АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА КдлодлКИКИЄВА
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 грудня 2016 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Гладій С.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 1 грудня 2016 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_3 23 вересня 2016 року, приблизно о 22 годині 40 хвилин, керуючи автомобілем «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, рухаючись по вулиці Дарницьке шосе в місті Києві, в порушення п. п. 2.5, 10.1 Правил дорожнього руху України, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Daewoo», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в установленому законом порядку ОСОБА_3 відмовився в присутності двох свідків.

В апеляцій скарзі ОСОБА_3 просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП.

_______________________

Справа: №33/796/1907/2016 Суддя у першій інстанції: Домарєв О.В.

Категорія: ч. 1 ст. 130, 124 КУпАП Суддя апеляційного суду: Гладій С.В.

На обґрунтування доводів, викладених в апеляційній скарзі, ОСОБА_3 вказує на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, що призвело до постановлення незаконного рішення.

Зокрема апелянт стверджує, що за кермом автомобіля «Daewoo» був не ОСОБА_5, а ОСОБА_7, який перебував у стані алкогольного сп'яніння, отримав тілесні ушкодження і, знаходячись в медичному закладі, відмовився здати кров на наявність алкоголю.

В підтвердження таких обставин ОСОБА_3 посилається на висновок начальника відділення СВ Дарницького УП ГУНП України в м. Києві від 27 вересня 2016 року та на складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення від 21 жовтня 2016 року, в яких зазначено, що автомобілем «Daewoo» керував ОСОБА_7

Крім того вказує на те, що схема огляду місця пригоди не відповідає дійсним обставинам дорожньо-транспортної пригоди, оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_5, скориставшись тим, що він був у шоковому стані, зрушили автомобіль з місця зіткнення, надавши неправдиві пояснення працівникам поліції, чим ввели їх в оману.

Також апелянт стверджує, що він не перебував у стані алкогольного сп'яніння, що підтвердили в суді свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9, проте їх пояснення залишились поза увагою та належною оцінкою суду.

При цьому наголошує, що інспекторами поліції було порушено вимоги Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, щодо порядку огляду на стан сп'яніння учасників дорожньо-транспортної пригоди.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_10 на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи за протоколами про адміністративні правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з постанови, суддя суду першої інстанції, розглядаючи матеріали справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3, відповідно до ст. 251 КУпАП, належним чином перевірив докази, зібрані у справі, дав їм належну оцінку, та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, із пояснень водія автомобіля «Daewoo» ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_7, який перебував у вказаному автомобілі як пасажир, встановлено, що 23 вересня 2016 року, приблизно о 22 годині 40 хвилин, вони рухались на зазначеному автомобілі по вулиці Дарницьке шосе в бік Дарницького мосту в місті Києві в крайній лівій смузі. В цей час автомобіль «ВАЗ», під керуванням ОСОБА_3, рухався в зустрічному напрямку по вулиці Дарницьке шосе. Коли між автомобілями була незначна відстань, водій автомобіля «ВАЗ» ОСОБА_3, пересікши подвійну суцільну лінію, став повертати ліворуч на їх смугу руху, що призвело до зіткнення транспортних засобів. У зв'язку із цим були викликані працівники поліції та швидкої медичної допомоги. Також вказали, що при наданні медичної допомоги ОСОБА_7 та ОСОБА_3 було з'ясовано, що останній перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Об'єктивно наведені пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_7 щодо обставин зіткнення транспортних засобів, підтверджуються протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24 вересня 2016 року та схемою до протоколу, якими зафіксовано дорожню обстановку та місце зіткнення транспортних засобів, їх розташування після зіткнення, та отримані автомобілями пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 21-26).

Не заперечував того факту, що зіткнення автомобілів сталось внаслідок зміни ним напрямку руху і сам ОСОБА_3 в суді першої інстанції.

Тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не заслуговують на увагу.

Крім того, як встановлено із пояснень інспектора патрульної поліції ОСОБА_11, він, 23 вересня 2016 року, прибувши в складі екіпажу патрульної поліції на місце зіткнення автомобілів «Daewoo», під керуванням ОСОБА_5 та «ВАЗ», під керуванням ОСОБА_3, виявив останнього з явними ознаками алкогольного сп'яніння, які в послідуючому були зазначені в протоколі. Спочатку ОСОБА_3 була надана медична допомога в лікарні швидкої медичної допомоги, а потім він повернувся в супроводі патрульної поліції на місце дорожньо-транспортної пригоди. Після оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди слідчо-оперативною групою, за направленням слідчого ОСОБА_3 було доставлено до медичного закладу для проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння, однак останній в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду у зв'язку із чим був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Про перебування ОСОБА_3 з ознаками алкогольного сп'яніння підтвердили також свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_5, в присутності останнього з яких у ОСОБА_3 робився забір крові в лікарні швидкої медичної допомоги для проведення відповідного дослідження. Про це ж свідчить відповідна довідка, видана міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги від 26 вересня 2016 року, відповідно до якої в крові ОСОБА_3. коли той був доставлений у лікарню 23 вересня 2016 року, виявлено алкоголь в розмірі 0,75 проміле (а. с. 20).

Не заперечував факт відмови від проходження огляду на стан сп'яніння в суді апеляційної інстанції і сам ОСОБА_3, пояснивши свою відмову можливістю отримання необ'єктивних результатів внаслідок надання йому медичної допомоги в лікарні, куди він був доставлений після дорожньо-транспортної пригоди.

Посилання апелянта на порушення Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, а саме на не проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, є безпідставними, оскільки, відповідно до п. 8 розділу I Інструкції, у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп'яніння учасників цієї пригоди є обов'язковим у закладі охорони здоров'я.

З огляду на наведене, суд першої інстанції обґрунтовано в цій частині не прийняв до уваги пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які є родичами та знайомими ОСОБА_3, та можуть бути заінтересованими в результатах розгляду справи.

Щодо тверджень ОСОБА_3 про те, що за кермом автомобіля «Daewoo» знаходився ОСОБА_7, то вони були предметом перевірки суду, однак свого підтвердження не знайшли.

З такими висновками суду, які в постанові належним чином вмотивовані, погоджується і суд апеляційної інстанції.

Дійшовши висновку про винність ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд, вмотивовано, відповідно до вимог ст. ст. 33, 36 КУпАП, наклав на нього стягнення, в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

За наведених обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 1 грудня 2016 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду міста Києва С.В. Гладій