АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 642/6280/16-п Головуючий суддя 1-ї інстанції: Вікторов В.В.
Провадження № 33/790/824/16 Суддя доповідач: Колтунова А.І.
Категорія: ст. ст.122-4,124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області Колтунова А.І., за участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Романченка Олексія Михайловича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Ленінського районного суду міста Харкова від 17 жовтня 2016 року у відношенні

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.122-4,ст. 124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді Зінченко О.О. визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4,ст.124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Постановлено стягнути судовий збір в сумі 275,60 грн.

Як встановив суд, 09 серпня 2016 року о 10-30 годині водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Citroen DS4», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Лопанська Набережна, в районі будинку 2, в місті Харкові, не обрав безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Fiat Doblo Combi», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, після чого залишив місце ДТП, чим порушив вимоги п.13.1,п.2.10 Правил дорожнього руху України.

За результатом дорожньо-транспортної заподіяно матеріальну шкоду.

Не погодившись з винесеним процесуальним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вказує про порушення судом при розгляді справи вимог ст.ст.251, 268 КУпАП, з огляду на порушення прав доказування в процесі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та на неналежне з'ясування доказів при розгляді справи в суді першої інстанції.

ОСОБА_2 вказує, що судом взято до уваги, як за доказ винуватості, надані учасником ДТП ОСОБА_4 фотознімки, на підставі яких лише і зроблено висновок про його причетність до даної дорожньої пригоди, а тому зазначене, на думку апелянта, є грубим порушенням його процесуальних прав, оскільки інші будь-які докази винуватості в матеріалах справи відсутні і судом не досліджено і не надано оцінки доказам, які спростовують його винуватість.

ОСОБА_2 вказує, що з фотознімків лише вбачається, що його автомобіль проїжджає повз автомобіль ОСОБА_4, з якого зроблені фотознімки, зі складеними боковими дзеркалами авто, що повністю відповідає його поясненням, наданим, як інспектору поліції, так і в суді першої інстанції. Зазначає, що на даному відрізку дороги був дорожній затор, для проїзду ним нерідко використовується функція складення дзеркал для зменшення ширини автомобіля та більш зручного проїзду між іншими автомобілями, оскільки там постійно затори. Вважає, що відсутні будь-які докази в підтвердження його винуватості у вчиненні ДТП за участю водія ОСОБА_4

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2, його захисника Романченка О.М., які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі; пояснення іншого учасника ДТП ОСОБА_4, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважаючи постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою; пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, повинен належним чином з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Виходячи зі змісту ст.ст.280,283 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний особисто з'ясувати, чи було воно дійсно вчинене, а в постанові у справі навести опис встановлених судом обставин за результатами розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

Згідно статті 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Натомість, додержання цих вимог закону судом першої інстанції не забезпечено, оскільки фактичні обставини події правопорушення, за вчинення якого у відношенні ОСОБА_2 складено протокол, сформульовані в оскаржувані постанові, виходячи не з власних висновків судді за результатами розгляду справи, а з посиланням на зміст протоколу про адміністративне правопорушення; схему ДТП; рапорт інспектора ОСОБА_7; пояснення ОСОБА_4 і ОСОБА_2; за відсутності власного судження.

Проте, пояснення водіїв ОСОБА_4 і ОСОБА_2 є взаємовиключними та унеможливлюють прийняття остаточного рішення в підтвердження винуватості ОСОБА_2

Як слідує зі змісту оскаржуваної постанови, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 порушень вимог п.п. 13.1, 2.10 «а» ПДР України, а відповідно - складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4,ст.124 КУпАП. Натомість, такий висновок взагалі не мотивований. В обґрунтування, пославшись на протокол про адміністративне правопорушення та пояснення учасників ДТП (які є суперечливими), суд зміст їх не розкрив та не проаналізував, належної оцінки їм не надав, а тому є незрозумілим, які саме докази були прийняті до уваги судом, а які спростовані.

В судовому засіданні апеляційної інстанції кожен з водіїв наполягали на своїй версії з обставин дорожньо-транспортної пригоди.

ОСОБА_4 пояснив, що рухався на автомобілі «Fiat Doblo Combi», реєстраційний номер НОМЕР_2, 09 серпня 2016 року о 10-30 годині по вулиці Соборній в місті Харкові у крайньому правому ряді. Зупинився на мосту, оскільки був затор, не доїжджаючи центру моста, і в цей час автомобіль «Citroen DS4», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, який рухався у другому ряді з невеликою швидкістю, допустив зіткнення з його автомобілем, пошкодив його ліве дзеркало заднього виду. Після ДТП ОСОБА_2 зупинився на секунду, відкрив вікно, та почав уточнювати, чи є пошкодження. Проте, коли його пасажирка почала робити фотознімки автомобіля, яким керував ОСОБА_2, він закрив вікно свого автомобіля і покинув місто ДТП.

Подальший судовий розгляд в суді апеляційної інстанції відбувається за відсутності ОСОБА_4, належним чином повідомленого про місце, дату і час судових засідань, заперечень проти розгляду справи за його відсутності суду на надавав.

Водій ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 заперечували проти пояснень ОСОБА_4 Стверджували, що ОСОБА_2 не є учасником ДТП взагалі.

Сам ОСОБА_2 пояснив, що рухався на автомобілі «Citroen DS4», реєстраційний номер НОМЕР_1 по Набережній Лопанська в районі будинку №2 в місті Харкові, водночас з ОСОБА_4

ОСОБА_2 наполягав, що проїжджаючи цей відрізок шляху не був учасником жодної дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується і відсутністю пошкоджень на його автомобілі. Також зазначив, що якби припустити його участь у пригоді, він одразу ж виплатив матеріальні збитки за пошкодження автомобільного дзеркала, оскільки його автомобіль застрахований і сума пошкоджень не була б значною в даному випадку.

В якості свідків в суді апеляційної інстанції опитані ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Свідок ОСОБА_5 з приводу подій ДТП пояснила, що знаходилась на передньому пасажирському кріслі автомобіля під керуванням ОСОБА_4, «Fiat Doblo Combi». Рухаючись в автомобілі ОСОБА_4 вона почула зіткнення, побачила як проїжджає в лівому ряді автомобіль «Citroen DS4», яким керував ОСОБА_2 Він відкрив переднє праве вікно автомобіля, почавши щось говорити, проте не зупинившись, поїхав далі, оскільки попереду та позаду водіїв був затор і рухався потік автомобілів. ОСОБА_5 зазначила, що зробила декілька фотознімків в телефоні, коли автомобіль під керуванням ОСОБА_2 від'їжджав від місця зіткнення. Знімки вона надала працівникам поліції. Свідчення працівники поліції з приводу обставин виникнення ДТП в неї не відбирали.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що працює разом з ОСОБА_4 в ТОВ «Делтана». Знав про обставини ДТП зі слів ОСОБА_4, що саме ОСОБА_2 пошкодив автомобіль, належний ТОВ «Делтана», яким керував ОСОБА_4 в день дорожньої пригоди, при виконанні своїх професійних обов'язків.

Свідок ОСОБА_8 з приводу дорожньо-транспортної пригоди пояснив, що при виконанні своїх обов'язків патрульного поліцейського, було отримано завдання на планшет за фактом ДТП, яке сталося 09 серпня 2016 року в районі Набережної Лопанська біля будинку №2 в місті Харкові о 10-30 годині. Приїхавши за викликом разом з інспектором Жирновим С.М. на місті ДТП знаходився автомобіль водія ОСОБА_4 «Fiat Doblo Combi», іншого учасника ДТП на місті пригоди не було. Свідок зазначив, що зі слів водія ОСОБА_4, його автомобіль вдарив автомобіль «Citroen DS4», під керуванням тоді ще не встановленої особи. На автомобілі водія ОСОБА_4 було відсутнім водійське дзеркало заднього виду. В подальшому, при проведенні дознавальних дій було встановлено особу-водія, яким і виявився ОСОБА_2 Свідок зазначив, що були відібрані пояснення водія ОСОБА_4 на місті пригоди, а пасажиркою ОСОБА_5 були надані фотографії автомобіля «Citroen DS4», реєстраційний номер НОМЕР_1. Свідок ОСОБА_8 припускав, що пасажирка ОСОБА_5 повинна була надати свідчення, проте не зміг пояснити, чому саме в матеріалах про адміністративне правопорушення з приводу ДТП відсутні її пояснення, а також з яких причин до матеріалів справи не були долучені фотознімки.

Свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_7 також зазначили, що уповноважені особи патрульної поліції були повідомленні про зникнення з міста ДТП одного з учасників, з метою встановлення особи і розшуку.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснила, що є дружиною ОСОБА_2 і власником автомобіля «Citroen DS4», реєстраційний номер НОМЕР_1. Їй зателефонували з приводу ДТП за участю її автомобіля працівники поліції, в процесі спілкування намагалися з'ясувати, хто саме ще міг керувати автомобілем. Після виклику до відділу поліції було оглянуто автомобіль та не встановлено на ньому жодних пошкоджень, які б могли свідчити про наслідки будь-якої дорожньо-транспортної пригоди. Свідок ОСОБА_10 підтвердила, що при спілкуванні з поліцейськими нею були оглянуті фотознімки, на яких відображений факт керування її автомобілем водієм ОСОБА_2

Свідок спростовувала факт причетності автомобіля до ДТП «Citroen DS4», наполягала на тому, що з фотознімків, зроблених ОСОБА_5 вбачається лише, як автомобіль «Citroen DS4» під керуванням водія ОСОБА_2 проїжджає в лівому ряді, при цьому бокові дзеркала є складеними в момент руху. І з долучених фотознімків, виходячи з міста розташування на проїжджій частині автомобілів «Citroen DS4» і «Fiat Doblo Combi», неможливо зробити висновок чи контактували автомобілі взагалі.

Також свідок ОСОБА_9 зазначила, що належний їй автомобіль «Citroen DS4», реєстраційний номер НОМЕР_1 застрахований, і в разі участі в будь-якій дорожньо-транспортній пригоді, навіть значні пошкодження, були б компенсовані.

Із фабули адміністративного правопорушення, яка викладена у протоколі серії АП2 №098734, складеному 16 вересня 2016 року, та з оскаржуваної постанови вбачається, що учасниками дорожньо-транспортної пригоди є водії ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Проте, висновок суду про винуватість ОСОБА_2 не мотивований і є передчасним. Зміст пояснень учасників ДТП та інших доказів, які суд прийняв до уваги, не розкритий та не проаналізований, оцінка їм не дана.

Слід зазначити, що відповідно до «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, розділом VIII встановлені особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП.

Так частинами 6,7,8 Розділу VIII Інструкції передбачено, що у випадках, коли для прийняття об'єктивного рішення виникає необхідність для отримання додаткових даних, поліцейський який оформлює матеріали ДТП, протягом доби передає оформлені матеріли ДТП для подальшого розгляду уповноваженій особі підрозділу патрульної поліції, на території обслуговування якого сталася пригода. Уповноважена особа підрозділу патрульної поліції під час розгляду матеріалів ДТП повинна в найкоротший строк, але не більше одного місяця з дати вчинення ДТП, встановити всі обставини її скоєння, вжити інших заходів щодо об'єктивного визначення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, скласти відносно такої особи протокол про адміністративне правопорушення та в п'ятиденний строк надіслати його до відповідного суду.

Якщо при ДТП один з його учасників зник з місця пригоди, поліцейський оформляє схему місця ДТП, відбирає пояснення в потерпілого, свідків (у разі їх наявності), встановлює наявність засобів зовнішнього відео-, фотоспостереження та невідкладно повідомляє уповноважену особу підрозділу патрульної поліції, відповідальну за розшук осіб, що зникли з місця ДТП. Остання зобов'язана вжити всіх можливих заходів для встановлення винуватців ДТП та обставин її вчинення в найкоротший строк, але не більше двох місяців.

Розшук осіб, що зникли з місця ДТП, здійснюється шляхом використання інформаційно-аналітичних баз даних, відкритих джерел інформації, надсилання запитів про отримання необхідних фото- та/або відеофіксацій відповідної пригоди, виклику осіб для прибуття до підрозділу або відвідування їх за місцем проживання (перебування), роботи.

При встановленні транспортного засобу, який зник з місця пригоди, проводяться його огляд на предмет наявності характерних пошкоджень, інших обставин ДТП та фотофіксація.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що зазначені вимоги Інструкції уповноваженими працівниками поліції виконані не були. Матеріали адміністративного провадження, всупереч вимогам наведених норм не містять інформації щодо характерних наявних пошкоджень транспортного засобу, яким керував ОСОБА_2; належним чином оформленої інформації фото фіксації ДТП; не встановлено будь-яких свідків при оформленні матеріалу; матеріали правопорушення взагалі не містять будь-яких відібраних у свідків пояснень. Тобто, на думку суду апеляційної інстанції, відсутня інформація для прийняття об'єктивного рішення за фактом дорожньо-транспортної пригоди, фабула якої відображена в протоколах серії АП2 №098734, АП2 №098735.

На даний час предметом перегляду в суді апеляційної інстанції є постанова Ленінського районного суду міста Харкова від 17 жовтня 2016 року, за результатами розгляду протоколів про адміністративні правопорушення серії АП2 №098734, АП2 №098735 від 16 вересня 2016 року у відношенні водія ОСОБА_2, якою він визнаний винним за ст.ст.122-4,124 КУпАП.

Проте, судом першої інстанції під час розгляду справи не звернуто уваги на наявні сумніви, допущені уповноваженими особами під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, внаслідок чого прийнято передчасне рішення щодо доведеності його вини.

Апеляційний суд такі недоліки вважає суттєвими, які повинні бути оцінені судом, з метою дотримання загальних принципів верховенства права і закону.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права».

Так, в силу п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом ,який вирішить спір щодо прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи відсутні остаточні дані з доказами об'єктивної сторони в діях ОСОБА_2, що є вочевидь недостатнім для здійснення переконливих висновків щодо наявності винуватості, є сумнівними, суперечливими, і повинні тлумачитись на користь особи, у відношенні якої було складено протоколи про адміністративні правопорушення, а саме, на користь ОСОБА_2

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП. Відповідно до п.1 ч.1 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, з урахуванням наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2

задовольнити.

Постанову судді Ленінського районного суду міста Харкова від 17 жовтня 2016 року про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4,ст.124 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн., скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.122-4, ст.124 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя -