АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/928/16 Головуючий у І-й інстанції - Ткаченко С.В.
Справа № 211/4710/16 -п Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, працюючого на Криворізькому локомотивному депо, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 26.09.2016 року о 17:45 годині, водій ОСОБА_3, керуючи мопедом ОСОБА_4, б/н, по вул. Незалежності України, в м. Кривому Розі, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота), та на вимогу працівника поліції в присутності двох свідків пройти медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння, відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, 14 грудня 2016 року подала апеляційну скаргу, тобто після закінчення встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати та а провадження закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Разом з апеляційною скаргою, захисник ОСОБА_2, заявила клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку оскарження.

В обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, зазначає, що ОСОБА_3 не був присутнім під час розгляду справи, належним чином не повідомлявся та отримав копію постанови лише 07.12.2016 року.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, постанова суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки в судовому засіданні не були встановлені усі обставини події. Вказує на те, що ОСОБА_3, прибувши до магазину АТБ, на прохання знайомого забрати мопед, який у нього зламався, щоб відкотити мопед до дому, оскільки знайомий поспішав у справах. ОСОБА_3, йдучи поруч котив мопед, який не заводився, коли його зупинили поліцейські, та повідомили, що у нього вбачається ознаки алкогольного спяніння.

В суді апеляційної інстанції, захисник ОСОБА_2, просила задовольнити клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, та розглянути подану апеляційну скаргу по суті, підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, приходжу до наступного висновку.

Враховуючи позицію ОСОБА_2 яка зводиться до відсутності в суді першої інстанції при розгляді справи ОСОБА_3 та копія постанови своєчасно йому не направлялась, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та, вважаю необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 № 238421 від 26 вересня 2016 року; рапортом працівника поліції, де викладені обставини скоєння ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 130 КУпАП; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 даними при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, про те, що в їх присутності водій ОСОБА_3 відмовився пройти медичний огляд з метою виявлення стану сп'яніння у встановленому законом порядку;

Вищезазначені свідки, засвідчили відмову ОСОБА_3, від проходження медичного огляду, що є підтвердженням обєктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Обєктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в поясненнях свідків, по справі не вбачається.

Крім того, в матеріалах справи міститься письмова розписка ОСОБА_7, згідно якої вбачається, що останній прибув для того, щоб доставити мопед до місця його перебування.

Посилання ОСОБА_3, стосовно того, що він прибувши до магазину АТБ, де на прохання знайомого забрати мопед, який у нього зламався, щоб відкотити мопед до дому, оскільки знайомий поспішав у справах, ОСОБА_3, йдучи поруч котив мопед, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження.

На переконання апеляційного суду, те що ОСОБА_3, котив мопед, не виключає факт керування цим мопедом, що в даному випадку не спростовано і рапортом інспектора поліції, так і в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_2

Зазначений висновок, узгоджується і з розясненнями Пленуму Верховного Суду України, де в п. 27 Постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року зазначено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Та, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2016 року - задовольнити та поновити останній строк на оскарження вказаної постанови.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2016 року якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1