АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/918/16 Головуючий у першій інстанції: Таус М.М.
Категорія:ст.ст. 124, 122-4, ч.1 ст.130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 грудня 2016 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,-

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4, ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4, ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 31 липня 2016 року близько 02 год. 45 хв. ОСОБА_3 у м. Дніпропетровську на вул. Київській в районі будинку №37, керував автомобілем "Мерседес Бенц" д/з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, який було встановлено за допомогою приладу Драгер в присутності двох свідків та складав 2,78 % проміле. Цього ж дня ОСОБА_3, близько 01 год. 30 хв. керуючи зазначеним автомобілем на пр. І. Мазепи в м. Дніпропетровську в районі будинку №51-Д при початку руху заднім ходом не переконався у безпеці та здійснив наїзд на перешкоду, а саме стовп зовнішнього освітлення прилеглої території. Внаслідок чого автомобілю спричинено механічні пошкодження, чим задана матеріальна шкода, постраждалих немає. Після чого ОСОБА_3 місце пригоди залишив, не повідомивши працівників поліції.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_3 14 грудня 2016 року подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, вказуючи на те, що з поважних причин не зміг подати апеляційну скаргу протягом встановленого для цього законом строку, а саме, у зв'язку з тим, що при розгляді справи в районному суді він не був присутній, оскільки не отримував будь-якого повідомлення про необхідність з'явитися до суду та йому копія цієї постанови судом не направлялась.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що постанова суду є необґрунтованою, у зв'язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи та під час її розгляду судом порушено вимоги процесуального законодавства.

Не заперечує факт зіткнення 31 липня 2016 року із стовпом зовнішнього освітлення, вказуючи, що він не помітив перешкоду, а саме стовп зовнішнього освітлення, оскільки він був засліплений. Коли він про це дізнався він в поясненнях вказав, що повернеться до магазину для врегулювання питання відносно відшкодування спричинених ним збитків.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення він ставив під сумнів технічний стан спеціального приладу «Драгер» про, що повідомив інспектору поліції, та просив останнього проїхати до медичного закладу для перевірки, однак йому було відмовлено.

Стверджує, що при розгляді та притягненні його до адміністративної відповідальності судом порушені вимоги глави 18 КУпАП, а саме :

-суд належним чином його не повідомив про місце, дату та час розгляду даної справи у зв'язку з чим позбавив його права бути присутнім в судовому засіданні, скористатися правовою допомогою адвоката та залучити до справи свідків, які були пасажирами в автомобілі;

-суд відповідно до ст.278 КУпАП неналежним чином провів підготовку до розгляду справи та згідно ст.280 цього Кодексу не з'ясував всі обставини, які необхідні для розгляду та правильного вирішення справи;

-суд позбавив його прав, передбачених ст.268 КУпАП.

Крім цього зазначає, що суд в супереч положенням ч.2 ст.276 КУпАП розглянув справу не за місцем його мешкання, а тому даний розгляд не відповідає завданням провадження у справі про всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин.

Також вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений з грубим порушенням вимог чинного законодавства, оскільки висновки суду ґрунтуються на показах осіб, які фактично не були присутні на місці події. Зазначає, що суд послався в постанові на покази свідка, який не зазначений в жодному протоколі.

Вказує, що працівник поліції спочатку склав протокол, а потім надав йому розпакованим та вставленим мундштуком вимірювальний прилад, на його прохання надати підтверджуючі документи щодо справності приладу та доставити його до медичного закладу відмовився.

Суд прийшов до помилкового висновку щодо наявності у його діях порушення вимог п.2.9 Правил дорожнього руху, оскільки порядок здійснення огляду на стан сп'яніння порушено саме з боку працівників поліції.

Крім цього зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу та той факт, що перед проведенням лабораторних аналізів його не оглянув лікар на предмет алкогольного сп'яніння і акт огляду на стан сп'яніння не складався. Дане свідчить про відсутність у нього ознак сп'яніння під час його огляду.

