Справа № 487/3421/16-п 26.12.2016 26.12.2016 26.12.2016
Номер провадження: 33/784/291/16
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/784/291/16 Головуючий 1-ї інстанції Карташева Т.А.
Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач апеляційної інстанції Значок І.С.
П О С Т А Н О В А

26 грудня 2016 року апеляційний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді: Значок І.С.

при секретарі Барибіній І.В.

за участі особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_2

представник потерпілої ОСОБА_4

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_3 на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 вересня 2016 року, якою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Миколаїва, громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

- притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 374 грн.

Стягнуто судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 21.06.2016 року, близько 19.30 год., в м. Миколаєві по пр. Леніна біля будинку №22 керував транспортним засобом «ВАЗ 2106», номерний знак НОМЕР_1, був неуважний, не врахував дорожню обстановку, при виникненні попереду перешкоди в русі не вжив усіх заходів щодо безпечного її об'їзду або повної зупинки свого транспортного засобу, чим порушив вимоги п.п. 2.3 "б", п. 12.1, п. 12. 3 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «ACURA MDX», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, який рухався попереду у попутному напрямку. В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_3 просять постанову скасувати, а провадження по справі закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що судом першої інстанції не об'єктивно оцінено докази у справі, в зв'язку із чим зроблено помилковий висновок про наявність його вини у вчиненні ДТП.

Стверджує, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобіля «ACURA MDX» - ОСОБА_2, яка намагаючись перестроїтися з лівої крайньої смуги руху в праву крайню смугу руху, змінюючи напрямок, не пропустила його автомобіль, який рухався в попутному напрямку, під час здійснення маневру не увімкнула покажчик повороту, який би засвідчував про намір зміни напрямку, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінила напрямок свого руху, чим допустила зіткнення з його транспортним засобом, що рухався в попутному напрямку в середній смузі руху.

Вважає, що невідповідність його дій вимогам п. 12.4 ПДР України не знаходиться у причинному зв'язку з даною ДТП, а вимоги п.12.3. ПДР України він не порушував, намагався вжити заходів для уникнення ДТП, шляхом екстреного гальмування.

На думку апелянта, суд безпідставно послався на висновок Миколаївського відділення Одеського НДІ судових експертиз №778, який зроблено на підставі відеоматеріалів та даних, які надав представник потерпілого і не взяв до уваги висновок Миколаївського НДЕКЦ, наданий представником правопорушника, зазначивши, що він ґрунтується на суб'єктивних даних, а саме поясненнях сторін та зібраних працівниками УПП матеріалів.

Зазначає, що висновок транспортно-тросологічного та експертного дослідження Миколаївського НДЕКЦ було зроблено на підставі матеріалів справи, зібраних працівниками 4-го батальйону УПП м. Миколаєва, а саме схеми місця ДТП, поясненнями осіб та адміністративними протоколами, які є безпосередньо об'єктами дослідження та безперечними доказами по суті. В свою чергу, відеозапис, наданий на дослідження представником потерпілого, був вилучений останнім особисто через тривалий час після скоєння ДТП. Фото, заміри відстаней, місце зіткнення, схематичне розташування транспортних засобів під час ДТП, надані на дослідження представником потерпілого, були зроблені через тривалий час також ним особисто за клопотанням експерта Одеського НДІ судових експертиз. Представник потерпілого, не маючи спеціальних знань та освіти в галузі технічних досліджень обставин ДТП, на свій розсуд склав заміри розташування транспортних засобів та надав їх разом з відеозаписом для дослідження. Документи були складені представником потерпілого, або експертом в присутності представника потерпілого, тому є недопустимими доказами, оскільки отримані неналежним шляхом.

Посилається на Інструкцію «Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», затверджену Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98 № 53/5 (зі змінами від 2015 року), якою експерту забороняється самостійно збирати матеріали, які підлягають дослідженню, а також вибирати вихідні дані для проведення експертизи, якщо вони відображені в наданих йому матеріалах неоднозначно; вступати у не передбачені порядком проведення експертизи контакти з особами, якщо такі особи прямо чи опосередковано зацікавлені в результатах експертизи. ( п.2.3 ч.2 Інструкції).

На думку апелянта, швидкість руху його транспортного засобу не могла бути приблизно 87 км/год. як зазначено в експертизі, оскільки він рухався майже відразу за маршрутним транспортним засобом в тій же смузі руху, а маршрутний транспортний засіб не міг рухатися з такою швидкістю, оскільки розпочинав свій рух з зупинки.

Вважає правильним висновок експертного дослідження Миколаївського НДКЦ, в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 не мав технічну можливість попередити дану ДТП та діяв у відповідності до вимог п.12.4 та п.12.3 ПДР України. А у разі дотримання цих же вимог водій ОСОБА_2 мала технічну можливість попередити дану ДТП. Саме порушення водієм ОСОБА_2.ПДР (п.п. 10.1., 10.3.) перебуває у причинному зв'язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди, а не дії водія ОСОБА_1 Характер руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 є причиною виникнення даної ДТП та її наслідків, в її діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілої ОСОБА_4 вважає, що подана апеляційна скарга є необґрунтованою та безпідставною, а висновки суду правильними.

