 15 листопада 2016 року, апеляційну скаргу подав 21 листопада 2016 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1М просить вищевказану постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити. В обґрунтування своїх вимог вказує на порушення судом його права на захист, оскільки справу розглянуто без його участі. Зазначає, що судом порушені і вимоги ст. 33 КУпАП, судом не досліджувалися дані про особу порушника та обставини, які помякшують відповідальність. Крім того, вказує, що співробітниками поліції порушений порядок проведення огляду на стан спяніння, встановлений ст.266 КУпАП, постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008р. № 1103 та спільним Наказом МВС і МОЗ від 09.11.2015р. № 1452/735. Наполягає на тому, що поліцейськими не було запропоновано пройти огляд за допомогою алкотестеру, а вимагали відразу їхати до лікарні пгт Волноваха, хоча медичний заклад міста Новоселівка Донецької області знаходився ближче, на огляді в якому настоював апелянт.

У призначене апеляційним судом судове засідання 15 грудня 2016 року ОСОБА_1 не зявився, просив відкласти розгляд справи на інший день, у звязку з чим розгляд справи відкладений на 27 грудня 2016 року.

В день розгляду справи від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, в ході якого просить застосувати ст. 38 КУпАП та закрити провадження.

Оскільки права ОСОБА_1 щодо участі у розгляді даної справи порушені не були, тому апеляційний розгляд проводиться за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії АП1 № 9776472 від 17 вересня 2016 року (а.с. 4), поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с. 5, 6).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надав їм належну оцінку, та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення порядку проведення огляду на стан спяніння є безпідставним, оскільки поліцейський, який склав протокол, ОСОБА_5 встановив факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння на місті зупинки (від продуття алкотестеру Драгер) та від проходження медичного огляду, свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 підтвердили факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння як на місті, так і в медичному закладі (а.с. 5, 6). Крім того, протокол про адміністративне правопорушення містить власноручні пояснення ОСОБА_1, згідно з якими він визнав вживання спиртного, від проходження огляду на стан алкогольного спяніння як на місті, так і в медичному закладі відмовився.

Є безпідставними твердження апелянта про те, що водій не зобовязаний продувати прилад до факту складання поліцейським направлення на медичний огляд, де вказується номер протоколу, тобто до «продуття» поліцейський зобовязаний скласти протокол і направлення.

Так, у відповідності до положень п. 1, п. 7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС і МОЗ від 09.11.2015р. № 1452/735, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Установлення стану алкогольного спяніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Проте, направлення на огляд, як вбачається із його форми, наведеної у додатку 1 зазначеної інструкції, стосується скерування водія, який відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, на огляд до медичного закладу.

З наведеного вбачається, що твердження апеляційної скарги про відсутність обовязку проходити огляд на стан спяніння на місці зупинки до складення направлення, є безпідставним.

Таким чином, суд дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надав їм належну оцінку, та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Всупереч відповідних доводів апеляційної скарги, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, було належним чином сповіщено про місце і час розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 12), однак останній не зявився, та причини своєї неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надавав, а відтак в діях районного суду порушень вимог ст. 268 КУпАП не вбачається.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши характер вчиненого правопорушення, за наявними в матеріалах справи даними дослідив відомості про особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, а також обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Що стосується клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження на підставі положень ст.ст. 38, 247 КУпАП, апеляційний суд доходить до наступного.

Пункт 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП визначає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до змісту ст. 294 КУпАП апеляційний суд здійснює перегляд справи, а не здійснює провадження в справі про адміністративне правопорушення.

У звязку з наведеним, а також враховуючи те, що постанова районного суду залишена без змін, підстави для задоволення клопотання про закриття провадження через закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_1 О. строк на апеляційне оскарження постанови Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 08 листопада 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1М залишити без задоволення, а постанову Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 08 листопада 2016 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_6