Вказує на те, що суд при накладенні стягнення не врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини що обтяжують чи пом'якшують покарання.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_3 не з'явився, про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, а оскільки останній належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає можливим розглянути справу без участі особи, яка подала апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Враховуючи позицію ОСОБА_3, яка зводиться до його відсутності в суді першої інстанції при розгляді справи у зв'язку з неналежним його повідомлення про місце, дату та час розгляду справи та копії постанови своєчасно йому направлено не було, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_3 строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та, вважаю необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Правильність встановлення фактичних обставин та юридична кваліфікація дій ОСОБА_3 за ст.124, 122-4 КУпАП в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконано в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що постанова суду необґрунтована з викладених у ній підстав є безпідставними.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини водія ОСОБА_3 у вчиненні в тому числі адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи та були досліджені в суді, в їх сукупності.

Вина ОСОБА_3 підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 № 072724 від 31 липня 2016 року, яким було встановлено, що водій ОСОБА_3 порушив п.п. 2.9а ПДР України;(а.с.2) рапортом інспектора патрульної поліції УПП в м. Дніпрі Шульга Д.В. від 31 липня 2016 року; тестом на алкоголь до протоколу АП2 №072724 від 31 липня 2016 року складеного о 03 год. 05 хв. підтверджуючий той факт, що ОСОБА_3 знаходився в стані алкогольного сп'яніння, вміст якого складав 2,78 % проміле; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 ОСОБА_6 від 31 липня 2016 року, які підтвердили, що 31 липня 2016 року близько 02 год. 45 хв. в їх присутності водій ОСОБА_3 пройшов тест за допомогою «Драгер» результат тесту показав 2,78 % проміле; письмовими поясненнями самого ОСОБА_3

Отже, дослідивши всі вищезазначені докази по справі, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність в діях водія ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом було порушено підсудність, оскільки справу було розглянуто не за місцем його мешкання, не заслуговують на увагу, оскільки суд діяв у відповідності до вимог ст.276 КУпАП та в їх межах.

Твердження ОСОБА_3 щодо незгоди з результатами спеціального приладу «Драгер» та відмови працівника поліції проїхати до медичного закладу для огляду, голослівні, оскільки нічим не підтверджені. Вказаний факт не узгоджується з показами свідків та матеріалами справи.

Більше того, з пояснень самого ОСОБА_3 вбачається, що він був згоден з показами приладу «Драгер» і зауважень та заперечень від нього в присутності свідків не надходило, а тому у працівників поліції були відсутні підстави для проведення його огляду в закладі охорони здоров'я (а.с.11).

Доводи апелянта про недопустимість показів свідка ОСОБА_7 не підтверджуються матеріалами справи, оскільки даний свідок був безпосередньо присутній під час під час скоєння ДТП, залишення місця події ОСОБА_3 та був зафіксований його факт алкогольного сп'яніння на місці зупинення його працівниками поліції, які в подальшому відібрали у нього пояснення з приводу адміністративних правопорушень.

З показів свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вбачається, що вони після ДТП проїхали до місця зупинення ОСОБА_3, а саме на вул. Київську, 37 та бачили, що водій ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного сп'яніння, а тому дані покази є допустимими доказами і ставити їх під сумнів підстав не має.

Також матеріалами справи спростовується доводи апелянта проте, що прилад «Драгер» був вже розпакований та в нього був вставлений мундштук, оскільки даний факт ніким не був зафіксований, а також ОСОБА_3 в свої поясненнях про це нічого не зазначив.

Стосовно порушень судом першої інстанції глави 18 КУпАП, на які посилається апелянт, то вони не заслуговують на увагу, оскільки під час апеляційного розгляду у нього була можливість з'явитись в судове засідання, надати пояснення та заявляти клопотання, однак він своїми права не скористався, а обмежився лише подачею апеляційної скарги.

Підстав ставити під сумнів висновки суду щодо накладення адміністративного стягнення не має, оскільки суд належним чином врахував характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини, а також скоєння ним трьох правопорушень та залишення місця пригоди з метою уникнення відповідальності. Вимоги ст.33 КУпАП, судом витримані.

Порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП при розгляді справи судом першої інстанції не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене ОСОБА_3 правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування оскаржуваної постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання про поновлення строку оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 - задовольнити.

Поновити строк ОСОБА_3 на оскарження постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2016 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 122-4, ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду О.П. Піскун