П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2016 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Курило А.В., розглянувши адміністративний матеріал Управління патрульної служби МВС України в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця: м. Гайворона, Кіровоградської обл., непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КпАП України,

в с т а н о в и в:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №489963 від 26 серпня 2016 року «ОСОБА_1 26 серпня 2016 року о 23 годині 10 хвилин, по Броварському проспекту, 5-І, в місті Києві, керував транспортним засобом «Toyota Camry» державний номер НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння: зіниці очей, які не реагують на світло, від проходження медичного огляду, для встановлення стану сп'яніння в установленому законом порядку відмовився, в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України».

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Статтею 256 КпАП України викладені вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення.

При зазначенні у протоколі нормативного акту, який передбачає адміністративну відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказано ч.3 ст.130 КпАП України, однак, як вбачається з копії постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 18 серпня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та притягнено до адміністративної відповідальності у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва 16 вересня 2016 року, матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 повернено до Патрульної служби м. Києва для належного оформлення, оскільки інспектор патрульної служби м. Києва ОСОБА_2 у протоколі серії АП2 №340657 від 08 серпня 2016 року не зазначив частину ст.130 КпАП України, за якою слід кваліфікувати дії ОСОБА_1

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.ст. 245, 256, 280 КпАП України, одним з завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. При розгляді справи необхідно з'ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи.

18 жовтня 2016 року постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 повертались до Управління патрульної служби МВС України в м. Києві для додаткової перевірки та належного оформлення, однак рішення суду не виконано, матеріал повернуто для розгляду, не усунувши належним чином недоліки, викладені у постанові.

16 листопада 2016 року постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 повторно повертались до Управління патрульної служби МВС України в м. Києві для додаткової перевірки та належного оформлення.

З письмових пояснень заступника начальника УПП в м. Києві ОСОБА_3 вбачається, що у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ст.130 КпАП України у серпні місяці 2016 року Голосіївським та Дарницьким судами, тому було складено протокол за ч.3 ст.130 КпАП України.

Разом з тим, в матеріалах адміністративної справи міститься копія постанови Шевченківського районного суду м. Києва про повернення матеріалів справи відносно ОСОБА_1 до Патрульної служби м. Києва для належного оформлення у зв'язку з тим, що інспектором не зазначено частину ст.130 КпАП України, за якою слід кваліфікувати дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, натомість заступник начальника УПП в м. Києві ОСОБА_3 в своїх поясненнях вказує, що останнього притягнено до відповідальності Дарницьким районним судом м. Києва, дана обставина позбавляє суд можливості встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для повного й об'єктивного з'ясування обставин в справі.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням викладеного, суд позбавлений можливості надати оцінку в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв'язку із чим, приходить до висновку про необхідність повернення справи для дооформления, під час якого необхідно всебічно, повно, і об'єктивно з'ясувати всі обставини, що мають значення для прийняття правильного рішення, після чого, за наявності до того законних підстав, направити до суду, адже ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25).

Враховуючи викладене, адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 підлягає поверненню до Управління патрульної служби МВС України в м. Києві для усунення виявлених порушень, викладених у постанові.

Керуючись ст. ст.130, 221, 245, 251, 256, 268, 276, 277, 280 КпАП України, -

п о с т а н о в и в:

Матеріали адміністративної справи № 755/13679/16-п (провадження № 3/755/8488/16) відносно ОСОБА_1 повторно повернути до Управління патрульної служби МВС України в м. Києві, для додаткової перевірки та належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: