АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/1773/2016 Суддя у І-й інстанції: Федюк О.О.
Категорія: ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Юденко Т.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Юденко Т.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає в АДРЕСА_1, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та згідно ст. 36 КУпАП остаточно накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення постановить становить 10200 грн., з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановою суду ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 12.09.2016 о 18 год. 30 хв., керував автомобілем «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по бул. Перова, 10 в стані алкогольного сп'яніння. Для визначення стану алкогольного сп'яніння було використано алкотестер «Драгр» 6810, результат якого 1,80 проміле, чим порушив п.2.9 «а» ПДР України.

Крім того, ОСОБА_2 в тому ж місці в той же час, під час руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Hyunday Sonata» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та надіслати справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції було грубо порушено та проігноровано передбачений КУпАП процес розгляду справи про адміністративне правопорушення, що призвело до порушення його права на захист та надання доказів своєї невинуватості у вчиненні ДТП та відсутності складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, що в результаті призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої постанови.

Звертає увагу, що на момент ДТП він не перебував у стані алкогольного сп'яніння та не було жодних підстав складати щодо нього протокол, про що він виклав у своїх поясненнях.

При цьому він просив взяти у нього аналізи та зазначав, що не вживав спиртне, а медичні препарати призначені йому на постійній основі, і це підтверджується витягом з виписки №3061 із зазначенням рекомендацій.

Також вказує, що судом неправильно зазначено його прізвище та держані номерні знаки його автомобіля.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_4 які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши доводи на обґрунтування апеляційної скарги та матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУаАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Так, перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 встановлено, що протоколи про адміністративне правопорушення у ній не відповідають вимогам закону.

Зокрема до протоколу про адміністративне правопорушення додаються пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, однак такі пояснення до протоколу серії АП2 № 472520 від 12.09.2016 складеного щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАп, не додано.

Втім, в судовому засіданні ОСОБА_2 наполягав, що пояснення він написав, однак їх не долучили до матеріалів справи.

Згідно Наказу МВС України № 400/666 від 09.09.2009 та МОЗ України № 931/16947 від 06.10.2009 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 843/423 від 10.07.2015, зокрема п.2.1 у разі наявності ознак алкогольного сп'яніння, уповноважена особа Державтоінспекції МВС, патрульної служби МВС проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Згідно п.2.3, уповноваженими особами Державтоіспекції МВС, патрульної служби МВС використовуються спеціальні технічні засоби, які повинні мати, зокрема, свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво про повірку, які не додані до матеріалів справи.

Також, згідно п.2.5, перед проведенням огляду на стан сп'яніння уповноважена особа Державтоіспекції МВС, патрульної служби МВС інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво про його повірку, відомості про що у протоколі відсутні.

Згідно п.2.12 вказаної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними у пункті 1.4 розділу 1 цієї Інструкції, уповноважена особа Державтоіспекції МВС, патрульної служби МВС направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що цих вимог при складанні протоколу дотримано не було, хоча він повідомив працівникам поліції про те, що він вживає лікарські препарати і просив його доставити до медичного закладу.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню, як така, що прийнята передчасно, з направленням матеріалів справи до Управління патрульної поліції у м. Києві для доопрацювання та належного оформлення.

Таким чином, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Апеляційного суду міста Києва,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а матеріали справи про адміністративне правопорушення направити до Управління патрульної поліції у м. Києві для доопрацювання та належного оформлення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М.Юденко