Справа № 308/7529/16-п
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2016 року м. Ужгород

Суддя апеляційного суду Закарпатської області Вотьканич Ф. А., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, при секретарі судового засідання - Федич Т.О., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 серпня 2016 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення в виді позбавлення права керування транспортними засобами на 2 роки.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 21 липня 2016 року о 19 год. 30 хв. на вул.Йокаї, 9 в м.Ужгороді керував автомобілем марки «Skoda Super B» державний реєстраційний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння.

В апеляції ОСОБА_1 та його захисник порушують питання про скасування постанови суду і закриття провадження в справі на підставі ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. В обгрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 та його захисник посилаються на те, що складений у даній справі протокол про адміністративне правопорушення не відповідає дійсності, оскільки за кермом автомобіля перебував не він, а інша особа - громадянин ОСОБА_3, якого в суді першої інстанції допитано не було. Окрім цього, апелянти вказують на те, що розгляд справи всупереч вимог ст.268 КУпАП відбувся без участі ОСОБА_1, незважаючи на подану ним заяву про відкладення розгляду справи, що призвело до неповноти у з'ясуванні фактичних обставин справи та прийняття судом необґрунтованого рішення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляції, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції вказані вимоги КпАП України дотримано в повному обсязі.

Так, суд першої інстанції при розгляді справи вірно прийшов до висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

З установлених у судовому засіданні обставин вбачається, що ОСОБА_1 21 липня 2016 року о 19 год. 30 хв. на вул.Йокаї, 9 в м.Ужгороді керував автомобілем марки «Skoda SuperB» державний реєстраційний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №094962 від 21 липня 2016 року, даними акту огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого при освідуванні правопорушника встановлено факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп?яніння (проба позитивна - 2,59 ‰.).

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував факту перебування в той день в стані алкогольного сп'яніння, однак ствердив, що автомобілем в такому стані він не керував, а за кермом його автомобіля переубвав його знайомий ОСОБА_3. Згідно пояснень ОСОБА_1, через перебування у стані сп?яніння він зателефонував ОСОБА_3, якого попросив підвезти його з вулиці Заньковецької у м.Ужгороді додому. Послугу такого роду ОСОБА_3 надавав лише раз приблизно 2-3 місяці тому. Коли вони рухались по вул.Заньковецької, побачили позаду поліцейський автомобіль з проблисковими маячками,через що ОСОБА_3 запанікував та прискоривши рух поїхав у напрямку вул Йокаї, де при виконанні повороту на вул.Плеханова не справився з керуванням здійснив наїзд на паркан дитячого садка №12. Піся зупинки ОСОБА_3 миттєво покинув салон автомобіля і побіг в сторону дитячого садка. Він же, в свою чергу, з пасажирського місця переліз на водійське сидіння та вийшов з машини і намагався спинити ОСОБА_3, однак його наздогнали поліцейські та одягли йому на руки кайданки. Жодних обставин при складанні протоколу працівники поліції не з'ясовували, не пропонували підписати протокол, а лише відібрали документи. Свідків, які ніби то, зафіксували його відмову від підпису в протоколі, йому не оголошували.

З пояснень свідка ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції вбачається, що на вулиці Заньковецькій вони, знаходячись на патрулюванні, помітили автомобіль, який спочатку стояв, а потім почав різко набирати швидкість, а після того, як автомобіль врізався в паркан дитячого садка, водій вискочив і почав тікати. Він побіг за водієм, яким, як з'ясувалось згодом, виявився ОСОБА_1, наздогнав його та одягнув кайданки. Більше поблизу автомобіля нікого не було. Затримавши ОСОБА_1, останній почав лаятися на адресу поліції, перехожих та журналістів. Після цього, провели огляд на стан алкогольного сп'яніння з результатом 2,59‰ алкоголю. Від підпису в протоколі ОСОБА_1 відмовився. Окрім цього, зазначив, що всю хронологію подій бачив свідок ОСОБА_5.

Аналогічні обставини вбачаються з пояснень свідка ОСОБА_6, який пояснив суду, що він являється напарником інспектора ОСОБА_4, підтримав пояснення останнього, надані суду апеляційної інстанції, а також додав, що після того, як ОСОБА_1 на своєму авто заїхав на огорожу дитсадка, він вискочив з автомобіля та побіг за ним. Інспектор ОСОБА_4 побіг за ним першим, а він з відеокамерою послідував за ними. Більше з автомобіля ніхто не виходив. Наздогнавши ОСОБА_1, йому надягли на руки кайданки, останній був з явними ознаками сп'яніння, поводився неадекватно та нецензурно лаявся на адресу поліцейських, перехожих та журналістів.

З пояснень свідка ОСОБА_7 вбачається, що він, працюючи у себе в дворі, почув гул сирени, а потім сильний удар. Вийшов за межі двору, де вже стояла поліцейська машина, побачив і автомобіль, який пошкодив паркан дитячого садка. Двоє поліцейський побігли в сторону дитсадка, а повертаючись назад, вели в кайданках ОСОБА_1, який був затриманий на відстані біля 20 м. від автомобіля. Бачив лише відчинені дверцята зі сторони водія, зі сторони пасажирського сидіння двері були заблоковані.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_8, він 21 липня 2016 року на місці ДТП залучався як свідок при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1. Зокрема в його присутності було проведено освідування водія ОСОБА_1, за результатами якого встановлено перебування водія у стані алкогольного сп?яніння. Також своїм підписом засвідчив відмову ОСОБА_1 від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення.

Свідок ОСОБА_9 ствердив суду, що він в момент ДТП знаходився на відстані біля 100 м. від автомобіля і бачив як з нього, вийшло двоє осіб і розійшлися в різні боки. Поліція почала їх затримувати і вдягла кайданки на ОСОБА_1. Потім був присутнім під час проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп'яніння та засвідчив його результати.

Допитаний за клопотання ОСОБА_1 та його захисника свідок ОСОБА_3 пояснив апеляційому суду, що 21 липня 2016 року близько 18 години на прохання ОСОБА_1 відвезти його додому, він прибув на вулицю Заньковецьку, де виявив, що ОСОБА_1 в нетверезому стані. Таким його він бачив вперше, таке прохання його не здивувало, оскільки раніше він вже надавав такі послуги тричі, востаннє рік тому. Він сів за кермо, ОСОБА_1 поруч на пасажирське сидіння і вони поїхали по Заньковецькій, потім повернули на вул.Йокаї, щоб скоротити шлях. Побачивши позаду патрульну машину, яка почала переслідування, він перелякався і поїхав по вулиці Плеханова, побачивши перешкоду, зупинився, а потім замість педалі гальм натиснув педаль газу і заїхав в огорожу дитячого садка. Потім з переляку пересів на заднє сидіння, так як передні двері були заблоковані внаслідок удару. В той час ОСОБА_1 знаходився справа на задньому сидінні і автомобіль не покидав.

Апеляційний суд, оцінюючи досліджені у даній справі докази, вважає, що вони в повному обсязі підтверджують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КупАП, а саме керування транспортним засобов у стані алкогольного сп?яніння.

В апеляційному суді ОСОБА_1 визнав факт вживання ним алкогольних напоїв у цей день і перебування у стані сп?яніння.

Факт перебування ОСОБА_1 під час ДТП в стані алкогольного сп'яніння підтверджується даними акту огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого при освідуванні правопорушника встановлено факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп?яніння (проба позитивна - 2,59 ‰.), що ОСОБА_1 не заперечується.

Версію ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем у стані алкогольного сп?яніння, а за кермом його автомобіля перебувала інша особа - його знайомий ОСОБА_3, апеляційний суд оцінює критично і до уваги не приймає, з наступних мотивів.

Той факт, що за кермом автомобіля перебував водій ОСОБА_1, а не ОСОБА_10, стверджено поясненнми свідків, допитаних у судовому засіданні, зокрема ОСОБА_4, ОСОБА_6, які беззастережно вказали, що окрім ОСОБА_1 автомобіль ніхто не покидав.

Пояснення вказаних свідків повністю узгоджуються з даними відеозапису місця події здійсненого інспектором ОСОБА_6, при перегляді якого апеляційним судом в судовому засіданні, достовірно встановлено, що зразу ж після вчинення ДТП, через короткий проміжок часу від автомобіля ОСОБА_1 побігла одна особа, яка і була затримана співробітниками поліції недалеко від місця події. Затриманим виявився правопорушник ОСОБА_1.

Бзпосередньо в процесі складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не заявляв про те, що автомобілем керував не він а інша особа. В тому числі він не вказував на свого знайомого ОСОБА_3 як на особу, яка ніби-то керувала автомобілем.

Про такі обставини ОСОБА_1 став твердити тільки у письмовій заяві до управління патрульної пліції м.Ужгорода та м.Мукачева від 26.07.2016 р., до якої також було долучено письмову розписку ОСОБА_3 від 22.07.2016 р. у якій той зобов?язався відшкодувати ОСОБА_1 заподіяну пошкодженням автомобіля шкоду.

З урахуванням зазначених обставин, апеляційний суд критично оцінює пояснення свідка ОСОБА_3 про керуванням ним автомобілем ОСОБА_1 у день вчинення ДТП - 21.07.2016 р.

Пояснення ОСОБА_3 суд оцінює критично також з підстав наявності істоних суперечностей, які стосуються обставин керування автомобілем ОСОБА_1 на його просьбу. Так, з пояснення ОСОБА_3, вбачається, що він три рази, востаннє - біля одного року назад, надавав послуги ОСОБА_1 у керуванні його автомобілем. В той час, як сам ОСОБА_1 пояснив, що такі послуги ОСОБА_3 надавав йому всього один раз за 2-3 місяці до цієї події.

Також, у письмовій заяві ОСОБА_1 на адресу управління патрульної пліції м.Ужгорода та м.Мукачева від 26.07.2016 р., останній при викладенні обставин даної події вказував на те, що «після зупинки автомашини ОСОБА_3 одразу із місця водія перебрався на заднє сидіння, а потім через задні праві дверцята покинув салон і побіг у двір дитячого садочка. У свою чергу він перебуваючи на передньому пасажирському сидінні, із міркувань безпеки також хотів скоро покинути салом автомобіля, однак йому це не вдалося через заблоковані передні двері та перебування автомобіля близько да паркану, тому він перебрався на водійське сидіння та вийшов і салону автомобіля через передні ліві дверцята».

В апеляційному суді ОСОБА_1 ствердив, що ОСОБА_3 покинув салон автомобіля через передні ліві дверцята, тобто з місця водія.

Аналізуючи наведене, апеляційний суд приходить до переконання, про те, що в ОСОБА_3 наявний мотив у такий спосіб забезпечити уникнення адміністративної відповідальності ОСОБА_1, з яким він перебуває у дружніх відносинах.

Щодо тверджень свідка ОСОБА_9 про те, що він бачив як з автомобіля, вийшло двоє осіб і розійшлися в різні боки, апеляційний суд вважає, що такі показання не спростовують висновок суду про керування даним автомобілем саме водієм ОСОБА_1. Окрім того, будучи залученим в якості свідка при складанні протоколу про адміністративне правопорушення,ОСОБА_9 ствердив правильність викладених у протоколі обставин, які стосувалися факту керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп?яніння та відсутність будь-яких заперечень даного факту водієм.

Також пояснення свідка ОСОБА_9 не узгоджуються з об?єктивним доказом у справі, а саме даними відеозапису долученому до матеріалів справи, з якого убачається, що від автомобіля ОСОБА_1 побігла одна особа, яка і була затримана співробітниками поліції недалеко від місця події.

З наведених мотивів, пояснення свідка ОСОБА_9 щодо наявності на місці події двох осіб, які разом покидали автомобіль, апеляційний суд оцінює критично і до уваги не приймає.

На підставі викладеного, апеляційний суд прийшов до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги такими, що не знайшли свого підтвердження.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції апеляційним судом не виявлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Ужгородського міськрайонного суду від 10 серпня 2016 року відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Ф.А.Вотьканич