Справа № 464/2880/16-п Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р.
Провадження № 33/783/460/16 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області ОСОБА_1, з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 13 квітня 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

постановою судді Сихівського районного суду м. Львова від 13 квітня 2016 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 275 грн. 60 коп.

Згідно з постановою судді Солонинко І.І. 23 березня 2016 року, о 23 год. 40 хв., на автодорозі Львів Шегині М-11, 47км керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння шкірного покриву, тремтіння рук), від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння ухилився, відмовився в присутності двох понятих, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

ОСОБА_2 на зазначену постанову судді подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

На обгрунтування клопотання про поновлення строку на оскарження постанови судді зазначає, що він не був залучений до розгляду справи, про час та місце розгляду справи повідомлений не був, судові повістки та копія оскаржуваної постанови на його адресу не надходили. Про зміст вказаної постанови він дізнався 17 червня 2016 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.

В апеляційній скарзі просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова судді є незаконною та підлягає скасуванню з наступних підстав. Вказує, що в процесі розгляду справи судом не здобуто будь-яких доказів, які б свідчили про те, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння. Зазначає, що згідно протоколу про його затримання він був затриманий 23 березня 2016 року біля 23 год. 30 хв., а до ОСОБА_4 комунальної центральної лікарні його було доставлено 24 березня 2016 року біля 04 год. 50 хв. Вважає, що працівниками поліції було порушено вимоги п. 9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції щодо двохгодинного строку доставки для проведення огляду. Відповідно до п. 22 розділу ІІІ Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан спяніння, складені з порушенням цієї Інструкції вважаються недійсними. Зазначає, що в графі протоколу про огляд на стан алкогольного спяніння підписи свідків та понятих відсутні. Зазначає, що в протоколах та в оскаржуваній постанові невірно зазначена адреса його проживання.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3 в підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає відновленню, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції не був присутній, про зміст оскаржуваної постанови дізнався 17 червня 2016 року та 29 червня 2016 року звернувся з апеляційною скаргою на рішення судді, таким чином, причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді визнаю поважними, тому цей строк слід поновити.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Висновок суду про винуватість апелянта у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обгрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові.

Підтвердженням вищенаведеного є протокол про адміністративне правопорушення від 24 березня 2016 року серії АП1 № 918977 (а.с. 1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 24.03.2016 року (а.с. 4, 5), які підтвердили факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, який відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння, поясненням свідка ОСОБА_7, які також підтверджують обставини справи (а.с. 6), рапортом інспектора 6 роти 2 батальйону УПП у м. Львові лейтенанта поліції ОСОБА_8, в яких він підтвердив обставини зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 7).

Покликання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що справа була розглянута у його відсутності , що позбавило його права дати свої пояснення та скористатись іншими правами, передбаченими законом, то такі заслуговують на увагу і дійсно це його право на захист було порушено. Дане порушення було усунено під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції. ОСОБА_2 дав пояснення під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції. Ним та його захисником були заявлені клопотання про допит свідків та витребування відеозапису із нагрудних камер працівників поліції щодо подій, які інкримінуються ОСОБА_2, та про долучення документів до матеріалів справи. Зазначені клопотання були задоволені.

ОСОБА_2 дав пояснення при розгляді його апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, де вину свою заперечив та вказав, що того дня спиртних напоїв не вживав. Коли в ніч з 23 на 24 березня 2016 року він керував транспортним засобом марки «VOLKWAGEN PASSAT», д.н.з. НОМЕР_2, його зупинили працівники поліції на автодорозі Львів-Шегині посеред лісу з приводу того, що не освічувався номерний знак транспортного засобу та запропонували йому вийти з автомобіля. Він не виходив з транспортного засобу та вказав, що боїться їх і згідний вийти з транспортного засобу в місці, де освічується дорога. До місця події підїхали ще кілька нарядів працівників поліції, які насильно витягли його з транспортного засобу, застосувавши газовий балончик та пошкодивши його транспортний засіб. Після цього до нього були застосовані кайданки та доставлено у ОСОБА_4 Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області, де і був складений протокол про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст. 130 КУпАП у звязку з тим, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, що не відповідає дійсності, оскільки після складання протоколу він пройшов медичний огляд у ОСОБА_4 Комунальній Центральній районній лікарні о 4 год. 55 хв. 24 березня 2016 року, в ході якого було виявлено, що він перебував в стані алкогольного спяніння.

Свідок ОСОБА_7 під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції пояснила, що в ніч з 23 на 24 березня 2016 року вона зателефонувала до чоловіка ОСОБА_2, щоб зясувати місце його перебування. На її телефоний дзвінок відповів невідомий чоловік та вказав, що ОСОБА_2 перебуває у ОСОБА_9 Вона попросила своїх родичів, щоб її відвезли в дане відділення поліції. Коли прибула туда, то її повідомили, що її чоловік перебуває в стані алкогольного спяніння. Перебуваючи у стресовому стані, вона написала пояснення під диктовку працівника поліції, де вказала, що зобовязується доставити автомобіль чоловіка, не передаючи йому кермо автомобіля до його повного витверезення. Дані нею письмові пояснення вона заперечила в суді апеляційної інстанції, зазначивши, що такі нею були дані під тиском працівників поліції з метою швидше забрати чоловіка та транспортний засіб з відділення поліції. Вказує, що ОСОБА_2 в цей час був тверезий.

Аналогічні показанням свідка ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції дав свідок ОСОБА_10, який підвозив ОСОБА_7 на її прохання у ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_8 в суді апеляційної інстанції пояснив, що він працює інспектором шостої роти другого батальйону в УПП у м. Львові. В ніч з 23 на 24 березня 2016 року він, перебуваючи в наряді, здійснював патрулювання автодороги Львів-Шегині, де на 47 км. був зауважений автомобіль НОМЕР_1, в якого не освічувався задній номерний знак. Даний транспортний засіб був зупинений. Як згодом було зясовано, ним керував ОСОБА_2, який відмовився предявити документ на транспортний засіб та вийти з нього. Він перебував у стані алкогольного спяніння, вів себе зухвало, після чого були викликані ще кілька нарядів працівників поліції, при допомозі яких ОСОБА_2 було доставлено у ОСОБА_4 Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області, де він відмовився пройти медичний огляд, щодо виявлення стану алкогольного спяніння. Після чого ним був складений протокол відносно ОСОБА_2 про те, що він керував автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння та відмовився від проходження огляду на виявлення стану алкогольного спяніння.

З переглянутого в суді апеляційної інстанції відеозапису з нагрудних камер працівників поліції щодо цих події вбачається, що в ніч з 23 на 24 березня 2016 року працівниками поліції був зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2, який відмовився вийти з транспортного засобу в місці зупинки та відмовився предявити документи на транспортний засіб. У відділенні поліції ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду, щодо виявлення стану алкогольного спяніння.

Суддя не бере до уваги показання ОСОБА_2, свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_2 в ніч з 23 на 24 березня 2016 року керував автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння та відмовився від проходження від медичного огляду щодо виявлення стану алкогольного спяніння, оскільки такі дані з метою уникнення апелянтом адміністративної відповідальності та спростовуються показанням свідка ОСОБА_8 та даними відеозапису з нагрудних камер працівників поліції.

Заперечення ОСОБА_2 своєї вини повністю спростовуються наявними доказами у справі, яким дана належна оцінка і вони не викликають сумніву у своїй правдивості.

Доводи, які навів апелянт у своїй апеляційній скарзі, не можуть слугувати підставою для скасування постанови судді, оскільки вони не спростовують вину правопорушника, а докази, які містяться у матеріалах справи, були достатніми для вирішення справи по суті.

Вирішуючи питання призначення покарання, суддя правильно та всебічно врахував особу правопорушника та всі обставини справи.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та вірно обрав йому адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік.

Таке покарання відповідає вимогам ст. 33 КУпАП та буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

При перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено істотних порушень Закону, які б могли потягти за собою скасування чи зміну постанови судді першої інстанції.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

відновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 13 квітня 2016 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_1