Провадження №3/428/2219/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі

головуючого судді Макаренко І.Г.,

при секретарі Комм Я.О.,

за участю правопорушника ОСОБА_1,

розглянувши матеріали, які надійшли з відділу ДПП УПП в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську, Рубіжне про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого поліцейський відділу УЗЕБ, мешкаючого за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр.-т Гвардійський, 71-б/2,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 144568, складеного в м. Лисичсньку т.в.о. командира роти № 3 батальйону УПП в містах Сєвєродонецьк, Лисичасньк, Рубіжне ОСОБА_2, 19 листопада 2016 року, ОСОБА_1 керував транспортним засобом легковим автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме різкого запаху з порожнини роту, порушення координації руху, порушення мови, різка зміна забарвлення покровів обличчя, однак від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. На місці зупинення транспортного засобу у огляд за допомогою алкотестеру «Драгер» відмовився.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 19 листопада 2016 року, приблизно о 21-00 г. знаходився у своєму автомобілі у м. Сєвєродонецьку, який був припаркований та не рухався. До нього підійшли працівники поліції, поспілкувались, після чого вони пішли. Він спритне не вживав оскільки лікує зуби і застосовує обезболюючі засоби. Разом з ним в автомобілі були пасажири, які вживали спритне. Після бесіди працівники поліції поїхали, а він поїхав до себе до дому. Коли приїхав та вийшов з машини то побачив, що працівники поліції його переслідували. Одразу ж, без будь яких пояснень причин його переслідування, почали пропонувати пройти тест на алкотестер «Драгер». При цьому, працівники поліції явно намагались його дискредитувати, оскільки він їм повідомив, що є працівником поліції. Тому і відмовився від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинення за допомогою алкотестеру «Драгер», але погодився проїхати у найближчий медичний заклад з метою проходження медичного огляду на стан спяніння. Хоча, незважаючи на вимоги закону, працівники поліції повезли його не до медичних закладів, розташованих у м. Сєвєродонецьк, а до медичного закладу у м. Лисичанськ, без будь яких пояснень своїх дій. У медичному заклад працівники поліції разом з медичним персоналом продовжили його дискредитувати, а також намагались осоромити його, завдати моральних страждань, зокрема замість проходження медичного огляду як того вимагає закон, вимушували здати на сечу, при цьому за їх поясненнями, він мав здати сечу у наданий флакон у присутності працівників поліції та медичного персоналу лікарні. Оскільки вважав такі дії працівників поліції та медичного персоналу незаконними, та образливими для його гідності, відмовився від здачі сечі, і свою відмову пояснив.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що вона є патрульним поліцейським. 19 листопада 2016 року перебувала на патрулюванні у м. Сєвєродонецьку. Приблизно о 21-00 г. по пр.-ту Гвардійському побачили транспортний засіб «Мерседес», який рухався перевищенням швидкості, вирішили зупинити. Зупинили біля будинку № 71-а по пр-ту Гвардійському. За кермом був ОСОБА_1, який мав ознаки алкогольного спяніння, а саме запах з порожнини роту, порушення координації руху та мови. Запропонували пройти тест на алкотестері «Драгер», ОСОБА_1 відмовився, але погодився пройти медичний огляд у лікарні. Вирішили, що ОСОБА_1 слід доставити до лікарні у м. Лисичанськ, оскільки там здійснюють медичний огляд швидше ніж в інших лікарнях. Однак ОСОБА_1 відмовився від медичного огляду у лікарні. Вона на була присутньою під час здачі ОСОБА_1 сечі, однак вони вимагали, щоб ОСОБА_1 здав сечу у присутності поліцейського чоловіка та медсестри медичного закладу. Вважає, що працівники поліції мають право бути присутніми під час таких дій, оскільки в КУпАП зазначено, що огляд у закладі охорони здоровя та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Вислухавши правопорушника та свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Частина 1 статті 130 передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З урахуванням субєктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і яке інкримінується ОСОБА_1, предметом розгляду даного провадження є встановлення факту відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя № 1452/735 від 09.11.2015 року зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (надалі Інструкція), ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан спяніння), та оформлення результатів такого огляду. Огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану. При цьому, огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п. 7 розділу І наведеної Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоровя).

