Справа № 461/7119/16-П Головуючий у 1 інстанції: Зубвчик Н.Б.
Провадження № 33/783/906/16 Доповідач: Михалюк В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року м.Львів

Апеляційний суд Львівської області у складі :

Головуючого судді Михалюка В.О.,

з участю правопорушника ОСОБА_1,

представникf митниці ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу гр. ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 08 листопада 2016 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 08 листопада 2016 року,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

непрацюючого, проживаючого за адресою: м. Івано-Франківськ,

АДРЕСА_1, паспорт громадянина

України для виїзду за кордон серії ЕН №179540, виданий 27 липня

2010 року органом 2601,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн.

Вилучений згідно з протоколом про порушення митних правил № 4391/20900/16 від 09.10.2016 року товар пристрій для відстрілу патронів, споряджений гумовими кулями спецзасіб травматичної дії марки «Вій-13», кал. 9 мм, № ЧННМ 80676, разом з десятьма патронами, спорядженими резиновими кулями калібру 9 мм, загальною вартістю 18611 грн. конфісковано в дохід держави.

ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що він 09 жовтня 2016 року приблизно о 05 годині, прямуючи у приватну поїздку з України до ОСОБА_3 через МАПП «Шегині» Львівської митниці ДФС автомобілем марки «Порш Каєн», реєстраційний номер НОМЕР_1, у якості водія, порушив встановлений порядок проходження митного контролю в зонах спрощеного митного контролю - здійснив переміщення через митний кордон України, обравши формою митного контролю проїзд через "зелений коридор", товар, на який відповідно до ст. 196 Митного кодексу України та Постанови ВРУ № 2471-ХІІ від 17.06.1992 року не може перебувати у власності громадян в зоні митного контролю та переміщуватися через митний кордон України, а саме: пристрій для відстрілу патронів, споряджений гумовими кулями спецзасіб травматичної дії марки «Вій-13», кал. 9 мм, № ЧННМ 80676, разом з десятьма патронами, спорядженими резиновими кулями калібру 9 мм, загальною вартістю 18611,00 грн., що знаходилися у транспортному засобі без ознак приховування від митного контролю.

На дану постанову судді гр. ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не врахував наявність у нього дозволу на носіння зброї, відсутність прямого умислу щодо перевезення зброї чи приховування наявності зброї в його транспортному засобі. При цьому вважає, що суд призначив надто суворе покарання, оскільки таке покарання позбавляє його права власності на річ.

Просить оскаржувану постанову суду скасувати, ухвалити нову постанову, якою накласти на нього стягнення за ст. 471 МК України у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. на користь держави, а пристрій для відстрілу патронів, споряджений гумовими кулями спецзасіб травматичної дії марки «Вій-13», кал. 9 мм, № ЧННМ 80676, разом з десятьма патронами, спорядженими резиновими кулями калібру 9 мм, загальною вартістю 18611 грн. повернути йому.

Одночасно просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 08 листопада 2016 року, мотивуючи тим, що при розгляді даної справи його не було, а копію постанови він отримав з запізненням.

Заслухавши в судовому засіданні гр. ОСОБА_1, який просив задоволити його апеляційну скаргу, представника митниці, який просив дану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а згадану постанову суду без змін, розглянувши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться щодо особи правопорушника і в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 196 Митного кодексу України не можуть бути пропущені через митний кордон України товари, на пропуск яких відповідно до закону потрібні дозволи інших державних органів, за відсутності цих дозволів.

Нормами п. 2 Постанови КМУ від 12.10.1992 року № 576 «Про затвердження Положення про дозвільну систему» передбачено, що до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя (арбалети, мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, тощо.

Відповідно до порядку, встановленого п. 12. та п. 14. «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 року № 622 (зареєстровано в Мін'юсті України 07.10.1998 року за № 637/3077), зокрема зазначено, що вогнепальна мисливська зброя, бойові припаси до неї, пневматична, холодна зброя, пристрої та зазначені патрони громадянами України перевозяться через державний кордон України на підставі дозволів на право перевезення зброї, які видаються МВС України, ГУМВС, УМВС.

А як вбачається з матеріалів справи висновки суду про доведеність події порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України, стверджується зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про порушення митних правил № 4391/20900/16 від 09.10.2016 року, доповідною запискою, описом вилучених предметів у ОСОБА_1, та іншими матеріалами, які знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються, уточнюються іншими доказами, та які в апеляційній скарзі не оспорюються.

На підставі вказаних доказів суддя прийшов до обгрунтованого висновку про необхідність притягнення ОСОБА_1, до відповідальності за ст. 471 МК України та на законних підставах, у відповідності до санкції цієї статті наклав на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. з конфіскацією товару, вилученого згідно протоколу про порушення митних правил.

Доводи ж апеляційної скарги про неповноту дослідження обставин справи не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що усі істотні для справи обставини зясовані всебічно та обєктивно, встановленим обставинам дана належна юридична оцінка.

Стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 грн. з конфіскацією товару, вилученого згідно протоколу про порушення митних правил, накладено на ОСОБА_1 з дотриманням вимог закону та у межах санкції, передбаченої ст. 471 МК України.

Посилання апелянта на те, що в нього не було умислу на вчинення даного правопорушення, не може бути підставою для скасування постанови судді в частині накладеного стягнення. Санкція ст. 471 МК України є безальтернативною і передбачає накладення штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацією цих товарів. Нормами МК України не передбачено можливості накладення стягнення у розмірі меншому, ніж передбачено санкцією відповідної статті.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що оскаржена постанова судді Галицького районного суду м. Львова від 08 листопада 2016 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому відмовляє ОСОБА_1 в задоволенні його апеляційної скарги.

При цьому апеляційний суд визнає причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження даної постанови судді поважними та вважає за необхідне поновити цей строк. Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 08 листопада 2016 року відносно останнього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 08 листопада 2016 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя В.Михалюк