ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року суддя Апеляційного суду мста Києва Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, як незаконну, а провадження по справі закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд під час розгляду справи не забезпечив всебічного та повного з'ясування всіх обставин дорожньо-транспортної пригоди та прийшов до висновку про порушення ним вимог п.13.1 Правил дорожнього руху, який не відповідає фактичним обставинам справи.

Вважає, що саме водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем Мерседес та здійснюючи поворот у двір, не надав перевагу велосипедисту, що рухався прямо, внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Зазначає, що суд не дав належної оцінки доказам, які містяться в матеріалах справи. Зокрема, звертає увагу на характер механічних пошкоджень автомобіля та кінцеве розташування транспортних засобів, зафіксоване на схемі ДТП. Ці дані вказують на те, що водій автомобіля, повертаючи праворуч, здійснював заїзд у двір, у той час, як велосипедист рухався прямо у крайній правій смузі.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Оскаржуваною постановою ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що він 06 жовтня 2016 року о 19 год. 20 хв. в місті Києві по вул. Січових Стрільців, 70, керуючи велосипедом «Геркулес», не дотримався безпечної дистанції руху та здійснив зіткнення з автомобілем «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1, що призвело до механічних пошкоджень автомобіля та велосипеда. Суд прийшов до висновку, що своїми діями ОСОБА_2 порушив п.13.1 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Свій висновок про винуватість ОСОБА_2 у порушенні п.13.1 Правил дорожнього руху суд першої інстанції обґрунтував даними протоколу про адміністративне правопорушення, схеми місця ДТП та поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди.

Суд апеляційної інстанції вважає, що таке рішення суду є незаконним та необґрунтованим, а його висновки суперечить матеріалам справи про адміністративне правопорушення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до пункту 13.1 Правил дорожнього руху України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно пояснень водія ОСОБА_2, які він надав безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди та в суді апеляційної інстанції, він рухався на велосипеді по вулиці Січових Стрільців в місті Києві, в правій полосі руху, ближче до тротуару. Водій автомобіля Мерседес ОСОБА_3, рухаючись попереду в тій самій смузі руху, увімкнувши сигнал повороту, раптово почав здійснювати маневр повороту праворуч, цим самим створивши йому перешкоду по напрямку руху. Він не зміг уникнути зіткнення, внаслідок чого автомобіль та велосипед отримали незначні пошкодження.

Згідно з поясненнями водія ОСОБА_3, він, дотримуючись правил дорожнього руху, здійснював поворот праворуч з проїзної частини в арку до житлового будинку. Після того, як він проїхав поворот, приблизно 50 см від дороги в його автомобіль врізався велосипедист, який рухався позаду його автомобіля на великій швидкості.

Як вбачається зі схеми місця ДТП, на якій відображено кінцеве розташування транспортних засобів після їх зіткнення, автомобіль «Мерседес» знаходиться у крайній правій смузі руху, в момент закінчення маневру повороту праворуч, оскільки передня частина автомобіля знаходиться частково на тротуарі. Велосипед розташований у крайній правій смузі позаду автомобіля.

З огляду на наведені дані схеми місця ДТП та дані про локалізацію та характер механічних пошкоджень автомобіля (пошкодження переднього правого дзеркала та правого крила) та велосипеда, у якого пошкоджено кермо, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що на момент зіткнення автомобіль здійснював поворот праворуч у двір житлового будинку, перетинаючи шлях для руху велосипедиста, який рухався прямо у крайній правій смузі. Такі дії водія автомобіля «Мерседес» створили для велосипедиста ОСОБА_2 небезпеку для руху та знаходяться в причинному зв'язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

За приписами п.10.2 Правил дорожнього руху водій, з'їжджаючи з дороги, повинен дати дорогу велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він пересікає.

Цим самим спростовуються висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні п.13.1 ПДР України (недотримання безпечної дистанції руху), а отже і вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Оскільки в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, якими встановлюється вина ОСОБА_2 у порушенні п.13.1 Правил дорожнього руху України, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

З наведених підстав апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн., - скасувати.

Провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити, за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз