АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1745/2016 Суддя у першій інстанції: Бугіль В.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Фрич Т.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, її представника - ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11 листопада 2016 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1,

за ст. 124 КУпАП України -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11 листопада 2016 року, ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, провадження по адміністративній справі, закрито у зв'язку з закінченням на момент розгляду, строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 листопада 2016 року в частині визнання винною ОСОБА_3, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати невинною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі закрити, у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування своїх доводів вказує на те, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в частині визнання її винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Так, апелянт вказує на те, що судом не взяті до уваги письмові пояснення свідка ОСОБА_5, яка перебував в автомобілі «Тойота» та була очевидцем ДТП. При цьому, апелянт зазначає, що свідок ОСОБА_5 особисто не могла з'явитися в судове засідання, оскільки вона поїхала за кордон на навчання, що підтверджується копією закордонного паспорту, доданого до письмових пояснень.

Крім цього, апелянт вказує, що відповідно до письмових пояснень іншого учасника ДТП ОСОБА_6, вбачається що саме вона порушила п.10.9 ПДР України, оскільки рухаючись заднім ходом з арки у двір, вона подивилася в праве дзеркало заднього виду, для того щоб виїхати мимо припаркованих автомобілів і в цей момент трапилося зіткнення. Тобто ОСОБА_6, дивлячись в праве бокове дзеркало заднього виду, цілком слушно не могла бачити автомобіль апелянта «Тойота», який знаходився з лівого боку від неї. Вказані обставини судом першої інстанції належним чином не були проаналізовані, у зв'язку з чим постанова підлягає скасуванню.

Інший учасник ДТП ОСОБА_6 про день та час судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3, та її представника ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245,280,256 КУпАП України, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно постанови, ОСОБА_3, 04.07.2016 року, приблизно о15 год. 05 хв., по вул. Велика Житомирська, 24-б, в м. Києві, керуючи транспортним засобом «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1, під час руху заднім ходом не забезпечила безпеки маневру, не звернулася за допомогою до сторонніх осіб, в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем «Шкода» д.н.з. НОМЕР_2, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Таким чином, ОСОБА_3 порушила вимоги п. 10.9 ПДР України за що передбачена відповідальність, встановлена ст. 124 КУпАП.

Приймаючи таке рішення, суд вислухав учасників адміністративної справи, дослідив схему ДТП, характер ушкоджень транспортних засобів, інші докази надані сторонами судового розгляду, та прийшов до обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_3 вимог п.10.9 ПДР за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Таке рішення суду першої інстанції вважаю законним та обґрунтованим, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п.10.9 ПДР, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху.

Згідно з положеннями п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Так, під час апеляційного розгляду, ОСОБА_3 пояснила, 04.07.2016 року по вул. В. Житомирська, 24-б, в дворі будинку, керуючи автомобілем «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 вирішила припаркувати транспортний засіб. Здійснюючи рух заднім ходом, щоб вирівняти положення машини, відчула удар в задню частину свого автомобіля. Стверджує, що на момент зіткнення її автомобіль був у нерухомому стані, а зіткнення відбулося внаслідок порушення ПДР України водієм ОСОБА_6, оскільки після зіткнення вона проїхала вперед приблизно 0,5 метрів.

В той же час, відповідно до письмових пояснень іншого учасника ДТП ОСОБА_6, 04.07.2016 року, по вул. В. Житомирська, 24-б, в м. Києві, керуючи транспортним засобом «Шкода» д.н.з. НОМЕР_2, виїжджала заднім ходом із арки у двір. Зліва від неї, автомобіль «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 здійснював рух заднім ходом. Виїхавши із арки, подивилася в дзеркало заднього виду, в ліве дзеркало заднього виду та побачила, що перешкод на її смузі руху немає. В цей момент дивлячись в праве дзеркало заднього виду, щоб виїхати повз припарковані автомобілі, відбулось зіткнення з автомобілем «Тойота».

З урахуванням даних схеми наслідків ДТП щодо розташування автомобілів, а також характеру й локалізації пошкоджень, суд вважає, що саме для водія автомобіля «Тойота» була перешкода в русі у виді автомобіля «Шкода». При цьому, розташування автомобіля «Шкода» та напрямок його руху свідчать про відсутність перешкод для руху останнього.

Пояснення іншого учасника ДТП - ОСОБА_6 з урахуванням характеру механічних пошкоджень, відповідно до переліку видимих /зовнішніх/ пошкоджень транспортних засобів отриманих під час ДТП, спростовують пояснення ОСОБА_3 щодо дотримання нею п. 10.9 ПДР України під час керування автомобілем.

За таких обставин, висновки суду про порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього рухута вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є законними та обгрунтованими.

Крім того, з оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції, приймаючи рішення у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_3, дослідив документи, в тому числі, долучені учасниками судового розгляду. Таким чином, доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не надано оцінки письмовим поясненням свідка ОСОБА_5, є не обґрунтованим.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її зміни чи скасування, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи викладене, вважаю, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 11 листопада 2016 року, - без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3-залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11 листопада 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та провадження по адміністративній справі закрито у зв'язку з закінченням на момент розгляду, строків притягнення до адміністративної відповідальності, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Т.В.Фрич