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 керував транспортним засобом легковим автомобілем НОМЕР_1. Був зупинений патрульним поліцейським, яким ОСОБА_1 запропоновано пройти огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку, а саме на місці зупинення транспортного засобу за допомогою алкотестеру «Drager», або у медичному закладі. ОСОБА_1 відмовився проходити медичний огляд на місці зупинення транспортного засобу допомогою алкотестеру «Драгер», однак виявив свою згоду пройти медичний огляд у медичному закладі. При цьому, в порушення вимог п. 7 Інструкції, ОСОБА_1 було спрямовано не у найближчий медичний заклад у м. Сєвєродонецьку, а в заклад, який розташований у іншому місті, Лисичанську. При цьому матеріали справи не містить будь яких складених з цього приводу документів, чи пояснень викладених працівниками поліції у своїх рапортах.

Розділом 3 «Проведення огляду на стан спяніння в закладах охорони здоровя і оформлення його результатів» визначено, що огляд у закладах охорони здоровя щодо виявлення стану спяніння проводиться лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. За результатами огляду на стан спяніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

З наведеної Інструкції можна зробити висновок, що поліцейські маю право на проведення огляду лише з застосуванням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а лікарем закладу охорони здоровя визначення стану алкогольного спяніння проводиться внаслідок проведення огляду та відібрання біологічних зразків для проведення лабораторних досліджень у визначеному законом порядку.

При цьому, згідно п. 12 розділу ІІІ наведеної Інструкції, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Як видно з наданого суду відеозапису з нагрудних камер поліцейських, якими доставлено ОСОБА_1 до медичного закладу, останньому у медичному закладі пропонувалось, з метою визначення стану алкогольного спяніння, здати біологічний матеріал - сечу, однак ОСОБА_1 відмовився. Причиною відмови ОСОБА_1 назвав незгоду здачі сечі у присутності будь якої особи. При цьому, як свідчать пояснення свідка ОСОБА_2, ОСОБА_1 за їх вимогою мав здати сечу у присутності не лише працівника медичного закладу жіночої статі, а й поліцейського. Здача інших біологічних матеріалів ОСОБА_1 (змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук) не пропонувалась.

Дані дії працівників поліції та медичного персоналу лікарні суд вважає грубим порушенням діючого законодавства, та є за своєю суттю незаконними, оскілки жодним діючим нормативно-правовим актом не передбачені таки вимоги працівників поліції та медичного персоналу до порядку відбору біологічного матеріалу.

Оцінюючи пояснення свідка ОСОБА_2, що працівники поліції мають право вбути присутніми під час відбору біологічного матеріалу, суд оцінює критично оскільки відповідно до ст. 266 КУпАП, присутність поліцейського при проведенні огляду у закладі охорони здоровя, а відбір біологічного матеріалу за своєю суттю не є оглядом, а процедурою, проведення якої визначено медичними рекомендаціями, а саме «Порядком відбору від живих осіб зразків біологічного матеріалу, поводження з ними та організація проведення токсикологічних досліджень з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджених МОЗ України. Згідно даних рекомендацій, відбір сечі здійснюється в туалетній кімнаті, в якій відсутні джерела водопостачання, при цьому уповноважена особа повинна знаходитися під дверима туалетної кімнати. Тобто, працівник поліції не є уповноваженою особою на проведення огляду у медичному закладі та на відбір біологічного матеріалу, оскільки не є працівником медичного закладу, а тому може бути присутнім лише при огляді, яким не є відбір біологічного матеріалу.

Процедура відбору біологічного матеріалу є особистою, інтимною (що стосується окремої особи, її особистого життя), а їх порушення призводить до порушення людської гідності та поваги.

За Загальною декларацією прав людини, а також Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожному гарантується право на людську гідність, а саме жодна людина не може зазнавати катувань чи нелюдського або такого, що принижує її гідність, поводження чи покарання.