Вказує, що експертне дослідження ОНДІСЕ проведено з дотриманням усіх законодавчих норм, об'єктивно підтверджується відеоматеріалами доданими до справи, тому взято судом до уваги та вірно судом зазначено, що висновок НДЕКЦ, наданий апелянтом ґрунтується на суб'єктивних даних.

Не погоджуючись з доводами апелянта, що докази надані експерту ОНДІСЕ, зібрані неналежним чином, тому є недопустимими, зазначає, що відеозапис було отримано від працівників аптеки в день ДТП потерпілою ОСОБА_2, а заміри було здійснено тільки між двома заданими точками, ніяких інших документів представником потерпілої не складалося.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суд вважає, що апеляція підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з п.1.4 ПДР, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці правила. Пункт 2.3 Б ПДР передбачає обов'язок водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно положень п.10.1.Правил дорожнього руху України, перед початком руху, перестроюванням чи іншою зміною напрямку руху автомобіля, водій повинен впевнитись, що це буде безпечним і не створить перешкод чи безпеки іншим учасникам руху.

Тобто, вимоги цього пункту передбачають повну відповідальність водія, який починає рух, перестроюється чи змінює напрямок, за безпеку дорожнього руху від початку до закінчення маневру. При цьому не слід розраховувати на дії інших водіїв відносно попередження можливих наслідків у результаті виникнення безпечних ситуацій.

Пояснень водія ОСОБА_1 як у суді першої так і апеляційної інстанції вбачається, що ОСОБА_2, рухаючись по крайній правій смузі руху, почала перестроюватися у середню смугу руху, де у той час рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_1. Останній, з метою уникнення зіткнення почав гальмувати, проте контактування уникнути не вдалось.

Ці ж дані зафіксовані на відео, а саме безпосередньо перед ДТП, водій ОСОБА_2, з включеним покажчиком повороту праворуч знизила швидкість та почала маневр. У той же час, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 почав екстрене гальмування.

З пояснень очевидця події - ОСОБА_5 вбачається, що ДТП сталось на середній смузі руху автомобілів, одразу після того, як автомобіль під керуванням ОСОБА_2 виїхав на середню смугу руху(а.с.8).

Наведені вище дані узгоджуються із схемою ДТП, відповідно до якої проїзна частина пр.Леніна в районі буд 22 має три смуги для руху в одному напрямку. Загальна ширина проїзної частини становить 9,10м. За слів водія ОСОБА_1, контактування сталось на відставні 4,5м. від правого краю, а зі слів водія ОСОБА_2 - 4,6м. від правого краю проїзної частини, тобто на середній смузі руху

З пояснень водія ОСОБА_2, які є в матеріалах справи, вбачається, що вона почала здійснювати маневр перестроювання з лівої у середню смугу як стало зіткнення з автомобілем ОСОБА_1. При цьому рух автомобіля під керуванням останнього до ДТП вона не бачила.

У апеляційному суді ОСОБА_2 змінила свою позицію і пояснила, що вона мала намір на перестроювання у праву смугу, для чого включила правий світловий покажчик повороту. Проте, побачила рух автомобіля під керуванням ОСОБА_1, який рухався у середній смузі на великій швидкості. Після чого автомобілі контактували на смузі її руху. До того ж вказала, що безпосередньо після ДТП місце зіткнення вона вказувала невірно, оскільки була у збудженому стані.

Проте, пояснення ОСОБА_2 у апеляційному суді щодо місця ДТП спростовуються даними протоколу огляду місця події, який узгоджується як з її поясненнями безпосередньо після ДТП, так і з поясненнями ОСОБА_1 та очевидця події ОСОБА_5. Тому ці пояснення суд до уваги не приймає.

З огляду на зазначене, викладені фактичні дані у своїй сукупності свідчать про те, що зіткнення відбулось на смузі руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 під час перестроювання автомобіля під керуванням ОСОБА_2 на цю смугу.

При цьому, у відповідності до вимог п.п. 10.1, 10.3 ПДР України, водій ОСОБА_1 мав перевагу у русі.

Оскільки, контактування автомобілів сталось у момент перестроювання водієм ОСОБА_2 на смугу руху ОСОБА_1, тобто здійснюючи маневр вона не надала йому дорогу та створили перешкоду його руху. Тому швидкість руху ОСОБА_1 у даній ситуації не є безпосередньою причиною настання ДТП. Водночас, відповідно вимог п.п.2.3б), 12.3 ПДР України з метою уникнення ДТП, ОСОБА_1 вжив екстрене гальмування.

Таким чином, приходжу до висновку, що судом першої інстанції дана невірна оцінка діям водія ОСОБА_1, помилково не взято до уваги положення Правил дорожнього руху України щодо пріоритету у русі водія ОСОБА_1 відносно водія ОСОБА_2, яка здійснювала маневр на його смугу руху, тому суд прийшов до помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 таких порушень Правил дорожнього руху, які призвели до пошкодження автомобілів, тобто складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а постанова судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 вересня 2016 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - скасуванню на підставі п.1ч.1ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 вересня 2016 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП скасувати.

На підставі п.1ч.1ст.247 КУпАП провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області І.С.Значок