АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/924/16 Суддя І-й інстанції - Бондаренко Н.О.
Справа 208/6404/16-п Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 01 грудня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією якою:

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка народилась в м.Дніпродзержинськ, громадянки України, проживаючої за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винною у вчиненні правопорушення, повязане з корупцією, передбаченого за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_2, визнано винною за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

За висновком суду першої інстанції, ОСОБА_2, будучи директором КЗО «Дніпродзержинський навчально-реабілітаційний центр» ДОР» та будучи відповідно до пп. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, усвідомлюючи про наявну суперечність між приватним інтересом, що зумовлений сімейними стосунками, та її службовими повноваженнями не повідомила у встановлених законом випадках Дніпропетровську обласну раду про наявний у неї реальний конфлікт інтересів перед видачею наказів №67-к/тр від 22.05.2015 року, №183-к/тр від 17.11.2015 року, №34-к/тр від 21.03.2016 року, №68-к/тр від 08.06.2016 року, №37-к/тр від 22.12.2015 рокущодо преміювання своєї доньки ОСОБА_3

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_2 12 грудня 2016 року подала апеляційну скаргу,в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, вказуючи на те, що з поважних причин не змогла подати апеляційну скаргу протягом встановленого для цього законом строку, а саме, у звязку з тим, що копія постанови судом отримала 09.12.2016 року.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги, ОСОБА_2 зазначає, що відповідно до чинного законодавства кожна особа має самостійно визначати наявність чи відсутність конфлікту інтересів.

Вказує на те, що керівництвом області не надано жодних інструкцій або рекомендацій, які б передбачали дії директора в таких ситуаціях.

Стверджує, що вона не вважала настання конфлікту інтересів при призначенні, нарахуванні та видачі премії співробітникам закладу керувалася Положенням про преміювання працівників КЗО «Дніпродзержинський начально-реабілітаційний центр» ДОР», відповідно до якого преміювання здійснюється наказом керівника.

Вважає, що визначення співробітникам закладу, яким нарахована та видана премія, преміальних сум по кожному премійовані проводилась на демократичних підставах, обєктивно і неупереджено, за подачею безпосередніх керівників та колегіальним рішенням членів профспілкового комітету.

Про те, що її донька ОСОБА_4 працювала та працює вчителем було відомо керівництву обласної ради та з їх згоди вона отримувала премію, як винагороду за проведення відповідальних заходів і конкурсів.

Крім цього, зазначає, що диспозиція інкримінованої їй статті має формальний склад, оскільки не містить ознак корупції, а тому на її думку, вказане порушення не передбачає наслідків, як обовязковий елемент обєктивної сторони, у тому числі і наявності заподіяної шкоди чи будь-яких наслідків у тому числі й вигоди.

В суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2, підтримала в повному обсязі апеляційну скаргу, просила її задовольнити. Крім цього подала заяву про відмову від захисника.

В судовому засіданні апеляційного суду, прокурор Мануйленко І.М.., заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_5, просив її залишити без задоволення а постанову судді першої інстанції без змін.

Вислухавши ОСОБА_2, прокурора Мануйленко І.М., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Враховуючи, що останній день апеляційного оскарження перепадає на вихідний день а саме на неділю 11 грудня 2016 р., а наступний робочий день є 12 грудня 2016 року, вважаю, що строки оскарження не порушенні, а тому і поновлення їх не потребується.

Як встановлено апеляційним переглядом, доводи ОСОБА_2, викладені в апеляційній скарзі, про те, що керівництвом області не надано жодних інструкцій або рекомендацій, які б передбачали дії директора в таких ситуаціях, та те, що вона не вважала настання конфлікту інтересів при призначенні, нарахуванні та видачі премії співробітникам закладу керувалася Положенням про преміювання працівників КЗО «Дніпродзержинський начально-реабілітаційний центр» ДОР», відповідно до якого преміювання здійснюється наказом керівника є необгрунтованим і такими, що ґрунтуються на неправильному тлумаченні апелянтом чинного антикорупційного законодавства України.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу повязаних з корупцією адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим.

Даний висновок суду в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом першої інстанції, з дотриманням вимог ст. 252 КУпАП, була надана правильна оцінка, в контексті положень ст. 251 КУпАП, шляхом повного, всебічного та обєктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання корупції": реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Так відповідальність за ч.1 ст. 172-7 КУпАП настає за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції" особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані в тому числі: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального конфлікту інтересів безпосереднього керівника; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; тощо.

Апеляційним переглядом встановлено, що згідно рішення Дніпропетровської обласної ради №554-26/VI від 20 червня 2014 року ОСОБА_2, 06.08.2014 року призначено на посаду директора комунального закладу освіти «Дніпродзержинський навчально-реабілітаційний центр» Дніпропетровської обласної ради» з укладенням строкового трудового договору №269 строком на 3 (три) роки, та являючись, відповідно до п.п. «б» п.2 ч.1 ст. 3 ЗУ» Про запобігання корупції», субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, в порушення вимог ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції», усвідомлюючи про наявну суперечність між приватним інтересом, що зумовлений сімейними стосунками, та її службовими повноваженнями не повідомила у встановлених законом випадках Дніпропетровську обласну раду про наявний у неї реальний конфлікт інтересів, перед видачею наказів №67-к/тр від 22.05.2015 року, №183-к/тр від 17.11.2015 року, №34-к/тр від 21.03.2016 року, №68-к/тр від 08.06.2016 року, №37-к/тр від 22.12.2015 року щодо преміювання своєї доньки ОСОБА_3

Таким чином, вказаними діями ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-7 КУпАП, яке полягає у неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Суд першої інстанції, належним чином мотивувавши своєї висновки, правильно встановив всі обставини, що відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, що підлягають зясуванню під час розгляду справи про адміністративне правопорушення і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Викладені в обґрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають підстав для сумнівів в правильності висновків суду першої інстанції та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Доводи ОСОБА_2, стосовно того, що її донька ОСОБА_4 працювала та працює вчителем було відомо керівництву обласної ради та з їх згоди вона отримувала премію, як винагороду за проведення відповідальних заходів і конкурсів, та те, що диспозиція інкримінованої їй статті має формальний склад, оскільки не містить ознак корупції, а тому на її думку, вказане порушення не передбачає наслідків, як обовязковий елемент обєктивної сторони, у тому числі і наявності заподіяної шкоди чи будь-яких наслідків у тому числі й вигоди, не є обставиною, що спростовує вище вказаний висновок суду першої інстанції, оскільки ці обставини не відносяться до її дій, що їй інкримінуються, а саме за неповідомлення у встановлених законом випадках Дніпропетровську обласну раду про наявний у неї реальний конфлікт інтересів, перед видачею наказів, щодо преміювання своє доньки ОСОБА_2, а тому, вважаю такі доводи необґрунтованими, оскільки диспозиція вказаного складу адміністративного правопорушення має формальний склад, з огляду на який, правопорушення не передбачає наслідків як обовязковий елемент обєктивної сторони, у тому числі і наявності заподіяння шкоди чи будь яких наслідків у тому числі і вигоди.

З урахуванням викладеного, приходжу до висновку, що суд першої інстанції дотримавшись вимог ст. ст. 245, 279, 280 КУпАП, ухвалив законне і обґрунтоване рішення, а тому вважаю необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 01 грудня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, якою останню визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1