Отже, судом встановлено, що відмова ОСОБА_1 від здачі біологічного матеріалу ґрунтувалась на самоповазі та опору незаконним діями працівників поліції та працівників медичного закладу щодо зазіхання на його гідність та самоповагу, а тому такі дії ОСОБА_1 не можуть бути розцінені як відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності. Крім того, як вже було зазначено, працівники медичного закладу не запропонували ОСОБА_1 іншого способу відбору сечі, чи іншого біологічного матеріалу, а тому суд вважає, що при проведення медичного огляду ОСОБА_1 працівниками медичного закладу були допущені суттєві порушення прав та свобод ОСОБА_1 та норм діючого законодавства.

Оцінюючи надані суду матеріали, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 № 144568 від 19 листопада 2016 року, а також висновок Луганського обласного наркологічного диспансеру № 1150 від 19 листопада 2016 року, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Однак як видно з протоколу серії АП1 № 144568 від 19 листопада 2016 року він не містить посилання на дії водія щодо ухилення його від огляду.

При цьому, згідно абз. 2 п. 4 зазначеного Порядку, не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Як свідчать матеріали справи, свідками, у присутності яких засвідчено відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, зазначено лікаря та медичну сестру медичного закладу, у якій було доставлено ОСОБА_1, а тому, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, суд вважає даних свідків упередженими, і неналежним механізмом доказування у даному провадженні, тобто такими, чиї покази не підлягають вивченню у судовому засіданні.

Також судом встановлено порушення ч. 2 ст. 254 КУпАП, згідно якої, протокол про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, а матеріали справи такої розписки ОСОБА_1 не містять, що свідчить про порушення права особи на захист та бути належним чином повідомленою про обвинувачення, яке їй інкримінується.

Крім того, оцінюючи дії працівників поліції, згідно наданої копії відеозапису, який міститься на диску для систем лазерного зчитування формату CD (файл 9.mov, події між 19 та 21 хвилинами запису), суд вважає їх такими, що не відповідають вимогам ст. 266 КУпАП, а саме особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. При цьому, згідно відеозапису, працівниками поліції було зупинено ОСОБА_1, проведено бесіду, щодо вчинення ним порушення ПДР (не увімкнув світловий покажчик повороту), та після бесіди відпущено. Хоча згідно відеозапису, працівники поліції, за наявними ознаками встановили, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного спяніння, однак його не відсторонили від керування транспортним засобом, дозволили продовжити йому рух, а згодом почали переслідувати його.

Що стосується наданого до матеріалів провадження висновку Луганського обласного наркологічного диспансеру № 1150 від 19 листопада 2016 року, то суд також вважає даний висновок недійсним з огляду на наступне.

Згідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя № 1452/735 від 09.11.2015 року зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (надалі Інструкція) висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складається на підставі акту щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, лише у тому випадку, коли у медичному закладі уповноваженим лікарем проведено огляд особи з додержанням вимог Інструкції та встановлено перебування чи не перебування особи у відповідному стані алкогольного чи іншого спяніння. Однак з висновку Луганського обласного наркологічного диспансеру № 1150 від 19 листопада 2016 року видно, що його видано лікарем з підстав відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляджу, тобто з підстав не передбачених Інструкцією. Таким чином, в силу положень пункту 22 розділу 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, висновок Луганського обласного наркологічного диспансеру № 1150 від 19 листопада 2016 року є недійсним, як і акт, на підставі якого він був складений.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, суд, як орган уповноважений розглядати справу щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, через наявні численні недоліки та розбіжності, допущені посадовою особою при зібранні доказів та оформленні матеріалів справи щодо ОСОБА_1, а також порушення прав та свобод останнього, позбавлений прийняти рішення, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки з урахування встановлених у судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення у його відношенні на підставі протоколу серії АП1 № 144568 від 19 листопада 2016 року підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 23, 26, 130, 268, 247, 278, 280-287 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, на підставі протоколу серії АП1 № 144568 від 19 листопада 2016 року, закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги до Сєвєродонецького міського суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя І. Г. Макаренко