ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2016 року Суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області Пікула Н.В., при секретарі Процюк Н.Р., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від начальника поліції ОСОБА_3 - Волинського ВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, приватного підприємця

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а:

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 19.11.2016 року, о 06 год., 00 хв. ОСОБА_1, на проспекті ОСОБА_3 у м. Луцьк, передав керування автомобілем НОМЕР_1 водію ОСОБА_3, який в м. Луцьку по вул. Рівненській, 4, керував ним, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 г Правил дорожнього руху.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1, винним себе у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не визнав, суду пояснив, що дійсно 19 листопада 2016 року в нічний час вживав спиртні напої, а тому право керування автомобілем марки передав своєму знайомому ОСОБА_3, який разом з ним спиртних напоїв не вживав та, на його думку, перебував в тверезому стані. При зупинці транспортного засобу інспектором поліції він визнав вживання ним алкоголю, що підтвердив і алкотестер. Водієві автомобіля ОСОБА_3, на місці зупинки транспортного засобу не пропонувалось проведення огляду на стан сп'яніння. В подальшому в зв'язку з вчиненням ним хуліганських дій його було доставлено у відділення поліції де було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП. До ОСОБА_3, було застосовано спецзасоби і доставлено в наркодиспансер. В зв'язку з тим, що він був впевнений в тому, що ОСОБА_3 є тверезим вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, свідка ОСОБА_3, дослідивши зібрані матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серія АП2 № 456796, який був складений інспектором роти № 1ГоУПП у м. Луцьк ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_4 о 09 год. 10 хв. 19.11.2016 року, що 19.11.2016 року, о 06 год., 00 хв. ОСОБА_1, на проспекті ОСОБА_4 у м. Луцьк, передав керування автомобілем НОМЕР_1 водію ОСОБА_3, який в м. Луцьку по вул. Рівненській, 4, керував ним, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 г Правил дорожнього руху. Дане правопорушення підтверджено свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які являються працівниками поліції. Від підпису даного протоколу ОСОБА_1 відмовився при зазначених свідках.

Статтею 130 ч. 1 КУпАП України передбачено, що адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об'єктом правопорушень, передбачених статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об'єктивна сторона правопорушення, яка ставиться в вину ОСОБА_1 є передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп'яніння.

Ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Суб'єктивна сторона правопорушень, передбачених статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, характеризується наявністю прямого умислу.

Суб'єктом правопорушень, передбачених частиною 1 статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є водії транспортних засобів.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. роз'яснено, що зміст постанови про адміністративне правопорушення повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП України. Зокрема, у постанові про адміністративне правопорушення повинні бути зазначені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні працівник поліції посилається в протоколі на висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 4279 від 19.11.2016 року, складений відносно ОСОБА_3

Однак, на думку суду даний доказ є не достатнім для доведеності прямого умислу ОСОБА_1 на вчинення даного правопорушення.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що він разом з ОСОБА_1 спиртних напоїв не вживав, останній довірив йому керування транспортним засобом оскільки усвідомлював, що він не вживає спиртних напоїв. Також, зазначений свідок пояснив, що дії працівників поліції по його обстеженню на стан алкогольного сп'яніння були вчинені з порушенням Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З досліджених в суді матеріалів адміністративної справи, в тому числі адміністративного протоколу, а також з пояснень свідка та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не вбачається умислу водія ОСОБА_1 на передачу керування особі, яка завідомо та достовірно для нього знаходилася у стані алкогольного сп'яніння.

Згідно ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

При таких обставинах провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУАП у звязку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, ст. 130 ч.1 КУпАП, керуючись ст.ст. 247 ч.1 п.1, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя /-/ підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Н.В. Пікула